ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1051, 2018-05-28 11:30

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ועדת הכספים.

משה גפני: היום ה-7 ליוני 2018.

משה גפני: דיון מהיר.

משה גפני: הנושא: אי העברת התקציב לטובת בי"ס למדעים בירכא מתכנית החומש למגזר הדרוזי והצ'רקסי – הצעותיהם של חברי הכנסת חמד עמר ועיסאווי פריג'.

משה גפני: הצעותיהם של חברי הכנסת חמד עמר, סאלח סעד, אחמד טיבי, עיסאווי פריג'.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, תודה שאתה נענית לבקשה שלנו, ולהיכנס לדיון החשוב הזה.

סאלח סעד: אנחנו מדברים כאן על בית ספר למדעים בכפר ירכא, זה בית ספר ייחודי שנמצא ביישוב דרוזי נטו בירכא, והוא מייחד את כל התלמידים המצטיינים של היישובים הדרוזים.

סאלח סעד: זה בית ספר לתפארת העדה הדרוזית, מקום שאנחנו גאים בו, מקום שאנחנו השקענו המון כספים בכדי שנקים את בית הספר הזה.

סאלח סעד: זה בית ספר שכל העדה הדרוזית לוקחת אותו כפרויקט אישי, כי זה מאחד את כל הילדים הטובים, ומשם צומחים לנו תלמידים אקדמאים מצליחים מאוד ברוב המקצועות.

משה גפני: איפה הם לומדים?

סאלח סעד: בירכא.

סאלח סעד: חסר לנו כאן 2 מיליון ו-750 אלף שקל, שתיכף ראש המועצה התייחס לזה.

סאלח סעד: מה שאני הבנתי שזה תקוע בתכנית חומש.

סאלח סעד: משרד השיכון שילם את הכספים.

סאלח סעד: משרד האוצר צריך להעביר למשרד ראש הממשלה.

סאלח סעד: אדוני, זה תקוע בין הכיסאות, ואנחנו רגילים למצבים כאלה של משרדי הממשלה שמדברים הרבה משרדים, ומעבירים ממשרד לאחר.

סאלח סעד: הדברים נתקעים במקומות שהם לא צריכים להיתקע.

סאלח סעד: אם כך, אני מבקש להתכנס לדיון הזה.

סאלח סעד: לבדוק למה לא שולם הכסף הזה לכפר ירכא.

סאלח סעד: אנחנו דורשים שהכסף הזה יעבור כמה שיותר מהר כדי שראש המועצה ובמועצה יפתחו את היישוב הזה, ויסדרו את בית הספר הזה כמו שצריך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ראש המועצה בירכא.

משה גפני: תראה, אנחנו עוסקים פה בדיון מהיר שהחברים הציעו לגבי העניין הזה על נושא ספציפי.

משה גפני: אני לא הייתי שם, אני לא יודע על מה מדובר.

משה גפני: אם אתה יכול להגיד לנו איפה עומדים היום, כמה תלמידים יש, איפה הם לומדים באיזה מבנה?

ווהיב חביש: בשנת 2002, אני הייתי ראש המועצה של ירכא אז, פורום ראשי הרשויות.

ווהיב חביש: אני גם עכשיו ראש רשות.

ווהיב חביש: הייתי קדנציה אחת.

מוסי רז: הוא מתכוון שהוא היה והוא חזר.

משה גפני: כמה תלמידים יש בבית הספר?

ווהיב חביש: אם הייתי ממשיך לא היינו פה היום.

משה גפני: מה שאומר ראש המועצה, שלא בחרו בו פעם.

ווהיב חביש: לא, לא התמודדתי.

משה גפני: אה, לא התמודדת.

משה גפני: ואז אין בית ספר.

משה גפני: ואם הוא היה ממשיך ברצף היה מבנה.

ווהיב חביש: אני ב-2003 לא התמודדתי, וירכא נכנסה למערבולת של ועדה קרואה של 7.5 שנים אחרי שנתיים וחצי.

משה גפני: אני מכיר את הדבר הזה.

משה גפני: ברשויות שיש ועדה קרואה, הרבה דברים והרבה תכניות חיוניות לאזרחים נעצרות.

ווהיב חביש: אמת.

ווהיב חביש: ב-2002 פורום ראשי הרשויות איבחן את הצורך להקים בית ספר מיוחד לעדה הדרוזית.

ווהיב חביש: ההחלטה הייתה למדעים ולמנהיגות.

ווהיב חביש: אנחנו לא רצינו כל פעם לסמס ולהגיד לממשלה - תנו לנו, ופה גדל דור אשר יהיה מנהיגי העתיד ותעשייני העתיד.

ווהיב חביש: הפרויקט הזה הצליח בשיתוף עם קרן רש"י, אלי אלאלוף היה בזמנו מנכ"ל, תמך בנו בסכום כסף מכובד בהתחלה.

ווהיב חביש: בבית הספר סך הכול 200 תלמידים, מגיעים מכל היישובים הדרוזים כל יום בבוקר, ומלמדים שם.

ווהיב חביש: בית הספר היום מקום ראשון בארץ, אין סיכוי שמישהו ייצמד אליו, כי הפער הוא גדול.

ווהיב חביש: כל התכניות של משרד החינוך היום מבחינת חמש יחידות מתמטיקה, חמש יחידות אנגלית, הם פשוט לקחו את המנהל שלנו למשרד החינוך, והוא מעתיק את התכניות שלנו לשאר מדינת ישראל.

ווהיב חביש: אז כל מה שאתם רואים היום תכניות של השר, הוא מעתיק מאתנו.

משה גפני: אז הכול בסדר, אז מה הבעיה?

ווהיב חביש: ההישגים של בית הספר.

ווהיב חביש: 100% בגרות זה עבר מהשנה הראשונה.

ווהיב חביש: 71% מהתלמידים מצטייני מנכ"ל, שזה חמש יחידות בכל המקצועות והממוצע מעל 90.

ווהיב חביש: אז באמת יש לנו הרבה מה ללמד.

משה גפני: כולם דרוזים?

ווהיב חביש: לא.

ווהיב חביש: חלק מהתלמידים נבחנו.

ווהיב חביש: אחד צ'רקסי והתקבל, בסוף הוא החליט לא להגיע.

ווהיב חביש: שתי בנות נוצריות נבחנו והתקבלו, אבל בגלל החגים, בגלל יום המנוחה, בגלל המורשת, מה שאנחנו מלמדים, אז החליטו בסוף לא – אז רק דרוזים.

ווהיב חביש: בשנת 2009, ממשלת ישראל קיבלה החלטה אמיצה, שזה פרויקט לאומי לעדה הדרוזית.

ווהיב חביש: יש החלטה ב-2009 לדבר הזה.

ווהיב חביש: מה הבעיה עכשיו שאנחנו נמצאים פה היום?

ווהיב חביש: משרד החינוך אמר, אנחנו נבנה את זה בשלושה שלבים.

ווהיב חביש: שני שלבים תוקצבו, השלישי לא תוקצב.

ווהיב חביש: מאז שנכנסה ועדה קרואה, אנחנו נתקענו עם הפרויקט הזה.

ווהיב חביש: במשא-ומתן עם האוצר, ועם כל העולם, הגענו למסקנה מהחלטת הדרוזים ייקחו את הכסף הזה מהכסף של תקציב מוסדות ציבור של משרד שיכון, יפחיתו לנו אותו, יעביר אותו למשרד ראש הממשלה, ומשרד ראש הממשלה יעביר לנו אותו.

ווהיב חביש: הכסף נלקח בשנת 2011 ממשרד השיכון, הופחת, חזר לאוצר, ומאז נעלם הכסף.

ווהיב חביש: לא מצליחים שזה יעבור למשרד ראש הממשלה שיעביר לנו את הכסף.

משה גפני: בבקשה, משרד החינוך, תשכיל אותנו.

משה גפני: דווקא מעניין הסיפור.

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם, קודם כל, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על קיום הדיון החשוב הזה.

חמד עמאר: אני איחרתי כי הייתי בבית משפט המחוזי בחיפה, הייתי צריך לתת עדות אופי.

חמד עמאר: הדיון הזה מאוד חשוב.

חמד עמאר: ישבתי עם ראש הרשות, ישבתי עם מנהל בית הספר, ישבתי עם כולם, הבנתי שיש כאן הבטחה שלטונית עם מסמכים שלטוניים שאמורים להעביר את הכסף לאותו קבלן שביצע את העבודה, ואם לא יעשו כן וזה יהיה נגד המועצה המקומית, או נגד כל הגופים שאחראים, שבעצם הם לא אשמים בשום דבר.

חמד עמאר: יש מסמך רשמי של המדינה שצריך לעבור למועצה המקומית, ואז להעביר את זה לקבלן שביצע את העבודה - זה לא נעשה.

חמד עמאר: זה הרבה שנים נמשך.

חמד עמאר: קיימתי כמה ישיבות בנושא איתם, עד שהבנתי את כל העניין.

חמד עמאר: לכן אמרתי רק כאן בוועדה הזאת, אנחנו יכולים לקדם את זה, ולחייב אותם להעביר את הכספים לאנשים שצריכים לקבל את הכסף.

משה גפני: ראש המועצה טוען, זה כנראה מה שאמרת.

משה גפני: ראש המועצה טוען - - -

חמד עמאר: יש מסמכים, ויש מסמך התחייבות.

חמד עמאר: יש מכתב של הגורם המוסמך שמראה שהם צריכים להעביר את הכסף, אנחנו יכולים גם לצרף את המסמכים שיש לנו.

סאלח סעד: זה משנת 2012.

חמד עמאר: נכון.

חמד עמאר: לכן יש מסמך ברור שאומר שהכסף הועבר מתכנית חומש של המגזר הדרוזי והועבר למשרד ראש הממשלה על מנת להעביר את הכסף הזה לפרויקט שבוצע בבית ספר מדעים.

חמד עמאר: בית ספר מדעים, אדוני היושב ראש, הוא לא בית ספר של היישוב ירכא.

חמד עמאר: הוא בית ספר שכל התלמידים המצטיינים של בני העדה הדרוזית מגיעים לשם, ואחוז הבגרות שם היא מהכי גבוה בארץ, ואחוז של אנשים שהולכים ללמוד רפואה, ותעודה צבאית, וכל המקצועות החשובים נמצאים בבית הספר הזה.

משה גפני: כמה כסף זה?

ווהיב חביש: 2 מיליון ו-726 אלף שקלים.

ווהיב חביש: הקרן.

משה גפני: כמה כסף צריך עכשיו כדי להשלים?

ווהיב חביש: הקרן, אם יתנו לנו את הקרן - - -

משה גפני: את ה-2 מיליון ו-726 אלף שקלים.

ווהיב חביש: לא רוצה ריבית.

חמד עמאר: הוא רוצה לגמור את זה.

ווהיב חביש: אם תהיה תביעה, זה יגיע ל-5 מיליון, אנחנו לא רוצים להגיע לזה.

משה גפני: נברר את זה.

משה גפני: פארג', בבקשה, תשכיל אותנו מה קורה עם הדבר הזה.

פרג' פראג': בית ספר קיים מאז שהוקם ב-2002.

פרג' פראג': אנחנו עוקבים אחרי בית הספר, וכל הצרכים הפיזיים.

פרג' פראג': לא ידוע לנו שצריך לגשר על פער, כי לא הייתה בקשה כזו בכלל למשרד החינוך, לאגף הבינוי, שחסר 2 מיליון ו-726 אלף שקלים.

פרג' פראג': בכלל, מה שאני רואה, זה משרד הבינוי והשיכון.

פרג' פראג': נכון שאנחנו ממונים על כל מערך הבינוי של מדינת ישראל, אבל הסוגיה הזאת אף פעם לא הועלתה.

פרג' פראג': אפילו היינו בביקור עם המנכ"ל שלנו ב-1 לאפריל בבית הספר, וגם סוגיית הבינוי וגישור על הפערים לא הועלתה עד היום.

פרג' פראג': אז לא ידוע לי בכלל הנושא הזה, וגם זה לא קשור אלינו, כי מדובר פה בסוגיה של העברת כסף ממשרד השיכון למשרד ראש הממשלה.

פרג' פראג': מבחינתנו, אנחנו בודקים כל שנה את הצרכים דרך הרשות, והרשות היא מגישה לנו את הבקשות.

משה גפני: רבותיי, עכשיו זה אצלנו.

משה גפני: אתה איש יסודי.

משה גפני: אתה היית עם המנכ"ל בירכא, וראית שם שיש חסר בבנייה.

משה גפני: יש שם 200 תלמידים, שלומדים בבית ספר שהוא בית ספר מעולה, בכלל לא משנה, גם אם היה בית ספר עם תלמידים חלשים, ולא כמו שקורה שם בפועל, צריך שיהיה לכולם מבנה, ואתה דואג לעניין הזה.

משה גפני: אני ראיתי אותך בפעולה בפעמים רבות, ביישובים שונים, יהודים ושאינם יהודים.

משה גפני: אתה מגיע לשם עם המנכ"ל, ואתה רואה שאין בנייה, חסר.

משה גפני: ל-200 התלמידים אין מקום שצריך להשלים בשלושה שלבים, והמציאות היא שאין לזה פתרון - אתם לא שואלים מה קורה?

פרג' פראג': אין לנו בקשה כזאת.

משה גפני: לא, אבל אתם רואים בעיניים שיש בעיה כזאת.

פרג' פראג': הרי אתה יודע שאנחנו בודקים צרכים של כיתות.

פרג' פראג': גם בביקור, וגם דרך שיתוף הפעולה עם הרשות, שהיא ירכא, שהיא ממונה על המקום שם, לא הייתה בקשה של גישור על פערי תקצוב או כיתות.

פרג' פראג': אנחנו לא יכולים לדעת, גם בביקור שהיה עם המנכ"ל, גם לפני כן, לא הייתה פנייה כזאת, זו הפעם הראשונה.

סאלח סעד: לא הייתה לך בקשה בכלל?

פרג' פראג': לא, בכלל.

משה גפני: בבקשה, משרד השיכון.

יוסי שבת: קודם כל, אנחנו מדברים על אירוע בשנת 2012, ואחרי זה היו אתנו בקשר, ואנחנו עשינו את הבדיקות אצלנו במהלך השנים, כי באו ושאלו.

יוסי שבת: היה תקציב שהגיע למשרד הבינוי והשיכון, המשרד לא ידע להפעיל אותו, ואז היה בעצם סיכום, כמו שבעצם יש לכם ניירות, גם לי יש אותם ניירות שהתקציבים האלה בתיאום משרד ראש הממשלה מועברים אליו כמתכלל ויוקצו מחדש.

יוסי שבת: מה קרה בהמשך, אצלנו זה לא היה אפשרות להפיל את זה.

יוסי שבת: אז פשוט יצא לא דרכנו בתאום עם הגורם המתכלל.

חמד עמאר: הכסף הועבר למשרד ראש הממשלה?

משה גפני: לא הבנתי.

יוסי שבת: משרד ראש הממשלה היה אמור לבוא ולהגיד, אני לוקח את הכסף.

יוסי שבת: אני לא קיבלתי, אני לא יודע מה העמדה של משרד ראש הממשלה.

משה גפני: לך ירד כסף.

יוסי שבת: אני לא הפעלתי את הכסף.

משה גפני: לך ירד כסף מהתקציב שלך.

משה גפני: עבר למשרד ראש הממשלה.

משה גפני: מי נמצא ממשרד ראש הממשלה?

משה גפני: הוזמנו?

משה גפני: אדוני ראש המועצה, בבקשה.

והיב חביש: אני אגיד לאדוני מה הטענה של משרד ראש הממשלה שהוא אומר שמ-2016 והלאה יש מינהלת לדרוזים שם היא מטפלת בעניין של הדרוזים, לדעתי, זו תשובת התחמקות.

והיב חביש: לגבי השאלה שלך.

משה גפני: מי אמר לכם את זה?

והיב חביש: מי שאמר בחור בשם גלבוע זינגר, שהוא עוזר של דן להב, הוא הסמנכ"ל של הפרויקטים שם.

והיב חביש: לגבי השאלה שלך – לבית הספר יש פרוגרמה מאושרת על ידי משרד החינוך של שלושה שלבים, זה לא היה בזמנו של פרג', הוא לא היה שותף לדיונים.

והיב חביש: מכיוון שיש הסכמות מאיפה יילקח הכסף, לכן הם לא צד בזה, זה נכון.

והיב חביש: הבינוי נעשה כבר, אדוני.

משה גפני: אין לי טענות.

משה גפני: אנחנו לא ועדת חקירה.

משה גפני: אנחנו לא הולכים לבדוק מה היה ב-2012, ואנחנו לא הולכים לבדוק מה היה ב-2016.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת מה יהיה עכשיו.

והיב חביש: הכסף כאילו נלקח.

והיב חביש: הכסף צריך לעבור לירכא.

סאלח סעד: הכסף צריך לעבור לירכא.

שני מנדל לאופר: אני מאגף תקציבים.

שני מנדל לאופר: למיטב ידיעתנו, הכסף הועבר ממשרד השיכון למשרד ראש הממשלה, מה נעשה אתו לאחר מכן, אנחנו לא יודעים, כי אנחנו לא הגוף המבצע.

והיב חביש: אני בדקתי את זה לעומק, לא הועבר.

שני מנדל לאופר: אנחנו יודעים שזה הועבר.

משה גפני: הרי זה הופחת ממשרד השיכון.

משה גפני: עבר לרוה"מ - אתם יודעים שזה לא עבר.

שני מנדל לאופר: יודעים שזה כן הועבר.

משה גפני: עבר, אז למה זה לא המשיך הלאה?

שני מנדל לאופר: אנחנו לא משרד רוה"מ, אנחנו לא יודעים.

משה גפני: שאתם לא משרד רוה"מ אני יודע, משרד רוה"מ קטן עליכם, אבל לא חשוב.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על בית ספר שנבנה.

חמד עמאר: יצא מכרז, בוצעה העבודה.

חמד עמאר: כסף נמצא, הכסף נע מכאן לכאן – משרד השיכון אומר, אני העברתי למשרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: יש התחייבות כספית, אבל הכסף לא הגיע ליעד – 2.7 מיליון שקל שאף אחד לא יודע איפה הכסף.

חמד עמאר: אף אחד.

חמד עמאר: קבלן שביצע יכול לפשוט רגל, המועצה שיכולה לשלם 5 מיליון שקל לקבלן אם הנושא ימשיך להתגלגל בבתי משפט והכסף נמצא, ואף אחד לא יודע איפה הוא.

משה גפני: אתה ממשרד השיכון, אתה לא יודע מעבר לזה, ממה שהופחת הכסף.

יוסי שבת: אני לא יודע אפילו להגיד אם זה הופחת.

יוסי שבת: אני אסביר מה כתוב במכתב.

יוסי שבת: האגף המקצועי מבקש מאגף תקציבים במשרד הבינוי והשיכון להקטין את ההרשאה.

יוסי שבת: משרד השיכון פנה להקטין את ההרשאה.

יוסי שבת: משרד השיכון פונה למשרד האוצר, אני מבקש להקטין את ההרשאה.

יוסי שבת: אבל אני אומר, אני לא יודע להגיד לך אם באמת עשו את הפעולה הטכנית, וזה לא הופעל.

משה גפני: יש לי שני דרכים לפעול.

משה גפני: האופן האחד – ללכת בכוח, להגיד תשמעו, צריך שם בינוי, ואני מבקש שלא יביאו.

משה גפני: אנחנו הולכים לאשר פה כל מיני דברים של משרדי הממשלה השונים.

משה גפני: אני מבקש פתרון, אבל אני מעדיף לא ללכת כך.

משה גפני: לפי דעתי זה בר פתרון.

משה גפני: אני מבקש גם ממך משרד השיכון, אבל בעיקר מפראג' במשרד החינוך, יחד עם אגף תקציבים, זה בסדר, אבל בעיקר שניכם.

משה גפני: מי שצריך לבנות זה משרד החינוך.

משה גפני: מה היה ב-2012, אני לא יודע.

משה גפני: 2012 זה עוד מימי המנדט.

משה גפני: אי אפשר לדעת מי נתן למה, ואיזה מישהו היה באמצע, אין לי מושג.

משה גפני: אתם צריכים לבנות.

משה גפני: נכון שאתם לא אשמים, לא העבירו אליכם, לא אמרו לכם, לא פנו אליכם.

משה גפני: לא פנו אליכם, מכיוון שבדרך גם הייתה ועדה קרואה, ולא פנו אליכם בגלל שחשבו שזה ייפתר באמצעות משרד השיכון בהפחתה למשרד ראש הממשלה – מה חשוב שיהיה הלאה, אני לא יודע.

משה גפני: אחרי משרד ראש הממשלה מה יהיה?

משה גפני: אני מבקש, אם אתם יכולים בתוך שבועיים, לחזור עם תשובות.

משה גפני: אני מבקש מכם בהתנדבות, אתם לא חייבים לעשות את זה, אבל אני מאוד מבקש שתעשו את זה, בגלל שבאמת הכסף הגיע ממשרד השיכון, רחוק אמנם לפני כמה שנים.

משה גפני: הוא הלך למשרד ראש הממשלה, מה עשו עם זה משרד ראש הממשלה, אף אחד לא יודע, בגלל שמשרד ראש הממשלה הוא לא משרד ביצועי, הוא לא משרד שבונה, הוא לא משרד השיכון והוא לא משרד החינוך.

משה גפני: מכיוון שאני מכיר את שניכם, אני יודע שאם אתם תיקחו את זה לידיים, אנחנו נגיע לפתרון.

משה גפני: ואם הפתרון יצריך החלטה, אז נעביר גם החלטה, יכול להיות שהוא לא יצריך את זה.

משה גפני: יכול להיות שאז התברר שאפשר לעשות את זה בדרך המקובלת והרגילה.

משה גפני: לבדוק מה נעשה עם הכסף במשרד ראש הממשלה.

משה גפני: אתם צריכים לבנות את זה.

משה גפני: משרד החינוך צריך לבנות את זה.

משה גפני: ובתוך שבועיים אני מבקש שתחזרו עם תשובות מה עושים עם העניין הזה, לא נשאיר את זה ככה.

משה גפני: שאני לא אצטרך להגיע לשלב אחר.

והיב חביש: הבניין קיים, אדוני, הבניין בוצע, נבנה.

חמד עמאר: הוא הבין את זה.

סאלח סעד: אולי נצטרך להשלים את זה.

משה גפני: אני מבקש תחזרו עם תשובות תגידו מה קרה.

משה גפני: אתם תדעו להגיד את זה.

משה גפני: שוב, משרד השיכון ממנו הופחת הכסף, ומשרד השיכון הוא משרד ביצועי והוא יודע לבצע דברים ואז הוא יידע להגיד.

משה גפני: ואותו דבר, פארג', במשרד החינוך, מכיר את העניין הזה.

משה גפני: אם המצב יהיה שהכסף נלקח למשהו אחר, אנחנו נדאג שהוא יחזור חזרה למקורו.

והיב חביש: אני מודה לאדוני.

והיב חביש: אני מודה על עצם קיום הדיון.

חמד עמאר: צריך להודות לך מאוד, כי אתם עשיתם עבודה, וגם להודות למנהל הוועדה, שבאמת דאג שהוועדה תתקיים בגלל חשיבות העניין.

והיב חביש: דיון צריך להיות עם משרד ראש הממשלה.

משה גפני: ניסית עם משרד ראש הממשלה?

משה גפני: הצלחת?

משה גפני: בסדר, אז אנחנו הולכים לדרך אחרת.

משה גפני: תודה רבה לכם.