ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 639, 2018-06-05 09:08

יואב קיש: שלום ובוקר טוב, אני פותח את הישיבה שנושאה: בחינת השלכות פינוי תושבים משכונת תל-גיבורים ומבית דגן.

יואב קיש: שלום לחבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: בוקר טוב אדוני.

יואב קיש: אני חושב שבעקבות השיחה ששמענו פה בדיון בגבעת עמל, אתה גם ביקשת ממני - - -

דב חנין: תודה רבה לך.

יואב קיש: לא שלא תיכננתי לעשות, אבל אני רוצה לציין שגם אתה ביקשת לקיים את הדיון ואני שמח שאתה אתנו פה היום.

יואב קיש: כפי שאמרתי, פנו אליי בעקבות הדיון הזה מספר אנשים ממקומות אחרים גם כן ואמרתי שבמידה מסוימת, כמו שנתתי לכם את הזכות אז, ניתן גם להם את הזכות לומר דבריהם, אבל הדיון יעסוק בעיקר בתל גיבורים ובבית דגן.

יואב קיש: יש את עורך הדין יוסף תמיר שמייצג את תושבי אבו כביר.

יואב קיש: אני גם מכיר אותך אישית, אם אתה לא אומר את זה על השולחן זה מסוכן, אני מכיר אבל אני יכול להגיד שאין פה אינטרסים כלכליים רלבנטיים שמישהו יכול לחשוב, אז אנחנו נשמע את דבריך כמייצג את תושבי אבו כביר ואת בת-אל, שמייצגת את תושבי נווה צדק.

יואב קיש: שניכם תדברו עכשיו ואחרי כן נפתח וניכנס להמשך הדיון.

יואב קיש: בבקשה, יוסי.

2675: בוקר טוב לכולם.

2675: אני אשתדל לעשות את זה קצר כדי לא למשוך יותר מדי זמן בעניין.

2675: תושבי אבו-כביר הגיעו בסמכות וברשות של המוסדות המיישבים בתחילת שנות ה-50, כמו תושבי שכונות רבות אחרות.

2675: הם יושבו שם כקונטרה, כמקום להיאחז בו, אחרי שפינו את התושבים הערבים – פינו, התפנו, מאותם בתי אבן בשכונה וחיו שם בעצם מאז ועד היום, דור ראשון, שני ושלישי.

2675: העסק נוהל על ידי "עמידר" במשך שנים רבות, עד אשר נעשה מעשה ב-2010 והקרקע הועברה לעירית תל אביב, בתהליך שטעון בדיקה בפני עצמו.

2675: מאז, מתנהלים הליכים משפטיים כנגד כל תושבי השכונה, לטובת פארק אקולוגי באזור.

2675: ההליכים האלה מתנהלים אצל מספר שופטים מחוזיים ואנחנו ביקשנו לאחד אותם בפני שופט אחד.

2675: ההליכים האלה מתנהלים לפינוי - - -

יואב קיש: מול עירית תל אביב?

2675: עירית תל אביב, כן.

2675: מתנהלים למעשה לפינוי ללא פיצוי.

2675: בניגוד לחוק פינוי-פיצוי, פה מדובר על פינוי ללא פיצוי.

2675: אנחנו נפגשנו מספר פעמים עם מנהל מחלקת הנכסים של העיריה, עם אלי לוי.

2675: לצערי, במשך שנים, ללא שום תוצאה כלשהי.

2675: אני אציין עוד דבר בשביל השלמת התמונה.

2675: התגוננו בהליכים בבית המשפט המחוזי, הדבר האחרון הוא שניתן פסק דין על ידי השופטת חנה פלינר בבית המשפט המחוזי בתל אביב, שעיכב את הפינוי של משפחה אחת ועל זה הוגש ערעור לעליון.

2675: זה מצב הדברים הנוכחי - - -

יואב קיש: כמה משפחות?

2675: אנחנו מדברים על בסביבות 25 משפחות, בסך הכול.

2675: רובן מרקע סוציואקונומי נמוך וקשה.

2675: אם הן יפונו מבתיהן, יש סיכוי שחלק מהן ידרדרו למעגל האלימות וזו תופעה שאנחנו מאד לא רוצים שתקרה.

2675: להשלמת התמונה, הוגשה הצעת חוק על ידי חבר הכנסת דב חנין ואחרים גם מסיעת "הליכוד", שלהבנתי הונחה על שלחן הכנסת במרץ.

2675: זה מהלך ראשון וצריך לו גיבוי פרלמנטרי וציבורי רחב, כדי לאפשר אותו ואנחנו רוצים שהדבר הזה יקרה, לפני שתהיה פסיקה נוספת של בתי המשפט.

2675: אנחנו אוהבים להגיד שאנחנו יודעים איך אנחנו נכנסים לבית המשפט, אנחנו לא יודעים איך אנחנו יוצאים ממנו, בטח כאשר מדובר בזכויות כאלו.

יואב קיש: רק להבין, הקרקע לא נמכרה לאיזה יזם, זאת אומרת, היא עדיין בבעלות עירית תל אביב.

2675: הקרקע שהופקעה לטובת עירית תל אביב, הועברה מ"עמידר".

2675: אין שם יזם מעורב וזאת אחת הבעיות, כי עירית תל אביב אומרת: "אנחנו מהקופה שלנו לא נוציא, כשיש יזם היזם לוקח עליו את המטלות הציבוריות" - - -

יואב קיש: זה לא תמיד נכון, אבל - - -

2675: כן, "והוא ישלם, לא ישלם, אנחנו רואים את זה בצורה אחרת ממקום שמעורב יזם ואנחנו לא מתכוונים לשלם פיצוי, מבחינתנו, כולם פולשים".

2675: אנחנו אמרנו: "לא פולשים אלא מתיישבים".

2675: לכן אנחנו מבקשים שהעניין הזה, שזה מקרה פרטי של מערך יותר רחב של שכונות בדרום תל אביב שצריכות לקבל מענה, אנחנו סבורים שזאת הזדמנות לבוא, לשים את העניין הזה על השולחן, לקדם את הצעת החוק הזאת ולתת ביטוי לזכויות של התושבים.

2675: אלה לא פולשים, אלה מתיישבים וצריך לדאוג להם.

2675: הם לא מחפשים להתעשר על קופת המדינה, רק לקבל זכויות שיאפשרו להם להמשיך לחיות בכבוד בדור שלנו.

2675: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: בת-אל, משכונת נווה צדק.

יואב קיש: יש גם מנס לגויים, מוטי?

יואב קיש: כן, בבקשה.

בת אל מירי פודרזו: קודם כל אני רוצה להודות לך על הזכות להיות פה ועל האפשרות להשמיע את הקול שלנו.

בת אל מירי פודרזו: אצלנו, בתפרי נווה צדק מתגוררות 40 משפחות, בתנאים לא תנאים.

בת אל מירי פודרזו: אנחנו נמצאים שם משנת 38' שאז השכונה הייתה נקראת "מנשייה-חסן בק".

בת אל מירי פודרזו: חלק מההורים, מהסבים והסבתות שלנו רכשו בתים מערבים, כמו סבא שלי לדוגמה, בלחיצת יד.

בת אל מירי פודרזו: סבא שלי היה ערבי שהתגייר, ברח מחיפה בסוף שנות ה-30, הגיע עם המשפחה, קנה מערבי בלחיצת יד את השטח, מאז, מימי קדמא, אנחנו שם.

בת אל מירי פודרזו: קמה המדינה, התחיל כל מה שקרה, בשנת 47' הסבים והסבתות שלנו חיו שם בעוני מחפיר, חיו שם תחת יריות, נשארו במקום, הם לא נטשו.

בת אל מירי פודרזו: גם בשנות ה-60, שנות ה-70, שנות ה-80, שהיה פשע ואף אחד לא רצה להתעסק עם שכונת שבזי דאז, גם אז נשארנו.

בת אל מירי פודרזו: את כל הכבישים, אנחנו, המשפחות שלנו סללו.

בת אל מירי פודרזו: כן, ברבות השנים, קצת התפתחנו.

בת אל מירי פודרזו: אני כן מזמינה אתכם לבוא ולראות את התנאים שאנחנו גרים שם, אנחנו חיים בבתים מאד מאוד ישנים, במצב סוציואקונומי מאד מאוד קשה.

בת אל מירי פודרזו: חיים שם נכים, חיים שם אנשים - - -

יואב קיש: בכמה משפחות מדובר?

בת אל מירי פודרזו: 40 משפחות על ארבעה דונם, אפילו פחות מארבעה דונם.

יואב קיש: הרישום עצמו לא מוסדר?

בת אל מירי פודרזו: הרישום עצמו, זה מאד מורכב, הרי כולנו מכירים את רוזה האדומה, המדהימה, העמדות הפוליטיות שלי קצת שונות משלה אבל מן הסתם, אם היינו בנות אותו גיל היא הייתה אחת החברות הטובות שלי, אבל אין מה לעשות, אי אפשר להתעלם מזה שהיא קיבלה בהגרלה את רחוב תחכמוני.

בת אל מירי פודרזו: המשפחות שלנו, שהיו בדיוק באותם תנאים, סבא שלי היה חייל בצבא הבריטי ונלחם, אף אחד לא יידע אותנו.

בת אל מירי פודרזו: הייתה בשנת 1953 בעתון "דבר", ליום אחד, הייתה מודעה.

בת אל מירי פודרזו: מצטערת, אנחנו לא באנו ממשפחות משכילות, אף אחד מהמשפחה שלנו לא קרא עיתון "דבר", הם בכלל לא ידעו לקרוא, סבתא שלי לא ידעה לקרוא ולכתוב.

בת אל מירי פודרזו: גם בשנות ה- 60 וגם בשנות ה- 80 וה- 90, המשפחה שלנו ניסתה להגיע להסדר.

בת אל מירי פודרזו: באנו וניסינו, רצינו לקנות את השטח שלנו, לפי הזכויות שלנו.

בת אל מירי פודרזו: שעשו את ההפקעה, כשבכלל ההפקעה הייתה אמורה להיות לשטחי צבור.

בת אל מירי פודרזו: לפני שלושה חודשים תלו לנו שלטים שבכלל השטח הולך להיות וילות ובתי מלון, מה אתנו?

בת אל מירי פודרזו: אנחנו לא מבקשים כסף, אנחנו לא מבקשים כלום, אנחנו רק מבקשים דיור חלופי.

בת אל מירי פודרזו: אם מוציאים אותנו משם אנחנו כולנו הולכים לרחוב.

בת אל מירי פודרזו: אף אחד מאתנו לא מסוגל לשלם אפילו שכר דירה.

בת אל מירי פודרזו: מעבר לזה, אני במשך שמונה שנים, לפני שנהייתי נכה, ניהלתי בית שנקרא "בית אלי", מינהל מקרקעי ישראל פה?

בת אל מירי פודרזו: יופי, כי אנחנו נמצאים עכשיו במשפט, אני ואבא שלי ודודים שלי, אנחנו נמצאים במשפט המון שנים, כבר חמש שנים, אנחנו או-טו-טו הולכים לרחוב.

בת אל מירי פודרזו: לנו אין זמן לחוקים שיקרו.

בת אל מירי פודרזו: אנחנו ממש עכשיו, חמש משפחות, עכשיו, או-טו-טו הולכות לרחוב.

בת אל מירי פודרזו: מה שאני מבקשת, מה שאני מבקשת בלב מלא, שימצאו לנו, שיתייחסו אלינו ושימצאו לנו פתרון של דיור, של דיור חלופי.

בת אל מירי פודרזו: זה הדבר היחיד שאנחנו מבקשים.

יואב קיש: תודה רבה בת אל.

יואב קיש: מוטי, משכונת נס לגויים.

בת אל מירי פודרזו: רק עוד שאלה אחת, האם אחרי זה, האם תהיה אפשרות לשוחח אתנו ולקיים דיון בשבילנו?

יואב קיש: אנחנו נראה מה נעשה, כל הליך הוא בפני עצמו, אנחנו נבחן אם איכשהו תבואו ותדברו היום, אבל אנחנו נראה איך נוכל להתקדם.

יואב קיש: בבקשה, מוטי.

מרדכי מורדוב: אני מייצג את מתחם נס לגויים.

מרדכי מורדוב: יושבות שם כ-100 משפחות, מתוכן כ-60 בדירות ו-40 עסקים.

מרדכי מורדוב: בשנת 1995, המינהל ניהל אתנו משא ומתן בכדי לפנות את התושבים והמשא ומתן התנהל מתוך הסכמה שהמינהל התחייב שהוא לא יפנה את התושבים אלא בפיצוי, אם הדיירים יסכימו לתת להם לעשות מיפוי של השטח ויירשמו כדיירים שיושבים בשטח שנים.

מרדכי מורדוב: משכו אותנו במשך שנים.

מרדכי מורדוב: ניהלו אתנו משא ומתן, הגיעו להסכמות, ישנם פרוטוקולים מאז ועד היום, אני מדבר על שנת1995, דחו ודחו עד שהם הגיעו להחלטה שהם לא מסכימים, בלי שום הסבר.

מרדכי מורדוב: כל ההתחייבויות שהם התחייבו, שהם לא יגישו תביעות נגד תושבים התמסמסו, פשוט אינן.

מרדכי מורדוב: לאורך כל השנים, מאז, הייתי אתם בקשר והם טענו שהם ימכרו את השטח ליזם והיזם יפצה את התושבים.

מרדכי מורדוב: בשנת 2013 הם הוציאו לי גם מכתב, הנהלת המינהל, שהם הולכים להוציא מכרז על כל השטח, יפנו את התושבים וישלמו להם פיצוי הולם.

מרדכי מורדוב: בסך הכול, בסך הכול, במקום להגיע אתנו להסדר, הם התחילו בתביעות משפטיות.

מרדכי מורדוב: אחר המכתב הזה - - -

יואב קיש: עוד לא מכרו את הקרקע?

מרדכי מורדוב: לא מכרו.

מרדכי מורדוב: עד היום לא מכרו אצת הקרקע, המינהל הגיע למסקנה - - -

רוני טיסר: אסור - - -

יואב קיש: לא, אם הם מופקעים הם מופקעים - - -

רוני טיסר: אסור, לפי חוק מקרקעי ישראל, סעיף שאי אפשר למכור קרקע ליזמים כשיש תושבים במקום.

בת אל מירי פודרזו: יש חוק שאסור למכור את הקרקע ליזם עד שלא פינו את כל התושבים.

אמנון מורדוב: ברור, הם רוצים לפנות בחינם ולמכור ליזם בהרבה כסף, זה בסדר, בסדר.

יואב קיש: לא בסדר, תיכף נדבר על זה.

בת אל מירי פודרזו: לא.

יואב קיש: תנו לו לסיים, סליחה, לא להפריע.

יואב קיש: בבקשה, מוטי.

מרדכי מורדוב: אנחנו מדברים על שטח של כ-200 דונם.

מרדכי מורדוב: התב"ע מדברת על 1,500 יח"ד, 1,500-1,600 יח"ד ו-150,000 מטר לתעסוקה, מסחר.

מרדכי מורדוב: אני חושב שלפנות כמות כל כך קטנה יחסית של תושבים, זה בכלל, זה כלום.

מרדכי מורדוב: הם היו יכולים לפצות ולצאת בצורה יפה, עם הראש למעלה.

מרדכי מורדוב: פשוט ישנם שם כנראה פקידים, צרי- עין, בעייתיים, שמתכוונים לגזול את התושבים, לשדוד אותם, לא לגזול – לשדוד, לשדוד, כשהם מתחבאים אחרי החוק, למרות שאין חוק כזה שיכולים לפנות את התושבים.

מרדכי מורדוב: אני יודע שהיה נוהל במינהל מקרקעי ישראל שהם רשמו אותנו והם לא עומדים בנוהל.

מרדכי מורדוב: הם טוענים שהנוהל הזה לא קיים.

מרדכי מורדוב: אנחנו לא יודעים שנעשה שום דיון בנושא הזה כדי לבטל אותו.

מרדכי מורדוב: כל פקיד שני שמגיע מחליט מה לעשות ואיך לא לשלם.

מרדכי מורדוב: אני לא מבין למה.

מרדכי מורדוב: אנשים יושבים שם למעלה מ-40, 50, 60 ו-70 שנה.

מרדכי מורדוב: אני מדבר על אדם שהגיע מבולגריה בשנות ה-50 עם ההורים שלו, הוא היה בן שלש.

מרדכי מורדוב: היום הם טוענים שהוא פולש, הוא היה בן שלש.

מרדכי מורדוב: דיירים נוספים הגיעו לבית משפט, לא האמינו.

מרדכי מורדוב: אחד קיבל צו פינוי, למחרת קיבל אירוע מוחי ונפטר.

מרדכי מורדוב: דייר שלישי קיבל מחלה קשה וזה לא רק הוא, יש עוד כמה שקיבלו מחלות קשות שם.

מרדכי מורדוב: המינהל מושך את האנשים לבתי משפט, גורם להם להוצאות כספיות כבדות.

מרדכי מורדוב: וגם אם יש דייר אחד מתוך כמות של דיירים שזוכה במשפט, לא ראיתי שבית המשפט נותן לו הוצאות משפט, ההיפך.

מרדכי מורדוב: רק כשהדיירים מפסידים במשפט הם חייבים לשלם מינימום 25,000 שקלים, שזה הון.

מרדכי מורדוב: וזה חוץ מהוצאות עורך הדין שלהם.

יואב קיש: תודה רבה מוטי.

מרדכי מורדוב: אנחנו מבקשים לעשות חוק, שזה לא יהיה לשכונה אחת ולשנייה לא.

מרדכי מורדוב: אנחנו צמודים לאבו כביר ויש עוד שכונות, תל גיבורים ועוד שכונות.

מרדכי מורדוב: אני חושב שהגיע הזמן לקחת את זה ברצינות.

מרדכי מורדוב: במשך עשרים וחמש שנה לא ידעו לסיים את העניין הזה.

מרדכי מורדוב: אם היה חוק זה היה מסתיים כבר מזמן, לפני שנים.

מרדכי מורדוב: הנזק הוא גם למדינה, לא רק לנו.

יואב קיש: מאה אחוז, תודה רבה.

מרדכי מורדוב: תודה.

יואב קיש: אנחנו נתכנס להמשך הדיון בנושא תל גיבורים ובית דגן.

יואב קיש: נמצא אתנו ראש מועצת בית דגן, רמי תנעמי.

יואב קיש: רמי, בבקשה.

רחמים תנעמי: אנחנו פה אחרי דיון שהיה בוועדת הפנים ב-20 למרץ2017, רק על בית דגן.

רחמים תנעמי: היה בדיון גם דוד אמסלם, שבא לסיור בישוב וראה.

רחמים תנעמי: יש פה חבר'ה שנמצאים פה, כמעט עשרים תושבים.

רחמים תנעמי: אני יכול להגיד לך, אני נולדתי בישוב, הם נולדו יחד אתי בישוב.

רחמים תנעמי: אני הסתדרתי כי פינו אותנו, כי סידרו אותנו.

רחמים תנעמי: הם לא הסתדרו כי לא פינו אותם והשאירו - - -

יואב קיש: זה חלק מהיישוב, שכונה?

רחמים תנעמי: כן, כן.

רחמים תנעמי: כל הישוב היה כפר ערבי ולאט לאט במהלך השנים היו פינויים.

רחמים תנעמי: היו כ-200 משפחות עכשיו, שפינו אותן.

רחמים תנעמי: נשארו 30 משפחות שיש לפנות אותן.

רחמים תנעמי: חלקן של המשפחות מחזיקות כחוק.

רחמים תנעמי: כולם מחזיקים כחוק, מה שיש פה זה פשוט ילדים שגדלו יחד עם המשפחה.

רחמים תנעמי: גרים באותה טריטוריה, המשפחה מחזיקה בחוק.

רחמים תנעמי: ביקשנו להגיע להסדר, האימא אין לה בעיה לפנות את השטח, אמרתי: אז אוקיי, בוא פה למה שיש טבעי.

רחמים תנעמי: יש אנשים, חברה של אימא שלי, אימא שלי ע"ה, בת 85, איך היא אמרה לה: קנו את הבית בתקיעת יד, אין לה שום מסמך.

רחמים תנעמי: היא אפילו לא יודעת איפה בעלה שם את המסמכים, כי זה לא העניין, כשמגיעים לבית משפט המשפחות האלו נדונו לכישלון, אין ספק.

רחמים תנעמי: המשפחות האלו עברו בית משפט שלום, מחוזי, בג"צים, חזר לבית משפט מחוזי, הפסיקה תמיד הולכת נגד המשפחות.

רחמים תנעמי: אנחנו פה בוועדת כנסת, מבקשים את הסיוע, לא המשפטי, כי המשפטי ברור לנו שאם אני צריך להציג מסמך – אין לי אותו, אבל לא יכול להיות ש-30 משפחות שיושבות היום על 200 דונם – הן לא יושבות על 200 דונם, הטריטוריה כולה היא 200 דונם – ישבתי עם המינהל ועשינו מה שנקרא תכנית כלכלית, האם יש כדאיות כלכלית לפנות אותן, ההחלטה היא חד משמעית, יש כדאיות כלכלית.

רחמים תנעמי: האזור שם הוא אזור מסחרי, הוא לא למגורים והכדאיות הכלכלית היא מעל ומעבר.

רחמים תנעמי: אבל מה שקורה בפועל, יש פה משפחות שהן עדיין ממשיכות את התהליכים בבית משפט.

רחמים תנעמי: כלומר, מצד אחד אומרים: בוא ניכנס אתם למשא ומתן - - -

יואב קיש: לא עושים עצירת תהליכים במהלך המשא ומתן?

בת אל מירי פודרזו: לא.

רחמים תנעמי: כלום, ממשיכים הלאה כאילו כלום לא קורה.

רחמים תנעמי: ואנחנו נמצאים במצב - - -

יואב קיש: בַּסוף התהליכים האלה לא עושים טוב לאף אחד.

יואב קיש: צריך להגיד לצדדים.

יואב קיש: אם אין משא ומתן אני יכול להבין שכל צד זכותו לבחור הליך משפטי אבל אם יש משא ומתן, יכול להיות שזה משהו שצריך - - -

רחמים תנעמי: גם ועדת הפנים צריכה לבוא ולהגיד היום את דברה בקטע הזה, שלא יכול להיות שרוצים לזרוק את האנשים האלה החוצה.

רחמים תנעמי: אני כרגע לא נכנס אפילו לפסקי הדין, כי זו לא חכמה להגיע לבית משפט עם אותה אישה בת 85, עם אותה משפחה שיושבת פה, שהם כבר נמצאים ששים שנה שם, יושבים, והיום רוצים לזרוק אותם עם הילדים החוצה.

רחמים תנעמי: מה אני אעשה אתם?

רחמים תנעמי: לאן אני אוביל אותם, לרווחה?

רחמים תנעמי: לאן אני אוביל אותם?

רחמים תנעמי: המדינה, כשאנחנו מסתכלים על זה, אלו אותן משפחות שבפעמים קודמות - - - אותן, פיצו אותן ונתנו להן דיור הולם.

יואב קיש: מי רשום בעלים, העיריה?

רחמים תנעמי: מינהל.

רחמים תנעמי: הקרקע היא קרקע של מינהל.

רחמים תנעמי: כשישבנו והמינהל עשה בדיקת כדאיות כלכלית, יש כדאיות כלכלית לפנות אותם.

רחמים תנעמי: נכון שהמינהל היום לא מוציא, מה שנקרא - - - לא יוצאים למכרזים של קרקע תפוסה.

רחמים תנעמי: הם מחליטים לפנות את הקרקע ואז לצאת למכרזים, אבל התושבים לא יכולים לסבול את זה.

רחמים תנעמי: יש פה תמונות, חילקתי לכם, חבר'ה, יש אנשים שמתקלחים מחוץ לבית גם, אז אפשר לגמור את הסאגה הזאת?

רחמים תנעמי: אנחנו כבר שלושים שנה סוחבים את זה וזה לא זז.

רחמים תנעמי: אני חושב שצריכה לצאת מפה אמירה חד משמעית לגבי המשפחות האלו, לא לנגוע בהן.

רחמים תנעמי: להיכנס אתן למשא ומתן.

רחמים תנעמי: יש מקום, יש מקום גם למדינה.

רחמים תנעמי: המדינה פה מפסידה כסף מזה שהיא לא מפנה אותן ומפצה אותן.

יואב קיש: מינהל, אתם יכולים להתייחס לנושא בית דגן בבקשה?

גיל אייזנשטיין-קנה: גיל אייזנשטט-קנה, סגנית מנהלת מרחב מרכז.

גיל אייזנשטיין-קנה: אני יכולה להתייחס לגבי בית דגן.

גיל אייזנשטיין-קנה: בית דגן הוא שטח שנמצא בעיקר בייעוד שצ"פ - שטח ציבורי פתוח.

גיל אייזנשטיין-קנה: רמ"י עשתה סקר היתכנות לגבי התכנון שם - - -

יואב קיש: רמ"י, לא רמי.

גיל אייזנשטיין-קנה: רמ"י, רשות מקרקעי ישראל.

גיל אייזנשטיין-קנה: עשתה שם סקר ומצאו שם איזו אפשרות של פיתוח אזור תעסוקה ולא מגורים, כי השטח שם קרוב לנתב"ג ויש שם כל מיני מגבלות.

גיל אייזנשטיין-קנה: המהלך לא בתכנון משתי סיבות עיקריות, שממתינים שם לגיבוש תכנית מתאר בבית דגן ודבר שני הוא שאנחנו עשינו מתווה שהעירייה אמורה לסדר את התכנון ואנחנו מסייעים ומממנים חלק מסוים, אנחנו בעצם ממתינים גם לעירייה שתקדם שם תכנית.

גיל אייזנשטיין-קנה: כרגע השטח בעיקר בייעודו, לגבי התביעות שם צריך להבחין, התביעות שהוגשו הן לא נגד הדיירים הוותיקים.

גיל אייזנשטיין-קנה: יש שם פלישות שהתרחשו - - -

רחמים תנעמי: סליחה שאני קוטע אותך, זה נגד הילדים.

רחמים תנעמי: בואי נציב את זה, אלה לא פולשים חדשים.

גיל אייזנשטיין-קנה: בוא ננסה ואחרי זה תגיב.

גיל אייזנשטיין-קנה: התביעות שהוגשו הן לא נגד דיירי "עמידר" שהיו שם במקום - - -

יואב קיש: גם לא נגד בני משפחותיהם?

גיל אייזנשטיין-קנה: נגד אנשים, הן נגד מי שבנו אותם.

גיל אייזנשטיין-קנה: מעבר לזה - - -

קריאה: נגד הילדים, נגד הילדים שלהם.

קריאה: ילדים קטנים בני חמישים.

גיל אייזנשטיין-קנה: זה לא - - -

מרדכי מורדוב: כן, בני חמישים, הם כבר גרים שם.

יוסי יונה: הבנים הממשיכים של מדינת ישראל.

יואב קיש: חבר הכנסת יוסי יונה, ניתן לך זכות דיבור אחר כך, בבקשה.

גיל אייזנשטיין-קנה: הדברים נדונו, היו שם תביעות לא נגד דיירי "עמידר", לא נגד הדיירים הוותיקים, אלא נגד הבנים, נגד מי שבנה שם מעבר לבנייה החוקית.

יואב קיש: הבנתי, אלה בני משפחה, לפי מה שאני מבין.

גיל אייזנשטיין-קנה: היו הליכים משפטיים, הגיעו עד הערכאות הגבוהות ביותר ונתקבל פסק דין, זה המצב.

קריאה: לא שומעים אותה.

גיל אייזנשטיין-קנה: הוגשו תביעות משפטיות, הן נדונו בכל הערכאות - - -

יואב קיש: אז את אומרת, מבחינת רמ"י, אם אני מנסה לשקף את מה ששמעתי ממך, יש את הנושא של דיירי "עמידר" או אותם דיירים שהם כולם מבוגרים וותיקים, שמולם לא התנהלו תביעות ומולם התכנית כרגע מתעכבת דווקא אצל המועצה של בית דגן שלא קידמה תכנית – לתפיסתך – ויש את הבנים שבנו שם באופן, לא יודע אם לקרוא לזה טבעי, בנים, חתנים, איך שאת לא רוצה, שנגדם ניהלתם תביעות כי בעיניכם הם פולשים – כך הגדרת אותם – והם גם כנראה קיבלו בבית משפט פינוי, אני מניח, אז זו התמונה כמו שאתם רואים אותה.

גיל אייזנשטיין-קנה: כן.

יואב קיש: אוקיי, בבקשה, רמי.

רחמים תנעמי: הנושא הזה של המשפחות, הוא לא תופעה חדשה.

רחמים תנעמי: היו פינויים כאלה שמשפחה שגרה קיבלה ארבעה בתים, כי הילדים כבר היו שם.

רחמים תנעמי: אלה לא ילדים, יושב פה לידי בחור, יש לו כבר ילדים בצבא.

רחמים תנעמי: יושב פה - - -

יואב קיש: הוא הילד, רגע, לא הילדים שלו, הוא הילד.

רחמים תנעמי: הוא הילד והילדים שלו כבר בצבא, יושב פה איזה אבא שהוא סבא כבר, הנכדים עם הסבא.

דוד אלקבץ: יש לי ילדים שנולדו שם, נכדים נולדו שם ונינות נולדו שם.

דוד אלקבץ: ששים שנה אנחנו גרים שם - - -

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: מה לגבי התכנון?

רחמים תנעמי: עוד מעט אני אענה לגבי התכנון.

רחמים תנעמי: הפינויים שם, היו פינויים כאלה בעבר.

רחמים תנעמי: אנחנו לא המצאנו את הגלגל.

רחמים תנעמי: משפחה כזו פינו אותה וקיבלה – סתם אני אומר כרגע – שלש דירות, כי גרו שם שלושה ילדים.

רחמים תנעמי: נכון, קיבלו שלש דירות, לא המצאנו את הגלגל.

רחמים תנעמי: לגבי הנושא של הפיתוח שם.

רחמים תנעמי: לעשות עכשיו פיתוח תב"ע של האזור הזה, צריך להוציא בין 2-3 מיליון שקלים.

רחמים תנעמי: זה לא אני מרוויח מזה, המינהל מרוויח מזה, כי הוא משווק את הקרקעות.

רחמים תנעמי: באתי למינהל, אמרתי להם: חבר'ה, בואו, בואו נעשה ביחד את התכנון.

רחמים תנעמי: אני אקדם את זה ברשויות התכנוניות אבל תתקצבו את זה אתם.

רחמים תנעמי: דרך אגב, גם הנושא של ההיתכנות הכלכלית – המינהל מימן את זה.

רחמים תנעמי: כלומר, לא אני.

רחמים תנעמי: בא - - - של המינהל ועשה היתכנות כלכלית, לא אני.

רחמים תנעמי: יש פה מקום - - -

יואב קיש: נגיד שלא היו גרים שם, היה שטח שהייתם רוצים לפתח, עזבי עכשיו את הנושא הכואב והרגיש שאנחנו מדברים עליו, התנהלות רגילה עם מועצה קטנה כמו בית דגן, שהיא גם ככה עם תקציב מאד מגבלתי ובטח, לא שאני מכיר, אני מכיר את האופי של זה, מאוזנים, ברוך השם, פחות או יותר, אין לו מאיפה להוציא 2 מיליון שקלים לתכנון, זה גם אינטרס שלכם שהתכנון הזה יתבצע, מה אתם עושים בכזה מקרה, אם אין אף אחד בשטח?

גיל אייזנשטיין-קנה: קודם כל, תראה, השטח הוא שצ"פ, אנחנו מתכננים את זה, עשינו את הסקר - - -

יואב קיש: אני אומר, הכול בסדר, יש לכם עכשיו החלטה עקרונית, יש רצון, בואו נגיד ככה.

גיל אייזנשטיין-קנה: ברור, את המימון של זה.

יואב קיש: כמה תשתתפו?

גיל אייזנשטיין-קנה: לפי הכללים.

יואב קיש: אני שואל, מהם הכללים?

רחמים תנעמי: הם מדברים על 40% השתתפות.

יואב קיש: 40%?

גיל אייזנשטיין-קנה: זה לא נכון - - -

רחמים תנעמי: לא חשוב, בכל מקרה את הכסף לא יהיה לי.

גיל אייזנשטיין: לדעתי, הכלל הוא חצי חצי, הכלל הוא חצי חצי אבל אני לא מכירה מצב שהגיע ראש המינהל ואמר:

גיל אייזנשטיין: אני לא מתכנן כי אין לי כסף, זה מה שאני שומעת - - -

רחמים תנעמי: לא, לא, לא, ישבתי גם עם חי וגם עם חלי וגם עם דוד.

גיל אייזנשטיין: צריך לבדוק כמה זה עולה.

גיל אייזנשטיין: בוא נניח, תעשה מכרז, תגיד: עולה לי כך וכך המהלך הזה ואז אנחנו יכולים גם לבדוק אצלנו מה - - -

יואב קיש: הבנתי.

רחמים תנעמי: אני חייב להעיר, גיל - - -

יואב קיש: שניה, תיכף תקבל תשובה.

יואב קיש: אני אתן לך להשיב.

גיל אייזנשטיין-קנה: גם כדי שאנחנו נקבל החלטה כלכלית להשתתפות, אני קודם צריכה לדעת מהן העלויות.

יואב קיש: אוקיי, מאה אחוז.

יואב קיש: רמי, בבקשה.

רחמים תנעמי: להערכתי, יש לנו אזור אחר שאנחנו עכשיו משווקים 100,000 מ"ר למשרדים, יחד עם המינהל עשינו את זה.

רחמים תנעמי: המינהל לקח על עצמו את הכול והוא עושה את הכול שם, עושה את הכול, לי אין כסף לעשות את זה.

יואב קיש: אבל בשלב התכנון הראשוני?

רחמים תנעמי: התכנון.

רחמים תנעמי: עכשיו ישבתי עם המינהל על התכנון, הגשנו לוועדה מקומית ועכשיו זה עבר לוועדה מחוזית - - -

יואב קיש: שם יצא מכרז למתכנן?

רחמים תנעמי: הכול הם עשו.

רחמים תנעמי: הביאו חברה מתכננת, יש שטח, פה להערכתי - - -

יואב קיש: למה אתם לא עושים?

רחמים תנעמי: הם לא רוצים שייווצר מצב שהתושבים ירגישו שיש התקדמות באזור הזה, אז הם לא ירצו להתפנות.

רחמים תנעמי: זו לדעתי התפיסה שם.

יואב קיש: רגע, על ה-100,000 מ"ר האלה אתם באמת תיכננתם הכול מאפס, לא הייתה שום השתתפות בתכנון?

רחמים תנעמי: שום דבר, שקל - - -

יואב קיש: כולל המכרז?

יואב קיש: מי הוציא את המכרז לתכנון, אתם או מי הוציא?

רחמים תנעמי: המינהל.

יואב קיש: פה בהתנהלות הזו, לפי מה שאני שומע, הכול היה - - -

גיל אייזנשטיין-קנה: השצ"פ - - -

יואב קיש: רגע, הקרקע ההיא – מה אתה?

גיל אייזנשטיין-קנה: לא, אני לא יודעת על מה, אני לא מכירה את זה.

יואב קיש: לא מכירה את ה-100,000 מטר?

גיל אייזנשטיין-קנה: לא, אני לא עסקתי בזה.

גיל אייזנשטיין-קנה: אני לא יודעת להגיד - - -

יואב קיש: הבנתי, חשבתי שאת מכירה.

גיל אייזנשטיין: אני מתפלאת מהדבר.

גיל אייזנשטיין: זה מה שסיכמנו, זה מה שהוא אמר ומאז הוא לא חזר, יש דרך התנהלות של לחזור חזרה ולהגיד שיש בעיה.

יואב קיש: אני לא מחפש עכשיו לתת ציונים, איך התנהלנו, מי התנהל או מה, אבל הנושא של קידום התכנון, אני חושב שהוא אינטרס משותף לכולם.

יואב קיש: בעניין הזה אני פונה גם אליך, רמי וגם אליכם ברמ"י, לעבוד ביחד.

יואב קיש: אני חושב ש-2 מיליון שקלים בהסתכלות כוללת על האינטרס, הם משהו שאתם יכולים למצוא דרך התחשבנות שתאפשר להוציא את העגלה הזו.

יואב קיש: אם את צריכה שהוא רק יוציא מכרז אז הוא יוציא מכרז ותמשיכו, אבל אין שום סיבה שהתכנון לא יתקדם - - -

גיל אייזנשטיין-קנה: אני אפילו לא יודעת אם זה 2 מיליון ויכול להיות שזה 6 מיליון - - -

יואב קיש: מכרז אתה יכול להוציא, אם היא תגיד שהיא תהיה מוכנה לקדם את העלויות של המכרז אחרי זה, אז בוא תוציא מכרז ותתקדמו, כי התכנון הזה חשוב, הוא הבסיס שאולי יאפשר אחרי זה את הפיצוי של אותם תושבים.

יואב קיש: אני חייב להגיד לָך פה, אני מצטער, אני לא קורא לילדים שנולדו בשטח פולשים, אני לא.

יואב קיש: אולי אחרים כן, אני לא.

יואב קיש: בואו נשמע את חברי הכנסת ואחרי זה נעבור לשמוע את תל גיבורים.

יואב קיש: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני קודם כל מודה לך על כינוס הדיון הזה ואני מצטרף לדבריך, ואני אפילו אולי קצת אחריף אותם, אני חושב שהגיע הזמן שכולנו נפסיק להשתמש בביטוי הזה פולשים.

דב חנין: הביטוי הזה הוא לא במקום, אנחנו מדברים על תושבים, אנחנו מדברים על אזרחים, אנחנו מדברים על בני משפחה של האנשים שהתיישבו בשכונות האלו.

דב חנין: לכן, הביטוי הזה פולשים, הוא ביטוי שצריך לצאת לחלוטין מהדיון שלנו.

דב חנין: אדוני היושב ראש, כמו שאתה יודע, אתה כבר כמה חודשים בתפקיד שלך כיושב ראש ועדת הפנים, אתה רואה פה סיפורים שכל אחד מהם הוא סיפור קורע לב, הוא סיפור קורע לב.

דב חנין: אני מדבר עם האנשים וחלק מכם יצא לי לדבר אתכם באופן אישי ואני מתבייש, אני באמת מתבייש.

דב חנין: אני מתבייש שאתם צריכים לבוא ולבקש ממני משהו שהוא בעצם מגיע לכם.

דב חנין: למה, לא מגיע לכם לחיות חיים נורמליים?

דב חנין: האם אתם פחות מאיזשהו קיבוץ או איזשהו מושב שגם הוקם על ידי מדינת ישראל והיום אף אחד לא בא, לא מעז לבוא לתושבים שם ולהגיד: תלכו מפה.

דב חנין: אף אחד לא מעז להגיד - - -

קריאה: לא, מזמין אותם, מה - - -

דב חנין: אני מתבייש.

דב חנין: אני באמת אומר לכם את זה, באמת, בתור חלק מהכנסת, שהיא הריבון במדינת ישראל, אני מתבייש שאתם בכלל הגעתם למצב הזה שאתם צריכים לבוא לכאן.

דב חנין: כל סיפור כזה הוא קורע לב, אבל מאחורי הסיפורים האלה יש איזושהי בעיה מערכתית והבעיה המערכתית הזו, אני אומר את זה במשפט כי דיברנו על זה כל כך הרבה פעמים, שמדינת ישראל בתחילת קיומה ולפעמים גם לפני הקמתה, שלחה אנשים לכל מיני מקומות, יישבו כל מיני מקומות, לא הסדירו את הזכויות שלהם למרות שהקרקע הייתה קרקע ציבורית, בחלק מהמקרים לא פיתחו את המקום, לא טיפלו בו, בחלק מהמקרים אפילו העבירו אותו לידיים פרטיות בלי לטפל בזכויות של האנשים.

דב חנין: ועכשיו, כשפתאום הקרקע הזו שווה המון כסף, פתאום באים לאנשים ואומרים: תלכו מפה.

דב חנין: זה דבר שהוא ברמת הצדק, דבר פשוט מזעזע, הוא דבר מזעזע.

דב חנין: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו חייבים להתערב פה, אנחנו חייבים להתערב, אנחנו חייבים לתת פתרון.

דב חנין: אנחנו, בעצם, עד היום, אנחנו, אני אומר, זו גם אחריותי, האנשים האלה מתגלגלים לבתי משפט.

דב חנין: בתי משפט שואלים אותם: אוקיי, אתה איש שגר פה, איפה הנסח טאבו?

דב חנין: אתה לא רשום בנסח טאבו, אתה לא תושב ואתה לא בעל הקרקע.

דב חנין: מי אתה בכלל?

דב חנין: נתנו לך רשות להתגורר פה, עכשיו הסתיימה הרשות, עכשיו תלך מפה.

דב חנין: אני לא בא בטענות לשופטים, אני יודע שיש חלק מן התושבים שמאד כועסים על השופטים, אני פשוט באתי מהעולם המשפטי, אני מכיר שופטים, הם עובדים לפי החוק הקיים.

דב חנין: החוק הקיים הוא חוק יבש.

דב חנין: לא רואים בני אדם, לא רואים צדק, הם שופטים לפי המשפט.

דב חנין: את החוק הזה צריך לשנות, כי החוק הוא לא נכון.

דב חנין: הוא לא נותן תשובה אמתית לבעיה האמתית שקיימת בהמון המון שכונות.

דב חנין: הפתרון הוא לא מסובך, הוא לא מסובך מכיוון שבסוף מאחורי האנשים האלה יש אדמה והאדמה הזאת שווה המון כסף, בכל מצב, היא שווה המון כסף.

דב חנין: ואם יפתרו את הבעיה ויתנו לאנשים את מה שמגיע להם, עדיין יישאר המון כסף, שיאפשר לעשות המון רווחים מהמקום הזה, גם מייצרים ממנו המון דירות ואזורי תעסוקה, לפתח את הארץ, והכול יהיה טוב.

דב חנין: רק שלפעמים יש גורמים, גם גורמים במערכת הציבורית וגם גורמים פרטיים, שלא מוכנים לוותר אפילו על הגרוש.

דב חנין: הולכים להרוויח מיליונים אבל לא מוכנים לוותר על מאה שקל.

דב חנין: ונלחמים אתם מלחמת עולם, עם האנשים.

דב חנין: גוררים אותם לבתי משפט באופן אינסופי.

דב חנין: אדוני היושב ראש, הפרשה הזאת נמצאת בכל שכונה בשלב אחר.

דב חנין: יש שכונות שבהן השלבים הם ראשוניים, הקרקע עוד נמצאת בידי המערכת הציבורית.

דב חנין: בית דגן באופן יחסי, אני אומר לך אדוני ראש המועצה וקודם כל, כל הכבוד לך, שאתה בא ומייצג את התושבים שלך בצורה כל כך אמתית וטובה, אני מאד מאוד מעריך את זה.

דב חנין: הלוואי שכל ראשי הרשויות היו, הלוואי שראש עירית תל אביב וראש עירית חולון היו באים להגן על התושבים שלהם כך.

יואב קיש: תל אביב, שמעת, הם אלה שמנהלים את ההליכים האלה.

דב חנין: עוד יותר גרוע.

יוסף ברוך: עירית חולון היא משהו אחר, היא באה לתבוע אותנו.

בת אל מירי פודרזו: גם אותנו תבעו.

בת אל מירי פודרזו: חמישה מיליון שקל - - -

דב חנין: הלוואי שהיו נוהגים כמוך אבל המצב אצלכם הוא עוד יחסית פשוט, כי הקרקע נמצאת בידי מערכת ציבורית.

דב חנין: אני יודע למי לפנות, רשות מקרקעי ישראל שייכת לנו, לנו אזרחי ישראל, אנחנו יכולים לבוא ולהגיד להם: חבר'ה, למרות שזה עולה כסף, תְּפתחו את השטח או שתעשו את התכניות, תפצו את האנשים וכדומה.

דב חנין: יש מצבים יותר מסובכים, כבר גלגלו אותי ליזמים פרטיים.

דב חנין: היזמים הפרטיים לפעמים, בשביל לפנות את התושבים, קיבלו זכויות ועוד זכויות ועוד זכויות, ועד שהגיע הזמן לפנות את התושבים אמרו: רגע, אנחנו לא רוצים לפנות את התושבים, מה פתאום?

דב חנין: אנחנו רוצים רק לעשות רווחים - - -

יואב קיש: לא, רוצים לפנות, לא רוצים לתת.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: רוצים לפנות, לא רוצים לתת.

דב חנין: מה אנחנו צריכים לעשות – זו השאלה המרכזית, אדוני היושב ראש.

דב חנין: יש שני מהלכים שמוטלים לפתחנו.

דב חנין: אחד זה מהלך של חקיקה ואני שוב רוצה להביע את ההערכה שלי אליך, כי בוועדה הזאת אנחנו העברנו את חוק גבעת עמל בקריאה ראשונה ואני מקווה שהוא יעבור וימשיך, חקיקה היא פתרון מאד חיוני כי בסוף צריך לשנות את המגרש.

דב חנין: המגרש הוא עקום.

דב חנין: אני אוהד כדורסל, אי אפשר לשחק כדורסל במגרשים עקומים.

דב חנין: המגרש צריך להיות ישר.

דב חנין: הדבר השני שהוא מאד מאוד בעייתי, אנחנו חייבים לעצור כרגע את הדחפורים.

דב חנין: אתה תיכף תשמע את האדון יוסף מתל גיבורים, בן אדם שנמצא כבר, אתה יודע, בישורת האחרונה, הליך משפטי.

דב חנין: עוד מעט אוי ואבוי, זורקים אותו מהבית.

דב חנין: אנחנו, אני יודע, אדוני היושב ראש, יושבת פה היועצת המשפטית, אנחנו כחברי כנסת לא יכולים לפנות לשופט, לא יכולים לפנות לשופט, אסור לנו אבל יש לנו יועץ משפטי לממשלה, שהוא מייצג את המדינה.

דב חנין: ואנחנו, כאורגן של המדינה, יכולים לפנות ליועץ המשפטי של הממשלה, זה מה שאנחנו צריכים לעשות, ולבקש - - -

יוסי יונה: פנינו, במקרים של גבעת עמל.

דב חנין: במקרים של גבעת עמל פנינו וכך צריך לעשות גם במקרים האחרים.

דב חנין: לבקש מהיועץ המשפטי לממשלה להתייצב בבית המשפט ולהציג את עמדת המדינה, עמדת המדינה במובן הערכי, שאומרת: יש לנו פה אזרחים, יש לנו פה בני אדם, יש לנו אחריות כלפיהם, אנחנו רוצים לפתור את הבעיות.

דב חנין: זה יקח זמן, אי אפשר לעשות את זה מחר בבוקר, זו לא איזושהי רכבת שאפשר לדרוס אתה את האנשים.

דב חנין: לכן אדוני היושב ראש, הבקשה שלי היא בסוף הדיון הזה, ואני אגב רואה פה את הפנייה המאד יפה שדוד אמסלם הוציא בזמנו בענייני בית דגן, אני חושב שבדיוק הכיוון הזה הוא כיוון שצריך להמשיך.

דב חנין: אני מציע שאנחנו כוועדה נפנה ליועץ המשפטי לממשלה להתערב בהליכים האלה, לקבל שהות שתאפשר גם לנו בכנסת לעשות סדר ולעשות צדק.

יואב קיש: תודה רבה, תודה.

יואב קיש: תל גיבורים, מישהו רוצה לייצג?

יואב קיש: אתה דיברת בפעם שעברה.

יוסף ברוך: אני רוצה להגיד.

יואב קיש: מה שמך?

אלישע דניאל: אלישע דניאל.

יואב קיש: אלישע דניאל, יוסף ברוך.

חנן כהן: עוה"ד חנן כהן בשם - - -

מורן ישראל: ומורן ישראל.

יואב קיש: ברשותך, אתה דיברת בפעם שעברה, ניתן לכאלה שעוד לא דיברו.

אלישע דניאל: אבל יש לי מה להגיד.

יואב קיש: אתן לך אחרי זה גם.

יואב קיש: אין לכם נציג אחד מתל גיבורים?

חנן כהן: יש, אדוני, שמי עורך הדין חנן כהן - - -

יואב קיש: אני אלך לפי הרשימה.

יואב קיש: יקבלו כמה, אני מבקש להיות קצרים וניתן לכל אחד.

יוסף ברוך: הבעיה שדיבר עליה דב חנין, זו בעיה שלי, שהיא עומדת על הפתח עכשיו - - -

יואב קיש: נתחיל.

יואב קיש: יוסף ברוך רשום ראשון, בבקשה.

יואב קיש: ניתן לכמה לדבר, תשמרו על שקט.

יוסף ברוך: עליי דיבר חבר הכנסת הנכבד - - -

יואב קיש: לא יודע אם עליך אבל אתה מתאים - - -

יוסף ברוך: עליי, יוסף ברוך מתל גיבורים, הוא הזכיר אותי, עליי הוא דיבר.

יוסף ברוך: אני רק רוצה להגיד לוועדה, לחברי הוועדה ולחברי הכנסת שיושבים פה, אני אבא לארבעה ילדים, נולדתי בשכונת תל גיבורים.

יוסף ברוך: זה שיושב לצדי, שדיברתי אתך בפעם שעברה, שהיה בקורס טיס, עשיתי לו פדיון הבן בחצר הזו שאני גר בה היום, לפני שלושים ושמונה שנה.

יוסף ברוך: אני לא מבין, אדוני, איך אפשר להביא אותי לבית משפט, כשבית משפט מסתכל עלי ואומר לי: "אדוני, לך לכנסת.

יוסף ברוך: היזם הוא לא לשכת הסעד שלך.

יוסף ברוך: לך אין מסמכים.

יוסף ברוך: ההורים שלך הם היו פולשים.

יוסף ברוך: " רק אני רוצה שאתם תסתכלו על הילדים שלי, שהם באים לאזכרה של ההורים שלי, איך הם צריכים להסתכל עליהם, גנבי אדמות?

יוסף ברוך: איך הם פונים אליהם, לסבא ולסבתא האלה, בתור מה?

יוסף ברוך: אלה שבנו את הארץ בעשר אצבעות, איך יסתכלו?

יוסף ברוך: הנין של אבא שלי הוא היום ב"מגלן" בצה"ל, הנין, לא הנכדים, הנין שלו.

יוסף ברוך: אני לא מבין איך אפשר להביא יזם שגר בסביון, שיש לו תכנית לפצות את הנין שלו שעוד לא נולד לו בעוד 50-60 מיליון שקל על גבי, שעומד ומסתכל לי בפנים ואומר לי: "אתה לא שייך לפה.

יוסף ברוך: אתה שקרן.

יוסף ברוך: ההורים שלך אין להם זכויות.

יוסף ברוך: הם הלכו לעולמם".

יוסף ברוך: וזה אדם שהיה בבלגיה ועשה הון כספי ענק.

יוסף ברוך: איך אני מסתכל עליהם?

יוסף ברוך: אני רוצה להגיד לך אדוני עוד מילה אחת.

יואב קיש: מילה כי אני רוצה לשמוע את האחרים.

יוסף ברוך: זה לא, אני אומר לך, אני עומד עם חבל על הגרון.

יוסף ברוך: אצלי זה או-טו-טו פסק דין.

יוסף ברוך: אני לא אצא משם, אני מבקש ממכם, תמנעו פוגרום.

יוסף ברוך: אני מתחנן, תעצרו את ההליך זה, כי אני לא רוצה להיות בטלוויזיה ולא ללמד את הילדים שלי איך גוררים יהודי מבית וזורקים אותו לרחוב, איך הוא יסתכל על המדינה הזאת?

יוסף ברוך: הם, יש להם להביא ילדים לעולם, מה הם יספרו לילדים שלהם?

יואב קיש: יוסף, תודה רבה.

יואב קיש: שמענו גם בפעם שעברה, בגלל זה גם קיימנו את הדיון היום, את הסיפור האישי הקשה הזה, מלים קשות - - -

יוסף ברוך: ואין לי הרבה זמן, יש לי חבל על הצוואר תוך חודש ימים.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: אלישע דניאל.

אלישע דניאל: שלום לך, אני אלישע דניאל, אני קצת מתרגש, אני מבקש סליחה.

יואב קיש: זה דיון רגיש ומרגש.

אלישע דניאל: אני משנות ה-60 שם, ממעברת כפר יונה שפכו אותי שם עם משאית, אותי ואת אחי, הביאו אותנו לשם והיינו בידיים של המינהל.

אלישע דניאל: המינהל מכר את זה לאותו קבלן, זה עוד עוול, כשהקבלן הזה מכר את זה לעוד קבלן.

אלישע דניאל: שתבין, כבוד היושב ראש, התחילו עם שלש קומות, משלש קומות הגיעו לשש קומות.

אלישע דניאל: הקבלן השני מכר את זה, הלך לעירייה, עשה עלינו סיבוב בעירייה, תשע קומות.

אלישע דניאל: מתשע קומות לשתים-עשרה קומות, משתים עשרה קומות הגיעו לארבע עשרה קומות.

אלישע דניאל: אף אחד לא היתנה את זה, בא ואמר: יושבים שם אנשים, מה עם ה- 15 - 20 משפחות האלה?

אלישע דניאל: אף אחד.

אלישע דניאל: אנחנו, כששמרנו על המקום הזה, כשהיינו שם, אבא שלי הלך לקבל מכות שם מערביי יפו.

אלישע דניאל: עכשיו בא קבלן לפני ארבע שנים, אומר לי: זה שלי, תצא משם.

אלישע דניאל: מה אנחנו שונים מהקיבוצים ומהמושבים?

אלישע דניאל: במה אני שונה?

אלישע דניאל: במה?

אלישע דניאל: תראה את הילדים שלנו.

אלישע דניאל: כולם ביחידות מובחרות, הבן שלי בלוט"ר, בלוחמה בטרור עשר שנים, כל יום שהוא יוצא מהבית אני לא מפחד, אני לא מפחד, אנחנו לא מפחדים, כולנו עברנו פה פחד.

אלישע דניאל: אני חרד, בספר עמוס זה כתוב, יותר גרוע מפחד, בן אדם שהוא חרד.

אלישע דניאל: אני חי על כדורים.

אלישע דניאל: אבי פז, יש לו ילדה נכה הוא לא ישן בלילה, מה יהיה עם הבת שלו, מה יהיה אתנו?

אלישע דניאל: אני מבקש ממך, תעשו כמו שעשיתם לקיבוצים, כמו שהם קיבלו שגם אנחנו נקבל.

אלישע דניאל: אנחנו לא שונים מהם.

אלישע דניאל: אני שכבתי על שולחן הניתוחים ב"תל השומר" למען המדינה הזאת, אני נכה צה"ל ואני גאה בזה.

אלישע דניאל: שנה לא עבדתי, הנה האישורים שלי, שכבתי בבית, טיפלתי בעצמי.

אלישע דניאל: אני גאה בזה שאני נכה צה"ל, למען המדינה הזו.

אלישע דניאל: מי שומר עלי?

אלישע דניאל: מי שומר על הילדים שלי היום?

אלישע דניאל: שהבן שלי אוספים אותו בבוקר, אני רואה אותו כשלוקחים אותו, אני לא מפחד כמו כל ההורים, אני לא מפחד, אני הייתי שם, אני יודע מה זה אבל אני חרד, איפה הוא יהיה?

אלישע דניאל: איפה הוא יישן?

אלישע דניאל: על כדורים אני חי.

אלישע דניאל: אני מבקש ממך, אני מבקש ממך, הייתי, אני רוצה חצי דקה, חצי דקה להראות לך מה ספר "משלי" לפני 2,200 שנה, מה הוא אומר עלינו, על בית משפט ועליכם.

אלישע דניאל: תסתכל מה הוא אומר, תראה מה הוא אומר.

אלישע דניאל: "אל תגע בדל, כי דל הוא" הדל זה אנחנו, "אל תגע בעני" העני זה אנחנו.

אלישע דניאל: שים לב מה הוא אומר, "כי ה' יריב ריבם, כי יהיה שם חזק ממך, לקחת נקמתי ממך, כי הוא יריב ריבך ויגזול נפש הגוזל אותם, מידה כנגד מידה, כי הגוזל את הדל, ביחוד מצד שהוא דל.

אלישע דניאל: " תראה מה הוא אומר על בית משפט "אל תדכא עני בשער המשפט, שאין לו שומע בבית המשפט, השופט נגדך, כי ה' יריב ריבך".

אלישע דניאל: תראה מה אומר על העשיר "הוא רק עסקי ממון", רק עסקי ממון העשיר.

אלישע דניאל: תראה מה הוא אומר עלינו - - - "לא כן הדל והעני, שאין לו מי שיריב בעדו, אז ה' יריב ריבו, כי החלשים, שאין להם כוח, ה' יריב ריבם".

אלישע דניאל: אתם, אתם בשליחות.

אלישע דניאל: אתם בשליחות.

אלישע דניאל: אתכם שלח בורא עולם, אתם צריכים לריב את הריב שלנו.

אלישע דניאל: המדינה עושה לנו את העוול, המדינה עשתה לנו עוול, אתם צריכים לעזור לנו.

יואב קיש: אלישע, תודה.

אלישע דניאל: חצי דקה, אמר לי השופט בבית משפט "אדוני מבין שאני עובד לפי ספר חוקים?

אלישע דניאל: " אמרתי לו: "אדוני מבין שאני ששים שנה יושב שם?

אלישע דניאל: " הוא אומר לי: "כן, אבל אדוני צריך להבין שהוא צריך לעזוב את המקום הזה.

אלישע דניאל: " מה אני עוזב שם עתיד.

אלישע דניאל: הוא אמר לי: "תלך לכנסת, תלך לכנסת שיביאו לי חוק.

אלישע דניאל: " אתה החוק.

אלישע דניאל: אני מבקש ממכם, מתחננים אליכם, אנחנו הקמנו את המדינה הזאת, אנחנו גאים בה, תעזרו לנו, זה הרגע שלכם.

אלישע דניאל: אני אומר לך, אתה מתקן עוול, עוול היסטורי.

אלישע דניאל: אתה - - - לא ישכחו אותך, כל האנשים, אני מתחנן אליכם, תעזרו לנו.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אלישע, הדברים שלך, תתנו לו כוס מים שם - - -

יוסף ברוך: אדוני, 12,000 שקל - - -

יואב קיש: יוסף, שב, אל תתפרץ עכשיו.

יואב קיש: אלישע, הדברים שלך מאד מרגשים, נוגעים ללב, אני יכול להבטיח לך שאף אדם ששמע אותך לא נשאר אדיש.

יואב קיש: אני מבקש שתשתה כוס מים ותירגע, תשמור על הבריאות שלך, זה הכי חשוב.

יואב קיש: יש לנו גם מורן ישראלי, משפחה אחרת שם?

מורן ישראל: מורן ישראל, לא משפחה אחרת, תושב השכונה כל חיי.

מורן ישראל: מתגורר בבית של סבי וסבתי.

מורן ישראל: הסיפור של תל גיבורים הוא סיפור כמעט זהה לחלוטין לסיפור של גבעת עמל.

מורן ישראל: לא סתם זה התחיל מהדיון הקודם, כי בסופו של דבר הקרקע היא קרקע שהייתה של המדינה, הנכסים נכסי נפקדים, יושבנו שם ברשות, הסוכנות שלחה אותנו לשם, נשלחנו להיות חיץ.

מורן ישראל: אנחנו, הסבא והסבתא וכל המשפחות שאתם רואים פה, נשלחו להיות חיץ בין השכונות של יפו לבין חולון שניבנתה בזמנו.

מורן ישראל: כל אותם אנשים הם החלוצים של העיר הזו.

מורן ישראל: הם נשלחו כדי להגן על העיר הזו.

מורן ישראל: באותן השנים, שנת 1957, יושב, כנראה באותם מסדרונות, לא באגף הזה כי זה עדיין לא ניבנה, חבר כנסת מהתנועה שאתה מכיר, בשכונה, בית מול בית גר חבר הכנסת בנימין ארדיטי, תושב שכונת תל גיבורים.

מורן ישראל: הוא מעלה שאילתה לכנסת ישראל אל השר הרלבנטי והוא אומר: מה קורה עם שכונת תל גיבורים?

מורן ישראל: מה עם התושבים שם?

מורן ישראל: האם אתם מתכוונים לעשות משהו?

מורן ישראל: עונה לו השר: אנחנו במגעים מול הוועדה המקומית של עירית חולון ואנחנו נדאג, וכל דייר שנמצא שם יקבל דיור חלוף.

מורן ישראל: הקרקע, בשנים 1957 1958, כשהוא עונה את זה, שייכת למדינה, שייכת למינהל מקרקעי ישראל, לרשות הפיתוח.

מורן ישראל: בשנת 1960, כותב פנחס אילון ז"ל, ראש עירית חולון בזמנו, עונה למכתב של רשות הפיתוח שהייתה בזמנו, רשות הפיתוח רוצה להשביח את הקרקע, לפנות את הדיור ולאפשר לתושבים סוף כל סוף דיור חלוף.

מורן ישראל: אומרת עירית חולון לוועדה המקומית: תשביחי את הקרקע, תעשי לנו תב"ע, עונה לו ראש העיר: אנחנו נשביח ונעשה תכנית לקרקע, אתם צריכים לדאוג שיהיה דיור חלוף.

מורן ישראל: בשנת 1961, בדיוק אותו סיפור, לאותו יזם, "ב.פ.

מורן ישראל: דיור", בדיוק כמו בגבעת עמל, מוכרים את הקרקע עם התושבים ולא מאפשרים להם לבנות.

מורן ישראל: שני דברים אחרונים במשפטים.

מורן ישראל: דבר נוסף, כמו שאמר אלישע, במשך כל השנים ועדה מקומית מוסיפה זכויות בנייה שאמורות ללכת לשיפוי התושבים והנה, יושבים פה אולי נציגים של עירית חולון ויגידו את דעתם - - -

יואב קיש: יש פה נציגים של עירית חולון?

יואב קיש: בוא, עצור רגע, תן לי רגע, אני רוצה לשמוע בבקשה את ההתייחסות שלכם לעניין.

דרור ממן: עו"ד דרור ממן, אני מייצג את עריית חולון.

דרור ממן: ראשית - - -

יואב קיש: אתה מייצג את עירית חולון?

דרור ממן: כן.

יואב קיש: המשרד שהם לקחו לייצג אותם בעניינים האלה?

קריאה: הוא זה שתובע אותנו.

יואב קיש: אוקיי, נו, אז הנה, אז הוא הכתובת.

קריאה: כן, הוא תובע אותנו עם היזם.

יואב קיש: בואו נשמע אותו.

דרור ממן: קודם כל, כפי שחבר הכנסת דב חנין דיבר קודם לכן, נעשה אבחנה בין המצב המשפטי לבין המצב החברתי, נקרא לזה, יש תהום פעורה.

דרור ממן: אני, יצא לי להכיר, במהלך ההליכים המשפטיים וההליכים שבהם נתבעים חלק מהאנשים פה, את התושבים של שכונת תל גיבורים, שהם אנשים נפלאים בעיניי, ואותם אני מכיר קצת אישית, יוסי, אלישע.

דרור ממן: לעירית חולון יש מגבלה משפטית נקרא לה כך, בצורה הפשוטה ביותר, להיכנס לנעלי היזם.

דרור ממן: כרגע, העיריה מעדיפה הליך של פינוי-בינוי, לטובת העיר כולה והתושבים, זה ברור.

דרור ממן: היזם הוא בעל הזכויות, הוא יש לו את הזכות והוא גם יזם את התכנית, תכנית בנין עיר.

דרור ממן: אנחנו, קשה לנו להיכנס בתוך מערכת היחסים שבין שני הצדדים.

דרור ממן: מה שכן, אנחנו כן יזמנו, כן יזמנו פגישות.

דרור ממן: ראש העיר בכבודו ובעצמו יזם פגישה עם היזם, על מנת למצוא פתרון למשפחות - - -

יוסף ברוך: הוא לא ישב אתנו בכלל.

יואב קיש: יוסי, לא להפריע, יוסי.

יואב קיש: כמה משפחות בתל גיבורים?

קריאה: עשרים.

דרור ממן: בערך עשרים.

יוסף ברוך: בערך עשרים נותרו.

יוסף ברוך: יש אנשים שקיבלו פיצוי.

יואב קיש: תמשיך, בבקשה.

דרור ממן: אני אומַר כך.

דרור ממן: המגבלה התכנונית והמשפטית בעצם מחייבת שהיזם יפנה לרשות המקומית ויאמר:

דרור ממן: אני רוצה להציע תכנית לצורך העניין - - -

יוסי יונה: למה אתם לא יכולים לטעון - - -

יואב קיש: רגע, תן לו לדבר.

דרור ממן: אני אומר.

יוסי יונה: נניח בתל אביב, היו מקרים - - -

דרור ממן: אנחנו לא בעלים.

יואב קיש: לא בעלי הקרקע.

יוסי יונה: לא, באים לעזור?

קריאה: הם מאשרים תב"עות.

יוסי יונה: העיריה - - -

יואב קיש: הוא אומר שזה מהלך שאתם יכולים ליזום אותו?

יוסי יונה: בוודאי.

יוסי יונה: עירית חולון יכולה לבוא ליזם, לומר לו: אנחנו - - -

יואב קיש: חברים, רגע, רגע, אני רוצה לשמוע אותו.

יואב קיש: אתה אחריו בזכות דיבור.

דרור ממן: זה לא מדויק מה שאדוני הנכבד ציין.

דרור ממן: רק אומר שיש כרגע בעל זכויות בקרקע.

דרור ממן: אני חושב שהיה חשוב לשמוע אותו כאן.

דרור ממן: גם לו יש זכויות, גם לו יש טענות - - -

מורן ישראל: שהוספתם כל השנים.

יואב קיש: הוא הוזמן, לא?

מורן ישראל: הוספתם זכויות כל השנים.

דרור ממן: אני חושב שהפתרון והמוצא, אגב, נמצאים בידיים שלו ואנחנו נכונים לסייע ככל שהמגבלות יאפשרו זאת.

יוסף ברוך: אבל במשפט אתם נגדנו.

יוסף ברוך: אתם לא יכולים - - -

יואב קיש: חברים, זה לא יכול להתנהל ככה.

דרור ממן: עכשיו, אני גם אשיב - - -

יוסף ברוך: לא, אתה לא תשיב.

דרור ממן: אני רק אציין דבר נוסף שאנחנו עושים - - -

יוסף ברוך: לא, תציין, סליחה, שהייתם נתבעים בהתחלה כמונו.

יוסף ברוך: בתביעה הראשונה הייתם נתבעים, העיריה הפכה את זה, יצאה מהנתבעים ונהפכה להיות תובעת לטובת היזם.

יוסף ברוך: והיזם לא רוצה לדבר אתנו בכלל.

יואב קיש: יוסי, בבקשה.

דרור ממן: אני אסביר ליוסי.

יואב קיש: אל תסביר ליוסי, זה עוד יוסי.

יואב קיש: בבקשה, תן לו לסיים את דבריו.

דרור ממן: אני אומר כך, בית המשפט הבהיר לעירית תל אביב, שהיא גם הייתה נתבעת בהליכים המשפטיים, הרי היא לא רצתה להיכנס לתוך מערכת היחסים שבין היזם לבין התושבים, כי זה ביניהם.

דרור ממן: מצד שני, מדובר בשטח ציבורי שהוא כבר בר הפקעה, שכבר הופקע בעבר על פי תכנית, בית המשפט אומר בעצם: אתם חייבים לפצות את התובע.

דרור ממן: אתם בעצם צריכים לפנות שטח ציבורי.

יואב קיש: יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני, אתה יודע שאנחנו כבר בסבב אולי החמישים של הדיונים הללו פה בכנסת ובכל פעם אנחנו דנים בגורלה ובנסיבות המאוד קשות של תושבים, בין אם זה בית דגן, גבעת עמל, שכונת הארגזים, ליפתא, נס לגויים - - -

קריאה: תל גיבורים.

יוסי יונה: באמת, כל הזמן והדבר הזה מאד מאוד מקומם.

יוסי יונה: אני גם רוצה לומר לתושבים, הבעיה היא לא בית המשפט.

יוסי יונה: בית המשפט לא יהיה - - - כלפיכם כי הוא פועל – אמר גם חברי דב חנין, הוא פועל על פי החוק.

יוסי יונה: הסוגיה היא סוגיה פוליטית וסוגיה חקיקתית, זה העניין.

יוסי יונה: זה שאתם באים לכאן, כן, זו הכתובת, אבל אני גם רוצה לומר לכם שאני גם בא אליכם, כי זה ענין פוליטי.

יוסי יונה: אל תבואו למפלגה שלי, תתפקדו ל"הליכוד".

יוסי יונה: תלכו, אתם יודעים מה, עוד 20,000 לשם.

יוסי יונה: ברגע שיש לכם כוח ותמיד אני אומר לחברים, באמת, הנה, אתה כאן - - -

יואב קיש: אני יכול לצטט אותך?

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: כן, צטט אותי.

יוסי יונה: צטט אותי, הרי המצלמות, הנה, הדיון בשידור.

יוסי יונה: אני אומר לכם בצורה מאד מאוד ברורה.

יוסי יונה: אתם רוצים שינוי פוליטי?

יוסי יונה: דרך המפלגות.

יוסי יונה: אל תבואו אליי, בסדר?

יוסי יונה: מפלגת השלטון.

יוסי יונה: הנה, בבקשה, יושב כאן - - -

יואב קיש: אל תדאג, לא צריך שיתפקדו בשביל זה.

יואב קיש: הליכוד מוביל את זה גם ככה.

יוסי יונה: לא.

יוסי יונה: אני אומר לכם, זה כואב לי, אני עוקב אחרי זה כבר שלש שנים ואני תמיד אומר לאנשים שבאים אליי עם המצוקות ואני אומר לכם בצורה מאד מאוד פשוטה: אם אין לנו אתכם ברחוב – אין לכם אותנו פה.

יוסי יונה: אני אומר לכם בהכי כנות.

יוסי יונה: צריך כוח פוליטי ואם היה כוח פוליטי ומפלגות היו שומעות וחבר כנסת ושר היה יודע שהבחירה שלו בפעם הבאה לכנסת תלויה במה שהוא עושה בשבילכם, האמינו לי שהיינו פותרים את הבעיות האלו, האמינו לי שהיינו פותרים את הבעיות האלו.

יואב קיש: יוסי, קמפיין התפקדות לליכוד, אני לא חושב, אבל בסדר.

יוסי יונה: אדוני, אני מציב בפניך עכשיו אתגר.

יוסי יונה: אני נמצא עכשיו בשלבים מאד מאוד מתקדמים של ניסוח של חקיקה, שנותרת פתרון מבני לכל המקומות הללו.

אלישע דניאל: יש חוק.

יוסי יונה: לא, לא לגבי - - -

אלישע דניאל: חוק שמגן עלינו מ-1965.

אלישע דניאל: בן גוריון עשה לנו חוק.

יואב קיש: לא להפריע, נא לשבת.

יואב קיש: נא לסיים, יוסי, נא לסיים.

יוסי יונה: אדוני, כשאתה תגיע לבית משפט, האמן לי, לא יהיה לך שם סעד.

יוסי יונה: לכן צריך שינוי בחקיקה.

יוסי יונה: כדי שיהיה שינוי בחקיקה, צריך שיהיה רצון פוליטי.

יוסי יונה: בשלב הזה אין מספיק רצון פוליטי, כדי להביא לחקיקה שתתן פתרון מבני לכל התושבים של כל השכונות בארץ.

יוסי יונה: לכן אני אומר לכם ואני רוצה לגייס אתכם - - -

יואב קיש: תודה.

יוסי יונה: אליך, שאלה - - -

יואב קיש: יוסי, שאלות אליי אחר כך.

יוסי יונה: האם אתה מוכן לקדם - - -

יואב קיש: אחרי שאני אסכם תגיד את דבריך.

יוסי יונה: האם אתה מוכן לקדם חקיקה שנותנת פתרון מבני לכל השכונות?

יואב קיש: בבקשה, זוהיר בהלול.

זוהיר בהלול: חברות וחברים, אני מתנגד נחרצות לדבריו של מורי ורבי יוסי יונה.

יוסי יונה: נחרצות?

זוהיר בהלול: כן, כוח אלקטורלי הוא לא הפתרון.

זוהיר בהלול: דווקא עמידה בנחישות על הזכויות שלכם וגיבוי של הכנסת, אלה הפתרונות המאוד ריאליים במדינה דמוקרטית.

זוהיר בהלול: ולכן לא הכול הוא ענין אלקטורלי.

זוהיר בהלול: אדוני היושב ראש, הבחור הזה הוא ידידי, אבי פס, שחקן נבחרת ישראל לשעבר, שחקן הנבחרת האולימפית חמש שש שנים, שחקן שייצג את המדינה בעשרות משחקים ועד היום הוא מייצג את נבחרת הוותיקים שאני גם חבר בשירותיה.

זוהיר בהלול: ואנחנו מסיירים בכל העולם כדי להעלות על נס את שיתוף הפעולה בין ערבים לבין יהודים במדינת ישראל, בעיקר בתחום הספורט.

זוהיר בהלול: אבי פס נפשו קרועה בתקופה האחרונה וכל אימת שאנחנו נפגשים, אם באוויר ואם ביבשה, הוא תמיד מעלה את סוגית משפחתה של רעייתו.

זוהיר בהלול: אבי נאנק בנפש חצויה פעם אחר פעם כדי להתגבר על הנכות של אחד מילדיו, הבת שלו, ואשתו מתייסרת לנוכח העובדה שהנכס היחידי שהיה בחזקת הוריהם, הנכס הזה נמכר בעל כורחם לאחד מהיזמים בתל גיבורים.

זוהיר בהלול: איך נפלו גיבורים?

זוהיר בהלול: נפלו גיבורים וזעקתם של ההורים של אבי פס וההורים של רעייתו, זעקתם בתוך - - - הדברים מכיוון שהם ננטשו כחלק מהאבות המייסדים של המדינה הזו.

זוהיר בהלול: הרי אנחנו מדברים על אנשים שכבר נמצאים בכפרים שכבר נטמנו ואלה האנשים האלה שהשֵיבה זרקה בקודקודיהם, הם מנסים לייצג את העוול ואת העושק של ההורים שלהם, שכבר לא נמצאים בחיים.

זוהיר בהלול: הזעקה של אלה שלא נמצאים בחיים היא זעקה יותר חזקה ועוצמתית מזעקתם של אנשים שנושמים וקיימים, מכיוון ששם בעצם העושק מקבל את המימד הכי אכזרי בחיים אמיתיים, במדינה שאמורה להיות דמוקרטית.

זוהיר בהלול: לא יכול להיות שאני אשב כאן ואשמע את המשפטן המכובד הזה, שאומר: אנחנו נתבענו ועכשיו אנחנו חלק מתביעה כנגד התושבים.

זוהיר בהלול: אתה מתבלבל, אדוני המשפטן, תפקידך הערכי והמוסרי הוא לייצג את האזרחים ואת התושבים.

זוהיר בהלול: לא לייצג את הטייקונים, שלהם יש מספיק כסף כדי לגזול אדמות של אחרים.

זוהיר בהלול: אתה צריך בעצם לייצג, כנציג העיריה והרשות המקומית, את אלה העשוקים - - -

יואב קיש: זוהיר.

זוהיר בהלול: הנדכאים והמקופחים והמוכים.

זוהיר בהלול: משפט אחרון, אנחנו מחוייבים כאן בכנסת, מכיוון שאתה מנהל מזה כמה חודשים את הוועדה הזו ובאמת, ביד רמה ובנפש מזדהה ואמפתית, והנה, אתה דיברת על כך שאתה לא מקבל לחלוטין בטרמינולוגיה הזו את המילה פולשים, כי הם בעצם בוני הארץ, אלה האנשים, ולכן אני סומך עליך ועל זה צריך להשליך את היהב.

זוהיר בהלול: על זה צריך להשליך את היהב.

זוהיר בהלול: לא - - - למפלגות, גם לא למפלגתי וגם לא - - -

יואב קיש: תודה.

זוהיר בהלול: ולא לכל מפלגה אחרת.

זוהיר בהלול: אתם צריכים להיות מוצקים נחושים ומאוחדים ולהסתמך על - - -

יואב קיש: תודה, זוהיר.

יואב קיש: רק ברשותך מילה לגבי מה שאמרת, אני לא מכיר את העורך הדין, אני דווקא אומַר שהוא מזדהה והוא מכיר את התושבים ואין ספק שדווקא הוא בנקודה בלתי אפשרית.

יואב קיש: אני לא הולך לשפוט אותו.

יואב קיש: אני אגיד מה אני חושב שצריך לעשות ומה הדברים שנכונים לעשות.

יואב קיש: ראשית - - -

רחמים תנעמי: רק משפט אחד, שמענו את כל האנשים האלה פה.

רחמים תנעמי: אנשים פה ייתקעו בהמשך בבתי משפט.

רחמים תנעמי: אני חושב שכמו שהזכיר - - -

יואב קיש: רמי, תן לי.

רחמים תנעמי: רק משפט אחד.

רחמים תנעמי: אני מקבל את מה שהציע המינהל לצאת למכרז, אני מוכן לעשות את זה מחר - - -

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדיון, חברים, וחשוב לי רגע - - -

עו"ד חנן כהן: כבוד היושב ראש - - -

יואב קיש: לא, נא לשבת בבקשה.

חנן כהן: כבוד היושב ראש, יש לי מידע מהותי, אדוני.

חנן כהן: אני עשיתי עבודת מחקר על כל השכונות האלו כבר משנת 2012.

חנן כהן: המידע הוא כזה.

חנן כהן: משנת 1948 עד 1965, עלו למדינה כ-1,200,000 עולים מכל ארצות ערב, ניצולי שואה.

חנן כהן: חוק מינהל מקרקעי ישראל, חוק יסוד לצורך העניין, נחקק ב- 1960 אבל ההחלטה הראשונה שלו בנוגע למדיניות ניהול הקרקע, ניתנה בחודש יוני 1965.

חנן כהן: השאלה היא מה קרה בשנים האלו.

חנן כהן: מ- 1960 עד 1965 המינהל ורשות הפיתוח העבירו, מכרו במחיר מופחת, עשרות אלפי דונמים לגורמים כגון "בעלי הזכויות", שנקראים בי.

חנן כהן: פי.

חנן כהן: דיור שזו חברה שהוקמה ב- 1960 על ידי "סולל בונה", חברה של מפלגת מפא"י.

חנן כהן: תוך שנתיים הועברו אליה עשרות אלפי דונמים, תוך שנתיים.

יואב קיש: אנחנו צריכים לסיים.

יואב קיש: אנחנו כבר עשר דקות אחרי הזמן של הדיון.

יואב קיש: בסיכום שלי אני רוצה להגיד כמה דברים.

חנן כהן: דקה, דקה, לעניין.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: ההיסטוריה של "סולל בונה" היא לא - - -

חנן כהן: אני אתן לך מידע, אדוני.

חנן כהן: אם תסתכל על "חלומות זכרון", כל ה"חלומות" של שיכון-בינוי, כל הקרקעות האלו הופשרו בשנים 1964- 1967, נגנבו מהמדינה והועברו ליזם פרטי והוא עכשיו בעל הזכויות.

חנן כהן: יש לי אדוני עוד הרבה מידע שרלבנטי לעניין שלכם, שהמינהל למעשה, מסתיר פה הרבה מידע מהוועדה.

יואב קיש: טוב, תודה.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדיון.

יואב קיש: אתה יכול לשלוח את המידע לוועדה, אנחנו נקבל את זה.

חנן כהן: אני אשמח לשלוח את המידע, אדוני.

יואב קיש: תשלח, נשמח לקבל.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדיון ולהגיד כמה מלים.

יואב קיש: ראשית, זה מסוג הדיונים שמצד אחד אתה אומר: בשביל זה יש כנסת, מצד שני הם מאד קשים.

יואב קיש: קשה לבוא ולשמוע מצב כמו של האנשים, שמתמודדים עם כוחות קשים מאד וכן, נראה שאנחנו פה צריכים לתת מענה.

יואב קיש: זה התפקיד שלנו, זו השליחות שלנו והדיון הוא קשה.

יואב קיש: אני לא מסכים עם מה שאמר יוסי יונה.

יואב קיש: מה זה "לא מסכים", אני תמיד בעד שכולם יתפקדו ל"הליכוד", זה לא קשור לשום דבר, אבל אני לא חושב שזה מה שישפיע פה על ההחלטות ועל התפקיד שלנו.

יואב קיש: אנחנו פה בדיוק בשביל לשמוע אתכם ולנסות לעזור.

יואב קיש: ללכת למקום שאנחנו מאמינים שבו נמצא הצדק.

יואב קיש: אמרתָ משפט שאני מאד התחברתי אליו, שהמצב המשפטי והמצב החברתי הם הופכים במקרה הזה.

יואב קיש: בבתי המשפט לא תמצאו את הסעד והדרך להגיע היא באמת דרך הבית הזה.

יואב קיש: אנחנו מדברים על גבעת עמל שכבר היו פה, אנחנו מדברים על אבו כביר, אנחנו מדברים על נווה צדק ששמענו היום, אנחנו מדברים על נס לגויים, ואנחנו מדברים כמובן על בית דגן ועל תל גיבורים ואני מניח שיש עוד כמה מקומות נוספים, שהיום לא דיברו אבל מן הסתם סובלים מבעיות.

יואב קיש: המצב הוא שונה.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לבית דגן ואני שמח שיחסית בבית דגן נראה שהמצב יותר מתקדם לפתרון או בוא נגיד, הזעקה היא, אנחנו עוד לא במקומות הקשים שיש במקומות אחרים, משתי סיבות.

יואב קיש: אני חושב שכן, התיקון שאסור למכור קרקע שהיא לא פנויה זה תיקון חשוב, כי אחרת אנחנו מגיעים לאכזריות המשפט שאני לא רוצה להיות בה.

יואב קיש: כל עוד זה נשאר אז לנו כחברי כנסת יש יותר סיכוי.

יואב קיש: לי, היום, מול אותו קבלן, אין לי סמכות, שוק פרטי.

יואב קיש: אני מול רמ"י, מול הרשויות של המדינה, מול השלטון המקומי, יש לי יותר השפעה, יותר יכולת, ואני יכול להיות יותר אפקטיבי.

יואב קיש: לכן, קודם כל מה שאמרנו, הסיכום פה, שאתה יוצא למכרז בהקדם, אחרי שיש לך מספר רמ"י מקדמת ביחד אתך כולל ניהול במידת הצורך אם הוא לא מסוגל, תלוי בעלויות של זה.

יואב קיש: לקדם את זה בהקדם.

יואב קיש: אני עוד דבר מבקש ובזה אני כן, חבר הכנסת דב חנין, מקבל את הצעתך, אנחנו נפנה ליועץ המשפטי לממשלה בבקשה לעצור תהליכים משפטיים כנגד התושבים האלה.

יואב קיש: אני לא חושב שכל מקום הוא אותו פתרון.

יואב קיש: זו אחת הנקודות שמתעוררות.

בת אל מירי פודרזו: אבל לעצור את המשפטים בינתיים.

יואב קיש: אני אומר לכם מה אני עושה, מה שאנחנו יכולים.

יואב קיש: יש דברים שאני יכול, יש דברים שאנחנו לא יכולים.

יואב קיש: כל מקום בפני עצמו בעניין הזה.

יואב קיש: וכמו שעכשיו דיברנו על בית דגן שאנחנו לפחות רואים איזה נתיב, לגבי תל גיבורים הבשורה היחידה שאני יכול להבטיח היא מה שאמרנו עכשיו לגבי המכתב שנבקש - - -

מורן ישראל: אנחנו צריכים חוק, אדוני.

מורן ישראל: אנחנו צריכים חוק.

מורן ישראל: אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים חוק בדיוק כמו גבעת עמל.

יואב קיש: זה מה שאנחנו נעשה ולגבי החקיקה, אני מציע שחברי הכנסת יקדמו תהליכים.

יואב קיש: אני, כמובן, כל מקרה לגופו, נסתכל ונראה מה לעשות.

יואב קיש: חברים, אני רוצה להגיד דבר אחד.

יואב קיש: אני רוצה לומר לאלישע וליוסף, אני אומר לכם, הסיפורים שלכם נגעו לליבנו.

יואב קיש: אנחנו פה באמת בשביל לשמוע אתכם.

יואב קיש: אני יכול להגיד, לפחות מהצד שלי, נעשה את המקסימום שאפשר לעזור, יש לכם וכל חברי הוועדה הם שותפים - - -

יוסף ברוך: אבל אין לי זמן, אדוני.

יואב קיש: אני הבנתי אבל אתה מבין - - -

יוסף ברוך: אין לי זמן, אני חייב את זה.

יואב קיש: אני עושה את מה שאני יכול.

יואב קיש: בעניין הזה חשוב לי שתצאו מפה לפחות בהרגשה - - -

יוסף ברוך: אבל השרה עשתה את זה כבר, היא עשתה את זה עם המתנחלים, היא עשתה את זה עם בית המשפט העליון.

יואב קיש: חשוב לי שתצאו מפה בהרגשה שאנחנו אתכם ומהצד הזה של הוועדה תקבלו את כל הסיוע שצריך.

יואב קיש: תודה רבה, הישיבה נעולה.