הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 242, 2018-05-21 10:11

מוסי רז: בוקר טוב.

מוסי רז: אנחנו התכנסנו לדון בהצעות לדיון מהיר בנושא מחדל בבדיקת הרקע הרפואי של תורמות ביציות, התפרסמה כתבה ב-Ynet, של חברות הכנסת רחל עזריה, מיכל בירן ועליזה לביא.

מוסי רז: בבקשה, חברת הכנסת בירן.

מיכל בירן: טוב נראה לי שהבעיה היא דיי ברורה.

מיכל בירן: באמת אנחנו נמצאים בעולם שבו בעיקר בשל דחיית גיל הבאת הילדים יותר ויותר נשים מתחילות את גיל הפוריות שלהן בשלבים יותר מאוחרים והעניין של תרומות ביציות הולך ונהיה הרבה יותר שכיח - - -

מוסי רז: כמה שכיח?

מוסי רז: יש פה משרד הבריאות?

מיכל בירן: שאלה טובה.

מיכל בירן: מישהו יודע להגיד כמה.

טל שביט: אני מנהל יחידה להפרייה חוץ גופית באסותא רמת החייל.

טל שביט: אנחנו עושים תרומת ביצית רק מחו"ל, לא מהארץ, ד"ר ברקת - - -

יונתן ברקת: מאסף הרופא, אנחנו עושים תרומת ביצית מהארץ.

מוסי רז: אוקיי, אבל יש לכם מספרים, רק שאלתי מספרים לא - - -

טל שביט: אצלנו כמות המחזורים היא מאות מחזורים בשנה ביחידה שלי שכולם תרומה מחו"ל.

טל שביט: בארץ אני מניח שזה מאות בודדות, עשרות, מאה וקצת אולי.

טל שביט: כאשר הבעיה היא למעשה הגיוס של התורמות.

טל שביט: אין מספיק בחורות ישראליות שנכונות או עוברות את המסננת שבאמת בסופו של דבר תורמות.

מוסי רז: בסדר.

מוסי רז: אז מדובר על מאות מתוך כ-200,000 בשנה, נכון, משהו כזה, פלוס מינוס.

מיכל בירן: לא, לא 200,000 בשנה.

טל שביט: מהמחזור - - -

מוסי רז: 170,000-180,000 לידות בשנה.

מיכל בירן: אה, אתה מסתכל מהלידות.

מיכל בירן: בכל מקרה זה הולך ומתרחב ואכן יש גם מצוקה של תורמות ביצית מהארץ.

מיכל בירן: בכל מקרה התהליך היום הוא כזה שמסתפקים בתצהיר של מי שתורמת את הביצית, שהיא לא משתמשת בסמים, שאין לה מחלות נפש.

מיכל בירן: אבל בעצם בגלל שהיא לא מוותרת על הסודיות גם מחלקה רצינית שהייתה רוצה בכל זאת להשתמש באמצעים שיש לרשותה של כן לבדוק באמת תיקים רפואיים ולראות האם מה שהוצע הוא נכון היום פשוט אסור לעשות את זה.

מיכל בירן: שזה מביא אותנו למצב שלפעמים בדיעבד מתגלים דברים שגורמים למומים קשים בתינוקות ושאפשר היה למנוע אותם לו ידענו מראש, ונראה לי שזאת הבעיה שלשמה התכנסנו.

מוסי רז: חברת הכנסת עזריה.

רחל עזריה: אני רוצה לומר כמה דברים.

רחל עזריה: אני חושבת שקודם כל זה נושא שהוא מאוד לא מוסדר, מאוד לא ברור.

רחל עזריה: מצד אחד הוא הליך לגמרי לגיטימי לעומת הליך הפונדקאות שהוא נמצא בהסדרה הרבה יותר רצינית, ההליך הזה הרבה פחות מוסדר.

רחל עזריה: אנחנו גם שמענו על תופעה שמנסים סוג של לשכנע נשים לתת, מה שנקרא, תרומת ביצית.

רחל עזריה: ואני חושבת שהגיע הזמן, יש פה הסדרה שהיא גם בעצם לטובת שני הצדדים, הסדרה שצריכה להעשות גם לטובת הנשים שמעוניינות לתרום את הביצית, לוודא שזה רק אם באמת מעוניינות לתרום ולא שום דבר אחר, וגם מצד שני לטובת הנשים שמקבלות את אותה תרומת ביצית לוודא שזו ביצית טובה עבור התינוק או התינוקת שלהם, עבור הילד שלהם.

רחל עזריה: והאמת שאני מאוד מאוד הופתעתי לגלות שלעומת תחום הפונדקאות שהוא מאוד מוסדר וברור התחום הזה הוא - - -

מוסי רז: שם יש חוק ופה אין כלום.

רחל עזריה: יש אבל הוא לא מספיק מובהק ולא מספיק מוסדר ואז אנחנו מגיעים לכל מיני מקרים כאלה.

רחל עזריה: אני חושבת שגם חלק מהשאלה זה כמה יש פיקוח וכמה דברים נבדקים כמו שצריך.

רחל עזריה: ואני חושבת שאנחנו רגילים שזה לשני הצדדים.

רחל עזריה: זאת אומרת, כמו שלא בודקים עד הסוף את האישה התורמת של הביצית ככה גם לא בודקים עד הסוף עד כמה הביצית נתרמה מרצון מלא של אותה אישה.

רחל עזריה: ואני חושבת שאין מתאימה מהוועדה למעמד האישה בדיוק לדיון כזה.

רחל עזריה: מדובר פה בנשים בשני השלבים או בשני הצדדים של התהליך, ולכן ביקשנו את הדיון הזה קודם כל כדי ללמוד את הדברים כמו שצריך כי זה לא נראה שהדברים ברורים וגם כדי לדרוש תשובות לשאלות.

רחל עזריה: אגב, אני חושבת שחלק מהשאלה זה גם התרומות מחו"ל.

רחל עזריה: גם הן, עד כמה אנחנו יודעים שהדברים הם מפוקחים ומוסדרים, עד כמה אנחנו יודעים באמת שהנשים שתורמות מחו"ל באמת תרמו בצורה חופשית.

רחל עזריה: עד כמה אנחנו יודעים האם התרומה היא תרומה - - - עד כמה נעשו הבדיקות עבור אותן נשים שתורמות מחו"ל.

רחל עזריה: ואני חושבת שאת כל הדברים האלה אנחנו צריכים לבדוק כמו שצריך.

מיכל בירן: אין נציגים של משרד הבריאות?

מיכל בירן: מי הנציגים של משרד הבריאות?

מוסי רז: פרופ' ענת פז נמצאת פה?

קריאה: לא היא לא נמצאת וד"ר - - -

מיכל בירן: רגע, זה הזוי שמשרד הבריאות לא פה.

רחל עזריה: אי אפשר לנהל דיון כזה בלי משרד הבריאות.

מיכל בירן: כנראה שאת שר הבריאות, סגן שר הבריאות, תלוי מתי זה, מעניין יותר הסיגריות האלקטרוניות מאשר - - -

קריאה: אפשר להעיר כמה דברים?

מוסי רז: ד"ר יונתן ברקת, מרכז התכנית לתרומת ביצית בבית חולים אסף הרופא.

מוסי רז: ואתה עובד משרד הבריאות או עובד אסף הרופא?

יונתן ברקת: עובד אסף הרופא.

מיכל בירן: בקיצור משרד הבריאות לא שלח באמת נציג.

מיכל בירן: זאת שערורייה.

רחל עזריה: אני יכולה לומר משהו - אם היה דיון על פונדקאות זה בדיוק זה, החדר היה מלא, החדר היה מפוצץ.

רחל עזריה: זה כאילו הנושא של התרומת ביציות זה האחות הקטנה הלא מעניינת, הלא מוסדרת והלא מאורגנת וככה זה נראה.

רחל עזריה: למרות שפונדקאות אגב זה סיום של תהליך גם של תרומת ביצית.

רחל עזריה: זאת אומרת, אי אפשר לעשות את זה בלי תרומת ביצית והנה - - -

קריאה: זה ממש לא נכון.

קריאה: זה לא מדוייק.

רחל עזריה: אה אם זה - - - נכון נכון, חשבתי על - - - בסדר, סליחה.

רחל עזריה: לעתים קרובות לא לעתים - - -

מוסי רז: ד"ר יונתן ברקת בבקשה.

יונתן ברקת: צריך לזכור שזה תהליך שהוא בא לעזור ולתת מענה לנשים שלא יכולות להרות מהביציות שלהן מסיבות רפואיות או מפאת הגיל.

יונתן ברקת: זאת אומרת, זה לא איזשהו בידוק אלא זה תהליך שנותן לנשים מוצא אחרון כדי להרות וללדת ילדים.

יונתן ברקת: כל הנושא של תרומת ביצית בארץ הוא כן מוסדר בחוק והחוק הזה עבר אחרי דיון של ועדות רב מקצועיות שבחנו את כל ההיבטים האתיים והרפואיים.

יונתן ברקת: הנשים עוברות מסננת של ראיון וקבלת אנמנזה, של בדיקות רפואיות, ראיון פסיכולוגי ובסופו הופעה בפני ועדה רחבה שכוללת אנשי רפואה, אנשי דת, אנשי משפט, נציגי ציבור.

יונתן ברקת: ובסוף הוועדה הזאת אחרי שהיא בוחנת את כל המסלול שהיא עברה עד עכשיו היא למעשה נותנת את הגושפנקא להמשך התרומה.

מוסי רז: אבל איזה בדיקות בריאותיות היא עוברת?

יונתן ברקת: האישה דבר ראשון עוברת שיחה עם רופא, אנמנזה, שעוברים על כל ההיסטוריה הרפואית שלה.

יונתן ברקת: היא עוברת מבחינת - - -

מוסי רז: בלי ויתור על סודיות רפואית, מה שהיא מספרת.

יונתן ברקת: מה שהיא מספר.

יונתן ברקת: תראה, עוד פעם, המערכת, במפגש בין רופא ומטופלת, הדבר העיקרי זה אמון.

יונתן ברקת: אנחנו לא - - -

מוסי רז: כן אבל יש אחרי זה תוצאה של המפגש הזה - - - התוצאה זה ילדים זה לא - - -

יונתן ברקת: נכון.

יונתן ברקת: אנחנו נפגשים איתה יותר מפעם אחת, מראיינים אותה, מדברים איתה כמו עם כל מטופלת אחרת, אגב, שמגיעה לפגישה עם רופא.

יונתן ברקת: היא עוברת בדיקות רפואיות על פי הנחיות של משרד הבריאות מבחינת זיהומים, מחלות זיהומיות, בדיקות כלליות.

יונתן ברקת: מבחינה גנטית היא נדרשת לעבור בדיקה ל - - - שביר.

יונתן ברקת: זאת הבדיקה הגנטית היחידה שרק האישה יכולה לעבור.

יונתן ברקת: ואת שאר הבדיקות הגנטיות בן הזוג של הנתרמת הוא עובר את הבדיקות האלה, הוא נדרש לעבור את הבדיקות.

יונתן ברקת: בנוסף לזה היא עוברת- - -

מיכל בירן: אגב, למה בעצם?

מיכל בירן: זה נכון שאם זה רציסיבי אז צריך שלפחות אם האב הוא זה, אבל עדיין לקבל בירושה גם אם זה רציסיבי גנים של מחלות קשות עדיין יש - - - אמנם זה לא יבוא לידי אצל הילד שלך אבל זה - - -

יונתן ברקת: אבל בכל זוג שמתחתן ורוצה להביא ילדים לעולם, לרוב רק האישה נבדקת, ואם היא לא נשאית לשום דבר יכול להיות שבן הזוג הוא נשא גם כן למחלות שהוא יוריש אותן.

מיכל בירן: שם הם אוהבים אחד את השני.

מיכל בירן: במקום שבו אתה ממילא מקבל תרומה יכול להיות שזה מהווה שיקול.

יונתן ברקת: כן, אבל אין לזה סוף.

יונתן ברקת: אין לזה סוף לדברים האלה.

יונתן ברקת: יש פאנל צר ויש פאנל רחב יותר ויש ריצוד של גן.

יונתן ברקת: זאת אומרת, עד לפה הולכים.

יונתן ברקת: אלה שאלות שהן לא רפואיות, הן אתיות.

מיכל בירן: בסדר, אבל בוא נדבר רגע על הדבר המרכזי.

מיכל בירן: בכתבה שבאמת הביאה אותנו לדיון הזה, של Ynet, היו נשים שהעידו שהן צרכו סמים, שהן לקחו תרופות פסיכיאטריות והן לא דיווחו בראיון המרגש עם הרופא.

מיכל בירן: השיטה לא נראה שהיא עובדת.

יונתן ברקת: איך סודיות רפואית תתגבר על זה?

מוסי רז: רק שנייה, אבל אתה עונה על השאלה הזו באחד - - -

מיכל בירן: כן הוא שואל את השאלה.

מיכל בירן: ממה שאני מבינה, לו הרופאים יכלו לבדוק במאגרים, למשל על אשפוזים פסיכיאטרים ועל תרופות פסיכיאטריות.

מיכל בירן: למשל אני מניחה שלשימוש בסמים יש עוד כל מיני תופעות שמגיעות יחד עם זה שניכרות בתיק הרפואי.

מיכל בירן: נשמע לי שהם הרופאים היו עוברים על התיק הרפואי ולא רק מראיינים חלק מהמקרים היו מתגלים.

יונתן ברקת: החתימה על הסכמה להסרת חיסיון היא לא נותנת לנו איזשהו קוד למערכת שאני מקיש את השם ואני מקבל את כל הפירוט.

יונתן ברקת: אז זה עבודה שצריך לפנות לכל גורמי הרפואה.

יונתן ברקת: ואם אישה הלכה לפסיכיאטר באופן פרטי אין לי שום דרך לדעת את זה אם היא לא מספרת לי על זה.

רחל עזריה: מה שאתה עושה עכשיו זה מוכיח שההצעה שאנחנו מדברות עליה היא לא מספיק טובה כי זה עדיין מורכב.

רחל עזריה: אבל בסדר, אני מבינה שזו דרך לטעון בחזרה שאנחנו טענו שהשיטה שעובדת היום היא לא מספיק טובה, אבל זה לא טיעון, אתה מבין.

יונתן ברקת: אני יכול להגיד שבהרבה מאוד מקרים שדיברתי עם תורמות אז הן מתוך שאלות ושיחה הרבה דברים עלו.

יונתן ברקת: גם רקע פסיכיאטרי וגם מחלות גנטיות שבגינן לא המשכנו את התהליך.

יונתן ברקת: זאת אומרת, זה לא שכל מי שנכנסת בשערי בית החולים מדברים איתה שתי דקות והיא מתקבלת לתכנית.

מיכל בירן: אשפוזים פסיכיאטריים אתם כן יכולים לראות במערכת?

יונתן ברקת: לא.

שמואל צנגן: אני רק רוצה להוסיף משהו בתור יושב ראש ועדת האישורים המקבילה בברזילי.

שמואל צנגן: אנחנו מקבלים בתיק גם חוות דעת מפורטת של פסיכולוגית שקובעת אם התורמת היא כשירה ואם המניעים שלה, כלומר היא מתרשמת מהאישיות.

שמואל צנגן: אין גבול ליכולת באמת אולי לסובב בכחש את האנשים אבל יש גורם פסיכולוגי וזה מובנה.

שמואל צנגן: אי אפשר, אנחנו לא יכולים לאשר תרומת ביצית ללא חוות דעת של פסיכולוגית שקובעת שהתורמת ראויה, לאחר בדיקת מרכיבים אישיותיים כאלה ואחרים.

מוסי רז: ד"ר טל שביט.

טל שביט: אני רוצה להגיד שהכתבה הייתה מעניינת ומרתקת אבל אני לא בטוח שהיא מתארת באמת מה שקורה במציאות ואמרו את זה פה שני החברים הקודמים.

טל שביט: הוועדה שמתבצעת בארץ היא מאוד רצינית.

טל שביט: עומדת אישה ועוברת אנמנזה רפואית שכל רופא יודע, זה הדבר הראשון בבית ספר לרפואה, לומדים, 80% מהבדיקה הרפואית זה אנמנזה.

טל שביט: ואם יש איזשהי הפרעה פסיכיאטרית מג'ורית עולים על זה.

טל שביט: וחוץ מהרופא הגינקולוג היא גם רואה אחרי זה פסיכולוג או פסיכיאטר, תלוי באיזה ועדה, שגם הוא, הוא צריך להתרשם.

טל שביט: זה יותר חשוב מכל תיק רפואי.

טל שביט: וגם צריך לזכור שרוב האנשים היום שפונים לייעוץ פסיכיאטר עושים את זה באופן פרטי כדי שלא יהיה רישום.

טל שביט: וגם אם היה התיק פתוח לא היינו יודעים את זה.

טל שביט: והאישה עוברת ראיון לא על ידי רופא אחד אלא מספר רופאים, ואחרי זה מתכנסת ועדה שנכנסת לה לורידים ושואלת אותה באמת שאלות להבין מה המהות ולמה ומה הרצון.

טל שביט: צריך לזכור שבארץ יש מאות או אלפי נשים שרוצות תרומת ביצית.

טל שביט: הביקוש הוא עצום, ההיצע הוא מאוד קטן.

טל שביט: ככל שאנחנו נקשה יותר על הנשים שרוצות לתרום ביציות יהיו פחות ויהיו יותר ויותר תרומות מחו"ל.

טל שביט: מה ההבדל בין התרומה בארץ לתרומה בחו"ל?

טל שביט: בחו"ל אולי עושים קצת יותר בדיקות, אז בחו"ל באמת בודקים להן את רמות הניקוטין בדם לראות שהן לא מעשנות, בודקים להן רמות אלכוהול בדם ובודקים להן טקסולוגיה.

טל שביט: זה ההבדל היחיד בין הארץ לבין חו"ל - - -

מוסי רז: וצריך לשנות את ההבדל הזה?

טל שביט: אני לא בטוח.

טל שביט: עוד פעם, הכל זה שאלה של עלות תועלת.

טל שביט: צריך לזכור גם שבארץ העלות לאישה היא נמוכה, ויש נשים שלא יכולות לקחת מחו"ל, אחרת אולי הן היו לוקחות מחו"ל.

טל שביט: למעשה אם אנחנו עכשיו נבוא ונשיט עוד גזירות על המערכת יהיה להן עלויות יותר גבוהות והרבה נשים שהמדינה לא מממנת תרומת ביצית יצטרכו לשלם הרבה יותר ולמעשה אנחנו אומרים אתן לא תוכלו להרות, לא יהיה לכן ילד, בגלל השיקולים הכלכליים, בגלל שאנחנו עכשיו מחמירים את הבדיקות.

טל שביט: מה הבעיה, התור, תשאלו את ד"ר ברקת וגם בברזילי, כמה נשים מחכות בארץ לתרומת ביצית.

טל שביט: אני יכול להגיד לכם שבחו"ל ברגע שהן פנו אלינו תוך חודש ומשהו יהיה להן ביציות.

טל שביט: אני חושב שאצלם זה שנה-שנתיים המתנה ואותו דבר - - -

יונתן ברקת: אצלנו זה מעל שנה, שנה וחצי המתנה.

טל שביט: השאלה מה רוצים - - - אולי כן צריך לקדם את תרומת הביצית.

טל שביט: צריך לחשוב איך אנחנו אולי מגבירים את המודעות וגורמים ליותר נשים לתרום, איך אנחנו מקלים.

טל שביט: אבל לבוא ועכשיו להשיט גזירות שאני לא בטוח שחוץ מכותרות טובות הם ישפרו באמת את הרפואה אני לא בטוח שזה הגיוני לעשות, זה רק יחמיר את מצב - - -

מיכל בירן: יש מצב שאיזשהי אישה אם היו נותנים לה את החלופה של להמתין עוד עד שתהיה ביצית תקינה לבין להשתמש בביצית לא תקינה הייתה בוחרת - - -

טל שביט: מה זה ביצית לא תקינה.

טל שביט: אנחנו לא לוקחים ביצית לא תקינה, אין כזה דבר - - -

מיכל בירן: בסדר, אתם לא בודקים, אתם לא יודעים.

רחל עזריה: אתה אמרת בעצמך שבחו"ל יש בדיקה של טוקסולוגיה נכון?

טל שביט: של רמות סמים בדם.

רחל עזריה: סמים, של ניקוטין ומה עוד אמרת?

טל שביט: של אלכוהול.

רחל עזריה: שלא עושים בארץ.

טל שביט: אל עושים.

רחל עזריה: נו?

מוסי רז: שאלתי אותו.

מוסי רז: הוא הסביר את זה בעלויות - - -

טל שביט: את רוצה להגיד לי מה המשמעות של אישה שמעשנת על התרומת ביצית.

טל שביט: מבחינה רפואית צריך גם לראות, אמרת שנולדו ילדים לא בריאים.

טל שביט: אני לא מכיר מתרומת ביצית שיעור יותר גבוה - - -

מוסי רז: אז למה הם בודקים את זה?

טל שביט: אנחנו בודקים את זה לכל אישה שעוברת IVF אין פה שום הבדל.

מוסי רז: לא, לא, למה בחו"ל, אני לא יודע גם מה זה הבחו"ל הזה, אני בטוח שיש עוד - - -

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: איזה חו"ל זה?

טל שביט: מזרח אירופה.

טל שביט: רוב התרומת ביצית בארץ מבוצעת ממזרח אירופה, אוקראינה.

יונתן ברקת: אבל גם בכל מקום משם יש בדיקות שהן קצת שונות.

טל שביט: זה שיווק.

טל שביט: המטופלת משלמת במקום לשלם 10,000 משלמת 30 ומשהו אלף שקל - - -

מוסי רז: אני יכול להבין למה אתה חושב שניקוטין לא משפיע, אני לא יודע - - -

טל שביט: הכל משפיע.

טל שביט: השאלה, אם רוצים להוסיף את זה, אנחנו נשמח שיגידו, רק צריך לקחת בחשבון מה המשמעות שאם עכשיו אנחנו נגיד, יש כמות קטנה של תורמות גם ככה בישראל, נגיד נקבל רק תורמת שלא מעשנת, זה מה שאנחנו רוצים, בשמחה.

טל שביט: כמה אחוז מהתורמות זה יוריד לנו, לעומת מה המשמעות הרפואית, צריך לעשות חישוב על כל הדברים האלה.

טל שביט: לא לזרוק משהו ולא להבין את ההשלכות.

טל שביט: אם עכשיו במקום זה נרד בכמות התורמות שלנו ב-50%, וזה אומר שיהיו נשים שלא יקבלו תרומה או יצטרכו להשיג את הכסף ולחיות בעוני כי בארץ נורא חשוב לכולם שיהיו ילדים, צריך להבין את המשמעות של זה.

יונתן ברקת: יש עניין גם מעבר לעניין הכספי, יש נשים שמבחינת דת הן רוצות לקבל תרומה רק מאישה יהודייה.

יונתן ברקת: שזה לא רק העניין של העלות הכספית ומחו"ל אין את האפשרות הזו.

יונתן ברקת: יש אצלנו הרבה מאוד נשים שיש להן את האפשרות אבל הן ממתינות בתור כדי לקבל תרומה מאישה יהודייה.

מוסי רז: כן, ד"ר צנגן.

שמואל צנגן: רציתי רק לחזק את מה שנאמר.

שמואל צנגן: אנחנו עובדים בנושא הזה, יושבי ראש ועדות, אנחנו מדיי כמה חודשים מתכנסים ובודקים את התורמות.

שמואל צנגן: חשוב באמת לנסות לאפיין את הפרופיל הזה של הנשים התורמות.

שמואל צנגן: אנחנו התפקיד שלנו קודם כל לוודא שהן באמת עושות את זה מתוך בחירה חופשית ושלא חלילה מישהו הולך להשתמש בכסף שהן תקבלנה.

שמואל צנגן: אבל בסך הכל האינסנטיב הוא לא גדול, מדובר בכ-20,000 שקל אם אני לא טועה.

שמואל צנגן: מדובר בנשים שצריכות את הכסף הזה.

שמואל צנגן: אני לא רוצה להגיד שהן מוחלשות, אני נזהר מלהגיד את זה, אבל הן לא הנשים הכי עשירות בתבל.

שמואל צנגן: המרכיב האידיאולוגי ערכי פה הוא משחק תפקיד ותמיד מוצג כאני רוצה לעזור למישהי שלא יכולה, אבל אנחנו כולנו בוועדת האישורים יודעים שיש פה גם כן מרכיב כלכלי שהוא לא מבוטל.

שמואל צנגן: זאת האוכלוסייה.

שמואל צנגן: וגם כן זאת האוכלוסייה שתורמת, נכון לעכשיו, והיא באמת מאוד מאוד מצומצמת וצריך - - -

מיכל בירן: מה המעשים או מה הצעדים שנעשים כדי לעודד, כדי ליידע.

שמואל צנגן: הדברים ידועים.

שמואל צנגן: יצא החוזר הזה שקובע, אני קטונתי, זה משרד הבריאות צריך לענות - - -

מיכל בירן: לו הם היו פה היינו יכולים לשאול אותם.

רחל עזריה: לא, אני גם חייבת לומר, נניח תרומת כליה, שזה משהו שהוא בעיניי, נדמה לי, ממה שקראתי, זה הרבה יותר כואב, הרבה יותר קשה, השלכות הרבה יותר ארוכות טווח, לא מתחדש.

רחל עזריה: ושם אנחנו יודעים שיש תנועה ערכית, יש איזה ארגון שמעודד אנשים לתרום וזה משהו שהוא לגמרי - - - איכשהו בתרומת ביציות אתם בעצם ממשיכים לפנות לנשים העניות ש- - -

שמואל צנגן: אנחנו לא פונים לנשים העניות, הנשים העניות פונות.

רחל עזריה: זה לא מה שאני הבנתי שבפועל יש איזה פנייה לא מעל לפני השטח אבל בפועל - - -

טל שביט: אף אחד לא פונה.

מוסי רז: אבל מה את מציעה, שזה יהיה בהתנדבות?

רחל עזריה: בוודאי.

רחל עזריה: בסוף, כשאנחנו מדברים על הגוף שלנו, כל דבר בעיניי שהוא בתשלום זה תמיד מורכב.

רחל עזריה: זה תמיד העניים ישרתו את העשירים.

רחל עזריה: וככל שהדברים האלה נעשים מסיבות אידיאולוגיות או ערכיות זה מביא אותנו לעולם תוכן אחר לגמרי.

מיכל בירן: מצד שני יש הבדל מאוד גדול בין מישהו שמוכר כליה לבין, אמנם ביציות לא מתחדשות, אבל אם באותו חודש היא לא נכנסת להריון הביצית הזאת איתה או, מה שנקרא, איתה או בלעדיה, ועם הגיל הן מתיישנות כך או אחרת, עוד לא נתקלתי באישה שהבעיה היא שבגלל שהיא השתמשה בביציות היה לה חסר.

מיכל בירן: זה בגלל שהגיל - - -

מוסי רז: מי יודע להגיד מה המצב בעולם לגבי הדברים האלה?

טל שביט: יש שלושה סוגים של תרומת ביצית.

טל שביט: ברוב המדינות, בצפון אמריקה ובאירופה מדובר על תרומה מסחרית.

טל שביט: אנשים משלמים הרבה יותר כסף בהשוואה, בישראל זה נקרא יותר תרומה מיני אלטרואיסטית אבל ברוב התרומות - - -

מוסי רז: כאילו פיצוי.

טל שביט: כן.

טל שביט: אבל רוב התרומות יש בנק ביציות, נשים באות, מקבלות כסף, 5000, 1000 יורו, ותורמות את הביציות.

טל שביט: יש מחוזות, נגיד בקוויבק בקנדה התרומה היא אך ורק אלטרואיסטית.

טל שביט: אבל זה צריך להיות זה.

טל שביט: זה אומר, את רוצה תרומת ביצית, את באה ליחידה שלי, שם אני עבדתי, את תלכי למצוא את התורמת.

טל שביט: אסור לה לקבל כסף, זה בדרך כלל אחיינית, בת דודה, הספרית - - -

רחל עזריה: רק שבישראל אסור.

טל שביט: בישראל על פי חוק אסור בת משפחה.

טל שביט: וגם צריך להבין את האוכלוסייה, צריך להתאים לאוכלוסייה, האוכלוסייה בקוויבק היא שונה מהאוכלוסייה בישראל - - -

מוסי רז: למה אסור בת משפחה?

טל שביט: זה החוק.

רחל עזריה: מטעמי דת.

שמואל צנגן: בישראל אם אתה רוצה לייעד את הביצית יש ועדת חריגים שיושבת במשרד הבריאות ובודקת.

טל שביט: אבל קרובת משפחה בכל מקרה אסור.

שמואל צנגן: אסור.

שמואל צנגן: יש ועדת חריגים במשרד הבריאות למקרים מיוחדים.

שמואל צנגן: נגיד האישה נשואה והיא רוצה לתרום ביצית אז יש ועדת חריגים, יש מספר קריטריונים - - -

יונתן ברקת: גם אישורים לזוגות של נשים חד מיניות שאחת תרמה לשנייה כי אחת לא יכלה להרות מביציותיה ועדת חריגים במשרד הבריאות נתנה את האישור לזה וזה בוצע מספר פעמים אצלנו ביחידה.

מיכל בירן: זה תמיד צריך לעבור דרך החריגים.

מוסי רז: ברור.

מיכל בירן: איזה בדיקות עושים בצפון אמריקה, אתם יכולים להגיד?

מיכל בירן: אנחנו מדברים על מזרח אירופה, זה לא בדיוק ה - - -

טל שביט: בקנדה אני יכול להגיד לך, שם עבדתי, אז הם עושים בדיקה אצל גינקולוג והערכה על ידי פסיכולוגית, גם התורמת וגם הנתרמת וזהו.

מיכל בירן: בלי - - -

מוסי רז: לפי מה שאתם אומרים, שלושתיכם, המצב כמו שהוא היום צריך להשאר.

טל שביט: אני אשמח באופן אישי אם יפתחו את התיק הרפואי שלה, זה יהיה מצויין.

טל שביט: נוכל לעבור על התיק, זה יהיה מצויין.

טל שביט: זה עדיין, אני לא חושב, אם תשאל אותי אם באמת זה ישנה שלא תברח איזה מישהי שהייתה אצל פסיכיאטר באופן פרטי ברור שלא כי זה ברוב המקרים.

טל שביט: אבל אם תתנו לוועדה - - - האישה תביא, היום היא כן מביאה מכתב מרופא משפחה שאומר את המצב הרפואי.

טל שביט: אז זה שאני לא נכנס לתיק אבל יש את המכתב מרופא משפחה זה מספיק טוב.

טל שביט: רופא משפחה לא יתחמן ויש לו את כל התיק.

טל שביט: אבל אם אתם רוצים לפתוח בפני הוועדה בשמחה.

טל שביט: השאלה מה המשמעות.

טל שביט: אם זה לא יקטין, אם זה לא ירתיע את המעט נשים שכן תורמות לבוא ולתרום.

יונתן ברקת: צריך לזכור שהתהליך הזה של בדיקה הוא תהליך שהוא יכול גם להיות מאוד ארוך.

יונתן ברקת: הרבה פעמים התורמות הן סטודנטיות שהן רוצות לתזמן את התרומה שלהן לתקופת חופשה ואם הן יבואו היום ויוכלו לתת את התרומה רק בעוד שנה אז אנחנו קצת מאבדים מה - - - גם ככה התהליך לוקח מספר חודשים אז אם נאריך אותו בעוד פרק זמן אז אנחנו פשוט נאבד אותן.

יונתן ברקת: כבר היו לנו מקרים של מישהי שבאה ורצתה לתרום ודברים התגלגלו קצת יותר לאט ופתאום היא הודיעה לנו שהיא מתחתנת או שהיא הרתה באופן עצמוני וכל המערכת השתבשה.

יונתן ברקת: צריך לזכור שמחכות לכל תורמות, יש נשים שממתינות לה, שזה עומס רגשי מאוד גדול, מחכות לזה כבר הרבה מאוד זמן ואז ברגע האחרון הדברים משתבשים והן צריכות שוב להכנס לכל התהליך הזה מחדש.

יונתן ברקת: התהליכים האלה הם מאוד איטיים וצריך לעשות את הכל בצורה טובה ובטוחה אבל גם יעילה.

מוסי רז: אוקיי.

מוסי רז: משרד המשפטים יש פה נציגה?

מוסי רז: לא.

מיכל בירן: זה ממש בדיחה.

מוסי רז: יש עוד נציגים ש- - -

עדי חן: יושבת ראש הוועדה לאימוץ ופונדקאות בלשכת עורכי הדין - - -

מיכל בירן: שניה, שוב דילגנו על זה, סליחה, זה לא מחליף את זה.

מיכל בירן: בעצם משרד המשפטים לא פה, משרד הבריאות לא פה.

מיכל בירן: סליחה, זה פשוט, אנחנו משתמשים בכלי הזה בדיונים מהירים כדי שנציגי הממשלה יצטרכו להגיע לכאן וזה פשוט ממש ביזוי של הוועדה.

מוסי רז: שלום לחברת הכנסת עליזה לביא.

מיכל בירן: אין משרד הבריאות ואין משרד המשפטים.

מוסי רז: תקציר זה כן - אין פה משרדים.

עליזה לביא: זה לא קשור אליהם לא?

מוסי רז: מה פתאום?

מוסי רז: המדינה קשורה אליהם?

מיכל בירן: ליצמן עסוק כרגע בסיגריה האלקטרונית, לא יכל להגיע - - -

מוסי רז: כן בבקשה.

עדי חן: אנחנו מברכים על הדיון, אנחנו חושבים שמדובר בדיון נחוץ והכרחי, במיוחד בזמן שאנחנו באמת בשלבים שעובדים על כל נושא הפונדקאות של הנשים היחידניות והחד מיניים.

עדי חן: זה עוד נושא שצריך לקדם אותו.

עדי חן: אנחנו בהחלט מסכימים שיש צורך נחוץ ודחוף להחתים על כתבי ויתור סודיות רפואית אבל לא רק.

עדי חן: מניסיון בתיקים שקשורים בענייני משפחה עולה הצורך גם לבחון את הרקע הסוציאלי.

עדי חן: תיקים בעירייה, למשל, במחלקת הרווחה, תיקים במוסד לביטוח לאומי, תיקים בפני גורמים אחרים, כל זה אמור לתת לנו אינדיקציה על התורמת.

עדי חן: אנחנו יכולים להבין עליה הרבה מאוד דברים.

עדי חן: עם כל הכבוד והערכה, אמר כאן ד"ר יונתן ברקת שהראיון מבוסס על אמון.

עדי חן: אני מאוד מעריכה את זה ובהחלט אני מבינה, אדם שמאמין לאחרים הוא בנאדם מאוד כנה, מדבר ביושרה ובהגינות, אבל אי אפשר לצאת מתוך הנחה שכל האנשים ללא יוצא מן הכלל הם אנשים אמיתיים ולא שחקנים ולא יודעים לרמות.

עדי חן: כדי שהביצית הזאת תתן תוצר הכי טוב שיש אנחנו גם צריכים לתת חותמת הכי טובה שיש ולא צריך להסתפק במה שנקרא אמון, אלא צריך לפעול ולהזמין כל מסמך אפשרי שיכול ללמד אותנו גם על המהימנות של אותו אדם.

עדי חן: אז לכן אנחנו מציעים בנוסף לכתבי הוויתור על סודיות שיתווסף גם כתב שמאפשר לגורמים לפנות לכל הגורמים הטיפוליים, לרבות משרדי הרווחה, עיריות, גורמים טיפוליים אחרים וכל גורם שהיה בקשר עם אותו אדם.

קריאה: אז אם - - - לא יכולה לתרום ביצית?

עדי חן: לא אמרתי את זה.

עדי חן: אגב, אם את רוצה, לו הדעה שלי תשמע, אני חושבת שה-20,000 שקל הם לעג לרש במיוחד כשאישה מקבלת טונה של הורמונים שמסכנים את הבריאות שלה.

עדי חן: היום יש מודעות רחבה לגבי הורמונים וסרטן השד וסרטן השחלות.

עדי חן: 20,000 שקל זה כלום שאישה מקבלת תשובה שיש לה גוש - - -

טל שביט: אין קשר.

טל שביט: לא צריך - - -

עדי חן: אין קשר, אתה יכול לחתום לי - - -

עליזה לביא: אל תגיד את זה, ובטח לא לפרוטוקול אני ממליצה לך.

טל שביט: לא, אבל יש עבודות, יש מחקרים, לבוא ולהגיד - - -

עליזה לביא: כל הנושא של הורמונים לנשים, כולל הגלולות, זה אחד המחקרים הכי מוזנחים בחקר הרפואה בכלל בנושא של רפואה מגדרית.

עליזה לביא: אז בוא אל תגיד - - -

טל שביט: יש עבודות רבות שבדקו את הקשר בין סרטן ובין טיפולי IVF, ולמעט border line או varian cancer לא נמצא שום קשר.

עליזה לביא: אני אגיד את זה אחרת.

עליזה לביא: מבחינה סטטיסטית נשים שלוקחות הרומונים וכל התוספות למיניהן שכיחות הסרטן אצלן היא גבוהה יותר, ואתה יודע את זה.

טל שביט: אני אשמח שתראי לי מחקרים טובים שמראים שבעקבות טיפולי IVF יש - - -

עליזה לביא: אבל זה לא נושא הדיון.

מוסי רז: נבקש מהממ"מ.

מיכל בירן: בכל מקרה אנחנו מדברים פה על מותר לתרום פעם אחת ?

מיכל בירן: כמה מותר?

טל שביט: שלוש פעמים.

מיכל בירן: שלוש פעמים עד 20 או כמה שזה - - -

מוסי רז: ד"ר בלה קויפמן מאיכילוב.

עליזה לביא: שלום, איזה כיף שאת איתנו.

בלה קויפמן: תודה תודה.

בלה קויפמן: אני קרדיולוגית ולא שייכת לעניין, אבל בכל זאת, השאלה שלי - - -

מוסי רז: אז נראה לי שאת יכולה הכי לתרום, את לא שייכת.

בלה קויפמן: אבל כן שייכת.

בלה קויפמן: השאלה שלי האם הנתרמת מודעת שנאמר התורמות בחו"ל עוברות יותר בדיקות מאשר התורמת בארץ?

בלה קויפמן: האם אני בתור אישה כשאני מקבלת את הביצית האם יש לי בחירה לבחור, אני רוצה את זה או את זה.

יונתן ברקת: חד משמעית כן.

טל שביט: בטח.

בלה קויפמן: ועכשיו אני בהחלט הזדהיתי עם העורכת דין שדיברה, סליחה, אני לא זוכרת את שמך.

בלה קויפמן: אבל אני חושבת שעם כל הכבוד לרופאים הסובלנות של רופאים היא לא תמיד כל כך גבוהה ועם כל הכבוד לגינקולוגים, אני מאמינה וסומכת, אבל אני לא יודעת האם הם לוקחים את הכל.

בלה קויפמן: ולדעתי, מצד אחד צריכים באמת לייעל, אני מסכימה עם ד"ר ברקת, לייעל את התהליך, אבל אין ברירה ואי אפשר לעקוף את רופא המשפחה ולקבל, נכון, אולי לא תגיע למידע מלא, אבל לפחות תתקרב.

בלה קויפמן: ויכול להיות, עוד מקודם גם רשמתי לעצמי לדבר גם עם עובדת סוציאלית ולנסות לא להעריך עוד מוסד ועוד מוסד ועוד, אבל צריכים לעשות שמישהו יעבוד ויעשה את זה.

בלה קויפמן: אני חושבת שזה נכון ש- - - לא מזמן הייתה לי פציינטית שאמרה שהיא מטפלת באחיין שלה שהגינקולוגים הביאו להפריה בגיל 54 פלוס.

בלה קויפמן: איכשהו - - - בחצי שנה והביאו, היא אומרת, אני לא מקבלת שלאחותי יש היום ילד קטן ואני צריכה לטפל כי היא לא מסוגלת.

בלה קויפמן: הרושם שלי, או שאולי אני טועה, האם גינקולוגים פשוט מעוניינים לעשות את זה, פשוט לעשות, חס וחלילה, לא רוצה לפגוע, אני חושבת שאתם עושים עבודת קודש, אני חושבת שזה דבר חשוב באופן כללי ובייחוד בנושא הזה, אבל העיקר לקבל ביציות או בכל זאת לבדוק, לבחון מה קורה בכלל עם הנושא הזה.

טל שביט: אני יכול להגיד משהו - - - החוק מחייב את כל בתי החולים בארץ לבצע תרומת ביצית.

טל שביט: רוב בתי החולים מעדיפים שלא לבצע את זה.

טל שביט: מדובר על - - -

מוסי רז: למרות שהם חייבים?

טל שביט: למרות שהם חייבים.

טל שביט: כי הבתי חולים שכן הרימו את הכפפה זה דורש מהם כל כך הרבה התעסקות ובירוקרטיה שלא תורמת להם כלום והם מעדיפים לא להתעסק עם זה.

טל שביט: לא סתם לא כל בתי החולים עושים את זה.

טל שביט: זה התחיל בהתחלה רק בהלל יפה, אחרי זה אסף הרופא ועכשיו גם ברזילי, וולפסון ועוד שלושה בתי חולים.

טל שביט: כי לבתי חולים, עוד פעם, זה נראה כאילו משכנעים נשים לתרום, אף אחד לא פונה לנשים לתרום, הנשים מגיעות לבתי החולים, אף אחד לא פונה לאף אישה.

טל שביט: יש אינטרס של חלק גדול מהמעורבים שלא תהיה תרומת ביצית בארץ.

טל שביט: אם יהיה בחו"ל אז הרופאים עושים את זה באופן פרטי, יש פחות בירוקרטיה ופחות התעסקות בבית חולים הציבורי שאין לזה שום אינסנטיב לעשות את זה וצריך גם את זה עוד פעם לקחת בחשבון.

טל שביט: אנחנו לא פונים למישהו ואומרים לו בוא תתרום ואנחנו לא - - - רוצים גם עובדת סוציאלית, היא רואה עובדת סוציאלית, יש מעורבות של עובדת סוציאלית או פסיכולוגית שרואה את האישה - - -

בלה קויפמן: פסיכולוגית זה לא עובדת סוציאלית.

בלה קויפמן: זה שני דברים שונים.

טל שביט: ביחידות יש, אבל לא פונים ללשכת הרווחה לקבל מידע עליה.

טל שביט: צריך לראות, עוד פעם, בסופו של דבר - - -

בלה קויפמן: או לפחות לרופא משפחה, לפחות - - -

טל שביט: רופא משפחה מחוייב, יש מכתב מרופא משפחה.

מיכל בירן: ככל שמדברים יותר זה נשמע שיש כאן בעיה מערכתית, בין היתר משרד הבריאות לא מנסה בעצמו, ושוב בזה אני לא מסכימה עם רחל, אני חושבת שאפשר גם לעודד.

מיכל בירן: כל עוד עוברים את כל המבחנים אין בושה בלעודד.

מיכל בירן: ושוב, ביצית היא לא כליה.

עליזה לביא: אבל צריך להבין שמאז חוק הביציות מה שראינו זה שמעט מאוד נשים תורמות.

עליזה לביא: ורוב הטיפולים נעשים בעיקר בצ'כיה ובקרואטיה ובמדינות דומות - - -

קריאה: אוקראינה.

עליזה לביא: נכון.

עליזה לביא: אני מנסה כבר בשלוש שנים האחרונות להוביל את חוק ההסדרה של בנק הזרע.

עליזה לביא: ובכלל גם הנושא הזה של הזרע וגם הנושא של הביצית, אנחנו רואים פה חוסר והתעלמות טוטאלית של המערכת גם מלקדם את הנושא הזה ובכלל כל הסוגיות של הבדיקות הגנטיות גם כאן וגם כאן.

עליזה לביא: והתוצאות הן בשטח, התוצאות נמצאות בשטח.

עליזה לביא: ילדים נולדים, תינוקות נולדים עם מומים, עם מחלות, מערכת בדיקות לא קיימת לא כאן ולא שם.

עליזה לביא: ובאמת התחקיר הזה שנחשפנו אליו - התחקיר המטריד בנושא של תרומות ביציות, אנחנו לא נמצאים במדינת עולם שלישי.

עליזה לביא: ממש לא. וההשלכות הן על כולנו כחברה.

עליזה לביא: גם בסופו של דבר כלכליות כחברה.

עליזה לביא: כי אם לא נבוא ונמנע, ויש את הכלים, ויש את המידע, ויש את הניסיון, ויש לנו את מערכת הבריאות אחת מהטובות בעולם, אז מה קורה כאן?

עליזה לביא: חלם?

עליזה לביא: יד אחת עושה את זה כי היא רוצה את זה ויד שנייה מבינה שזה לא טוב.

עליזה לביא: אז אדוני תראה, קודם כל אני רוצה לומר לפרוטוקול - שר הבריאות במדינת ישראל, היום סגן שר הבריאות במדינת ישראל מתעלם לחלוטין מכל הנושא הזה של הסדרת התחום.

עליזה לביא: יותר מזה, התזכיר הממשלתי שכבר היה מזמן אמור לעבור, גם הנושא של הסדרת בנק הזרע, שיש לו השלכה על הביציות באמת זה הליכה אחורה ונסיגה לאחור.

עליזה לביא: וחבל.

עליזה לביא: וכל עוד אנחנו לא מקדמים ומסדירים בכלל את התחום הזה אנחנו מפסידים.

עליזה לביא: כי הסוגיות האלה לפתחנו ומספר הנשים והגברים במדינת ישראל שזקוקים למעטפת הזאת גם של ביציות וגם של זרע היא הולכת וגדלה.

עליזה לביא: ואי אפשר לעצום עיניים ואי אפשר לא לראות את זה.

עליזה לביא: וכאן באמת אני לא יודעת, יש פה או איזשהי מבוכה, ישבתי לפני חודש עם מנכ"ל משרד הבריאות, הבטיח שיכנס לעובי הקורה בסוגייה הזאת.

עליזה לביא: אדוני, אני לא שמעתי מזה, וחוצמזה אין פה אף נציג של משרד הבריאות.

עליזה לביא: אז כנראה אנחנו בחרנו, ואני מודה לחברותיי על הנושא של הדיון המהיר, באנו גם כאן לוועדה שאנחנו יודעים שהיא קשובה לתחום.

עליזה לביא: אתה יודע מה, ההתעלמות, המבוכה, עצימת העיניים בעוכרינו.

עליזה לביא: ואני מציעה להשתמש בכל הכלים של הוועדה להביא לפה את הנציגים ולעשות דיון המשך.

מיכל בירן: אני מסכימה כי בסוף למרות שהגיעו אנשים נחמדים מאוד אבל בסוף מי שיש לו סמכויות בעניין ודוגמה, אפשר היה להכריח את כל בתי החולים לקבל תרומות ביציות, אפשר היה לתת תמריצים כלכליים.

מיכל בירן: אם היה להם מיליון שקלים שהם רצו לתת בשביל להזיז את עמונה נמצאו.

מיכל בירן: בסכומים הרבה הרבה יותר קטנים אפשר היה.

מיכל בירן: שוב, אני לא אומרת רק לגלגל את האחריות על בתי החולים, אפשר היה גם לתמרץ כלכלית - - -

עליזה לביא: עזבי, אבל יש פה עצימת עיניים מתמשכת כי - - -

מיכל בירן: אגב, היא מרגיזה במיוחד מכוון שרוב הבעיות, לא כולן, אבל חלקן נובעות מההגבלות ההלכתיות שיש כאן ואין במדינות אחרות.

מיכל בירן: ודווקא מליצמן הייתי מצפה - - -

עליזה לביא: לא, אבל ההגבלות ההלכתיות להיפך, להיפך, אנחנו מדינה יהודית וכל הנושא הזה של הסדרה ושל רישום, היום אני יכולה לספר לכם שיש קבוצה של אמהות שקיבלו תרומת זרע שהן מנהלות ארכיון.

עליזה לביא: הן יודעות שבבוא היום הן יצטרכו לבוא ולתת מידע לילדים שלהן אבל המדינה לא עושה את זה.

עליזה לביא: אני בקשר איתן.

עליזה לביא: הן מנהלות את הארכיון, פניתי כמה פעמים ואמרתי, הן רוצות להעביר את הידע הזה, זה ידע שבסופו של דבר הילדים האלה ירצו להתחתן, אי אפשר, זה ילדים שנולדו פה במדינת ישראל.

עליזה לביא: אז דווקא מהמקום הזה, ההלכתי, הדמוקרטי, היהודי אנחנו - - -

שמואל צנגן: דווקא הנושא הזה מוסדר בחוזר.

טל שביט: בתרומת ביצית לא בזרע.

עליזה לביא: בתזכיר הממשלתי החדש של חוק של בנק הזרע, הרי למה הוא התעכב?

עליזה לביא: הוא התעכב בגלל המקום הזה של ההסדרה אבל הוא לא מתקדם, הוא דורך במקום.

עליזה לביא: אם באמת הכל יסתיים, האריכו גם ליועצת המשפטית של משרד הבריאות בעוד שנה, למירה, את - - -

שמואל צנגן: שלצערנו פרשה וזו אחת הסיבות - - -

עליזה לביא: אבל מה זה לצערנו?

עליזה לביא: האריכו לה בשנה כדי שהיא תסיים את זה.

עליזה לביא: אי אפשר לעבוד עליי, אני פה בתחום הזה כבר שלוש שנים.

עליזה לביא: וכל פעם אני מעלה את ההצעה הפרטית שלי וזורקים אותה לכל הכיוונים כי השר נבוך ומתבייש.

עליזה לביא: אז אם קשה לו, היום הוא לא שר, אני קוראת לראש הממשלה, הוא אחראי שייכנס לעניין.

מוסי רז: ש- - - למנכ"ל.

טל שביט: תקדמו את הקפאת ביציות תהיה פחות תרומה.

עדי חן: אז בדיוק על הנושא הזה באתי לדבר.

עדי חן: שצריך לעודד את הנושא ולהביא אותו לתודעה הציבורית באמצעות קמפיין ציבורי בכל נושא הקפאת הביציות - - -

עליזה לביא: במימון משרד הבריאות.

מיכל בירן: ממש התפרצתם אל דלת פתוחה.

מיכל בירן: אני מזמינה את כולכם, יש כנס שחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין ואני מקיימות שמטרתו היחידה היא הכנסת הקפאת ביציות לסל הבריאות.

מיכל בירן: כולכם מוזמנים, נשלח אתכם - - -

עדי חן: זה יעלה הרבה פחות למדינה בסוף מאשר כל ההליך - - -

מוסי רז: לא אבל היא דיברה - - -

עדי חן: גם יותר טוב, גם אישה מקבלת את - - -

מיכל בירן: לא וזה גם, לי זה עלה 40,000 שקלים, כמה נשים ישראליות יכולות להרשות לעצמן את זה.

עדי חן: גם בסופו של דבר אני מקבלת את המטען הגנטי שלי ולא של מישהי אחרת.

עדי חן: זה ביצית שלי שהיא מוקפאת.

עדי חן: וב' זה עולה בסוף הרבה פחות למדינה.

עדי חן: תחשבו.

טל שביט: זה יעלה יותר כי רוב הנשים לא - - -

מוסי רז: האם יש עוד מישהי או מישהו שרצו להתבטא?

מוסי רז: כי אני מציע שאנחנו נסכם בזה שהדיון לא מסתיים ואנחנו מבקשים לקיים דיון המשך עם נציגי משרד הבריאות ואם אפשר גם משרד המשפטים.

מוסי רז: מקובל?

מוסי רז: עליזה, מיכל, מקובל עלייך?

מיכל בירן: כן.

מוסי רז: מאה אחוז.

מוסי רז: תודה.