הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 246, 2018-05-29 10:12

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-29 במאי 2018.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו היום דנות באתגרים בפעילותם של ארגוני נשים וארגונים פמיניסטיים בישראל, המחקר של קרן דפנה.

עאידה תומא סלימאן: אבל תנו לי קודם לפתוח בכמה מילים.

עאידה תומא סלימאן: אתמול החדר הזה היה עד לדיון מאוד סוער, שדווקא לא תוכנן להיות סוער כזה.

עאידה תומא סלימאן: אתמול הייתה לנו ישיבה שדנה בעובדה ש-70% מהתלונות על אלימות נגד נשים לא מוגשים בהם כתבי אישום והתיקים נסגרים.

עאידה תומא סלימאן: ואני לתומי חשבתי שהדיון אמור להתמקד באמת בעובדה של השלכות החלטות כאלה של סגירת תיקים על אלימות ומה אפשר לעשות כדי לשפר את העבודה של המשטרה ושל הפרקליטות בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל התעקשו קבוצה של אנשים שהגיעו לדיון להפוך אותו לדיון של השמצה לתנועה הפמיניסטית, השמצה לנשים המגנות על נשים שסובלות מאלימות ולקעקע את הטענות שבכלל יש אלימות מופנית כלפי נשים בהיותן נשים, אלא שבעצם זה מזימה של התנועה הפמיניסטית ושונאות המין הגברי.

עאידה תומא סלימאן: הדיון היה סוער, הצלחנו לנווט אותו, הצלחתי לנווט אותו בסוף לכיוון שרצינו, שהוא ענייני.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם לצערי הרב הם קיבלו תמיכה גם מחבר כנסת שנכח באולם, וזה לא מוסי רז.

מוסי רז: אבל זה בגלל שלא נכחתי באולם.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, הלכתי הביתה עם הרגשה וחשיבה באמת איפה אנחנו עומדות היום וקיבלתי את ההודעה המרה, בשעה מאוחרת בלילה, על רצח וניסיון רצח שאני מאוד מקווה שיישאר ניסיון רצח, הרצח של סמר חטיב, אמא לשלושה ילדים מיפו, בת 30, עבדה כמתרגמת לשפת חירשים.

עאידה תומא סלימאן: היא נורתה כשעמדה ברמזור, בתוך האוטו שלה, עם עוד חברה שהיא עכשיו נאבקת על החיים שלה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה מרגישים אותם גברים ואותו חבר כנסת היום בבוקר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם הייתי במקומם הייתי ממש ממש מתביישת ולא יכולה להסתכל בראי.

עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי מרגישה, להגיד לכם את האמת, לא יודעת מה עוד להגיד בנושא של רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: לפני שבוע קיימנו דיון, אמרנו בדיון הזה ש-13 נשים במדינת ישראל נרצחו מתחילת השנה.

עאידה תומא סלימאן: ונאמר שאולי מספר 14 מסתובבת בינינו.

עאידה תומא סלימאן: וכן, מספר 14 הסתובבה בינינו, מספר 14 כנראה גם כן, ואני לא רוצה להיות נחרצת אבל זה מה ששמעתי, שהיא ידעה שהיא מאוימת וכנראה גם התלוננה אבל בכל זאת נרצחה.

עאידה תומא סלימאן: יש בי המון כעס היום בבוקר.

עאידה תומא סלימאן: ואם יש מקום לדיון על העשייה של ארגוני הנשים והאתגרים העומדים בפנינו אז זה בדיוק הרגע.

עאידה תומא סלימאן: אני לא תזמנתי את זה אבל באמת, לחשוב על עוד הפגנות, לחשוב על פטיציה, לחשוב על עוד ישיבה שאני קוראת לסדר גם את המשטרה וגם את משרד הרווחה, אני מרגישה שזה לא הכיוון.

עאידה תומא סלימאן: אבל כנראה העשייה שלנו והכיוונים שלנו צריכים להיות עם ראייה יותר מרחיקת לכת.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שתוכנן לישיבה של היום.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שנתעשת ונבין שאנחנו עומדות בפני, אמרתי את זה כמה פעמים, אנחנו כתנועה פמיניסטית, כנשים שאכפת להן מזכויות נשים, עומדות בפני אתגר של ניסיון לחסל את כל מה שהשגנו בשנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: יש בקלאש מאוד חזק בעניין זכויות נשים, יש התארגנויות נגד כל ניסיון לקדם זכויות נשים.

עאידה תומא סלימאן: ואני אמרתי את זה ואומר את זה שוב, באווירה שנרמסת בה זכויות אדם וזכויות אזרח אי אפשר לצפות שזכויותינו כנשים, כאזרחיות, כחלק מהאנושות יפרחו.

עאידה תומא סלימאן: אין, זה לא הולך ביחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת שהאווירה הייתה צריכה להיות חגיגית והיא באמת יכולה להיות חגיגית על העשייה הנהדרת שעשיתם במחקר הזה.

עאידה תומא סלימאן: ולמען הגילוי הנאות אני חייבת להגיד שאני הייתי בין המרואיינות לסקר הזה, גם חברת הכנסת מרב מיכאלי עד כמה שידוע, וגם חברת הכנסת מיכל רוזין שנכנסה עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני, תרשו לי גם כן, לברך אישה יקרה שנמצאת איתנו היום, פרופ' חנה הרצוג.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שאת כלת פרס אמת וזה - - - אני מאוד שמחה בשבילך, אני מאוד שמחה בשבילנו וכולי גאווה וכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעשייה שלך, אנחנו הכרנו בה, הגיע הזמן שהממסד והמיינסטרים גם יכיר בה.

עאידה תומא סלימאן: בשם כולנו אני מברכת אותך.

חנה הרצוג: קודם כל רציתי להגיד שהקטגוריה שקיבלתי בה זה במסגרת של סוציולוגיה ואנתרופולוגיה לתרומה לחברה ומגדר.

חנה הרצוג: חשוב לי מאוד כי אני כל הזמן אומרת שמגדר זה לא תיאוריה של נשים על נשים אלא תיאוריה של חברה.

חנה הרצוג: ואני מאוד מכבדת את כולכן, ולכן מי שכתבה לי ויכולתי לענות, אני לא בפייסבוק אבל כולן שולחות לי את מה שכתוב בפייסבוק, אז כתבתי שאני שמחה בהכרה ובהוקרה שלי אבל אני רואה בזה חלק בלתי נפרד מהמפעל הפמיניסטי והפרס הוא של כולנו, גם של היושבות פה, ושל כל הארגונים.

חנה הרצוג: זה יצא תזמון הכי טוב שיכול להיות.

חנה הרצוג: אני חלק מכן ואתן שותפות שלי לעשייה.

חנה הרצוג: תודה.

עליזה לביא: תמיד היית נדיבה.

עליזה לביא: תמיד.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אנחנו נחזור לדיון שלנו.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו נעסוק במחקר שבוצע על ידי קרן דפנה וגם NCJW ואני יודעת שאחר כך גם נעסוק בקול הקורא של הקרן החדשה יחד עם דפנה ו-NCJW.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני מרגישה עכשיו בישיבה הזו כאילו אני בבועה.

עאידה תומא סלימאן: בועה מאוד חמימה, מאוד נעימה, הן שותפות ושותפים וזה מחזק, אבל בואו נזכור, העולם בחוץ הוא אחר לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברת חמוטל גורי, מנכ"לית קרן דפנה לשעבר, בבקשה גברתי.

חמוטל גורי: תודה לך גברתי היושבת ראש, עאידה היקרה, על קיום הדיון הזה ותודה רבה לחברות הכנסת, למרב מיכאלי, לעליזה לביא, למיכל רוזין ולחבר הכנסת מוסי רז על הנוכחות שלכם, התמיכה שלכם, הקולות שלכם חשובים לנו מאוד.

חמוטל גורי: לכל השותפות והשותפות של החברה האזרחית, לנוף האנושי העוצמתי והנפלא שיושב כאן, אתן יודעות ויודעים כמה אני אוהבת אתכם ומוקירה אתכם.

חמוטל גורי: אני רוצה לומר בפתח דבריי שני דברים קצרים ואז אני אדבר על המחקר ועל הבועה שהזכרת והאם כן והאם לא.

חמוטל גורי: דבר אחד, יש אמירה נהדרת של פעילת זכויות אדם וזכויות נשים, אבורג'ינית מאוסטרליה, לילה ווטסון שאמרה, אם באת לעזור לי חבל על הזמן שלך, אבל אם באת כי השחרור שלך כרוך בשלי אז בואי נעבוד ביחד.

חמוטל גורי: ואני חושבת שזה, באמת, אף אחת ואף אחד מאיתנו לא חופשייה ולא חופשי כשאחרות ואחרים סובלים מדיכוי.

חמוטל גורי: דבר נוסף שאני רוצה לומר כהקדמה למחקר, בעצם המחקר נולד בשיחות שהיו לנו לנשות קרן דפנה ונשות NCJW שאמרנו, אנחנו יודעות שהשדה הפמיניסטי הוא שדה משפיע אבל אנחנו צריכות עכשיו הוכחות אמפיריות כדי שנוכל לבוא ולומר שזה לא רק תחושת הבטן שלנו, זה לא רק ההוקרה שלנו של העשייה, אלא אנחנו רוצות הוכחות.

חמוטל גורי: אז נעשה מחקר.

חמוטל גורי: אבל אז אמרנו, כפמיניסטיות, הרי אנחנו תמיד ניצבות על כתפיהן של הענקיות שבאו לפנינו ומכירות את הדורות שבאו לפנינו ותמיד צופות את פני העתיד.

חמוטל גורי: אז אמרנו שהמחקר צריך להוקיר את הישגי העבר ולעזור לנו לשרטט את הכיוונים לעתיד.

חמוטל גורי: ואמרנו, זה יהיה מחקר פעולה משתף, מחקר פעולה שעצם תהליך המחקר כבר מתחיל פעולה ומצית פעולה ועשייה בשדה.

חמוטל גורי: ותיכף אני אגיד כשאני אומרת שדה למה כוונתי, ומשתף במובן הזה שחשוב היה לנו לשמוע כמה שיותר קולות מתוך השדה.

חמוטל גורי: ד"ר ננסי שטריכמן המופלאה שערכה את המחקר הזה וכתבה אותו קיימה למעלה מ-200 ראיונות אישיים וערכה 14 קבוצות מיקוד שבהן השתתפו עוד 156 נשים.

חמוטל גורי: זאת אומרת, למעל מ-350 נשים וגברים שחלקו מהחוכמה שלהם, מהידע שלהם, מהחזון שלהם.

חמוטל גורי: וכך בעצם התהווה המחקר הזה.

חמוטל גורי: אפשר לראות את הדוח המלא גם בעברית וגם באנגלית ואת התקציר מנהלות באנגלית, עברית וערבית.

חמוטל גורי: זה קיים ברשת ואנחנו מזמינות את כל אחת ואחד מכם לקרוא אותו ולהמשיך לייצר פעולה בעקבות הדוח הזה.

חמוטל גורי: אז את אמרת שאנחנו בבועה, ואני חייבת לומר שעם כל הכבוד והאהבה הרבה שאני רוחשת אלייך, אני מסכימה איתך באופן חלקי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני דיברתי על הפגישה הזו.

חמוטל גורי: כן, כן.

חמוטל גורי: אבל מה שהדוח מראה, וזה לא הפתיע אותנו, אבל זה עדיין היה מאוד משמח לראות שלשדה של הארגונים הפמיניסטיים וארגוני הנשים שמונה כיום כ-100 ארגונים, הוא שדה שקודם כל כיום הוא הרבה יותר מגוון ומכיל ופלורליסטי ממה שהוא היה לפני 15 שנה, מכל הבחינות.

חמוטל גורי: הוא מכסה מגוון, מניפה רחבה מאוד של נושאים שנוגעים לזכויות נשים, לשוויון מגדרי, לאבני יסוד פמיניסטיות.

חמוטל גורי: והייתה לו ויש לו השפעה מאוד משמעותית גם על מדיניות ממשלתית והקצאת משאבים ממשלתית, גם על השיח הציבורי, גם על החברה האזרחית.

חמוטל גורי: ו- - - עוד השפעה בתוך האקדמיה.

חמוטל גורי: ב-15 שנים האחרונות צמחו תכניות ללימודי מגדר, שלומדים בהן אגב גם נשים וגם גברים בהמשך לדבריה ופרופ' חנה הרצוג שהיא מהוותיקות ביותר, מהחלוצות שבמידה רבה נשכבו על הגדר כדי שמגדר יוכר כתחום מחקר מכובד, היום אין אוניברסיטה ואין מכללה שמכבדת את עצמה שאין בה תכנית יפה מאוד של לימודי מגדר והן מכשירות בכל שנה עוד ועוד דורות גם של נשים צעירות וגם של גברים צעירים שהם סוכני וסוכנות שינוי וסוכני וסוכנות ידע.

חמוטל גורי: ודבר נוסף שחשוב לי לומר בין היתר כי נוכחים כאן באמת כל הארגונים שתרמו לזה זה שמה שיש לנו היום הודות לעשייה של ארגונים כמו מרכז שוות, כמו מרכז אדווה, כמו אית"ך מעכי, כמו שדולת הנשים ועוד ארגונים רבים וטובים זה שיש לנו ידע, יש לנו נתונים, יש לנו איסוף שיטתי של מידע ושל ידע וניתוח שיטתי.

חמוטל גורי: וזה לא נעצר בחברה האזרחית, זה אחד ההישגים הגדולים של השדה שהם בעצם הביאו לפתחה של הממשלה את האחריות לאסוף ולנתח מידע וידע בעדשה מגדרית.

חמוטל גורי: דבר נוסף שאנחנו רואות, אני זוכרת שהקמנו את קרן דפנה מיסודה של פרופ' דפנה יעזראלי ובתה שרונה ונכדתה שגיא יושבות כאן איתנו וזה גם מאוד מרגש, אז בעצם דיברנו על מיינסטרים.

חמוטל גורי: תיאוריית השינוי שלנו הייתה שאחת האסטרטגיות המרכזיות זה "Gender mainstreaming" והסתכלו עלינו כאילו אמרנו שם של איזה פרוצדורה כירורגית לא נעימה.

חמוטל גורי: כאשר בפועל היום זה מדהים לראות ש-Gender mainstreaming מקובלת בכל העולם כאחת האסטרטגיות האפקטיביות לקידום סדר יום פמיניסטי ושוויון מגדרי.

חמוטל גורי: וחלק מההישג של השדה זה לקחת את המונח הזה שהוא לא ברור מאליו, הוא באמת לא self explanatory ולהפוך אותו לפרקטיקה ביום יום.

חמוטל גורי: וזה Gender mainstreaming באמת בנושא של הקצאת תקציבים ותכנון מדיניות.

חמוטל גורי: וזה גם כל הנושא של ה-story telling הפמיניסטי וכניסה של יוצרות בתחום הקולנוע, בתחום התיאטרון, בתחום הספרות, בתחום השירה.

חמוטל גורי: אני עוד שייכת לדור שגדל על הספר המכונן של המשוגעת בעליית הגג שנשים הודרו בכלל מעולם היצירה.

חמוטל גורי: ואת כל זה עשה שדה שמורכב מארגונים פמיניסטיים, ארגוני נשים, מכוני מחקר ומכוני מחקר יישומי ו- - - פמיניסטי, ושדה צומח באקדמיה וארגוני חברה אזרחית שהבינו באיזשהו שלב שהם אולי לא פמיניסטיים אבל סדר היום הזה הוא משהו שאי אפשר להתעלם ממנו.

חמוטל גורי: וכמובן שגם חברות וחברי הכנסת, בעיקר הנוכחות והנוכחים כאן, שתרמו תרומה מאוד משמעותית וחלק מאוד משמעותי לשיח הזה.

חמוטל גורי: וגם לפעמים בני ובנות ברית שאנחנו מוצאות ומוצאים במשרדי הממשלה.

חמוטל גורי: אז יש הרבה מה לחגוג והרבה מה להוקיר.

חמוטל גורי: הייתה השפעה, הייתה צמיחה.

חמוטל גורי: אבל, ושוב מורתי ורבתי, פרופ' חנה הרצוג, תמיד לימדה אותנו שפמיניזם זה כל הזמן לשאול את עצמנו, זה להיות כל הזמן רפלקסיביות וכל הזמן לשאול את עצמנו את מי אנחנו לא שומעות, מי לא נמצאת כאן, את מי אנחנו לא רואות, מי לא נוכחת כאן, איזה קולות לא נשמעים כאן, איזה נושאים אנחנו לא חושבות עליהם ולא יודעות עליהם.

חמוטל גורי: ולכן, במבט קדימה יש לנו עוד הרבה מאוד עבודה.

חמוטל גורי: יש לנו עבודה בלהכניס קולות נוספים וסוגיות נוספות שכרגע לא נוכחות כאן.

חמוטל גורי: יש לנו משימה, ואני מוקירה מאוד את זה שפתחת בדברים שלך על סמר חטיב, מפני שיש לנו את החובה לדבר גם בשם מי שיכולת הדיבור ניטלה מהם באכזריות.

חמוטל גורי: ויש לנו חובה כל הזמן לחשוב מאוד הלאה איזה אסטרטגיות מתאימות לנו למאבק או למאמץ בשנים שיבואו.

חמוטל גורי: וחלק מהדברים שעלו במחקר מבחינת חשיבה קדימה זה כמובן קודם כל כל עולם הרשתות החברתיות כתחום מאוד משפיע וכתחום שהרבה מאוד מהפעילות, גם הצעירות וגם הצעירות ברוחן, מאוד מאוד פעילות בו.

חמוטל גורי: אם לפני כמה שנים הדורות המבוגרים יותר התייחסו טיפה בספקנות לכל הנושא של פמיניזם ברשת היום אנחנו יודעות שזאת זירת פעולה רלוונטית, משמעותית ומשפיעה כמו השדה של הארגונים.

חמוטל גורי: כל הנושא של ה-story telling, ואתן מכירות אותי אז אתן יודעות שאני משוחדת, אבל כל העניין הזה של מה הם הסיפורים שאנחנו צריכות לספר.

חמוטל גורי: מפני שכמו שאמרה עאידה, אנחנו חיות בעידן שאנשים לא מתביישים להגיד לנו שאנחנו ממציאות.

חמוטל גורי: אנחנו ממציאות את האלימות נגדנו, אנחנו ממציאות את האפליה כלפינו או את הדיכוי של קבוצות בקרבנו ושלנו.

חמוטל גורי: אז קודם כל, על מה זה יושב הסיפור הזה, על מה יושבת ההתנגדות הזאת.

חמוטל גורי: מעבר לזה, שכן, מה שאנחנו רוצות כאן זה לשנות את סדרי העולם.

חמוטל גורי: ודבר נוסף שמאוד חשוב לי לומר, במיוחד באכסניה הכל כך מכובדת והחשובה הזאת, השדה הפמיניסטי וארגוני הנשים צמח מאוד.

חמוטל גורי: ואמרתי, הוא גדול היום, הוא פלורליסטי יותר, הוא מכיל יותר.

חמוטל גורי: הצד השני של זה זה שתהליך ה"התמלכרות", אתמול למדתי, זה הנוסח העברי ל-NGOisation, תהליך ההתמלכרות וכולל ההתפתחות החיובית של יותר שיתופי פעולה עם הממסד, לפעמים המשמעות של זה שזה מכרסם בפוליטיות שלנו וזה עושה דה-פוליטיזציה של המאבקים שלה.

חמוטל גורי: ולכן הקריאה שעולה מהמחקר הזה זה Go political.

חמוטל גורי: הארגונים יודעים את זה, הכנסת בוודאי יודעת את זה.

חמוטל גורי: האקדמיה מתמודדת היום עם כל מיני אתגרים בעניין הזה- - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא תמיד בכנסת כשמדברים על זכויות נשים הם מסכימים לעקרון של פוליטיזציה.

עאידה תומא סלימאן: כאילו מוציאים את הנושא הזה מהכלל.

מיכל רוזין: רווחה, בריאות ו - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, פתאום הופך למשהו רווחתי, בריאותי, סביבתי.

חמוטל גורי: אז Go political , ואני אמרתי את זה בכנס שהצגנו בו את המחקר בפעם הראשונה ואני אומר את זה שוב בנוכחות הקולגות, השותפים והחברים היקרים גם מהקרן החדשה לישראל ומ-NCJW – Go political זה גם התורמים המממנים.

חמוטל גורי: אנחנו צריכים לעמוד מאחורי הארגונים כשהם עושים את העבודה הפוליטית הזאת ולא להבהל מזה ולהביא איתנו שותפות ושותפים נוספים שיעשו, מה שנקרא, פילנתרופיה בעדשה מגדרית "אינטרסקשיונלית".

חמוטל גורי: זאת אומרת, כמגדר, זה לא רק, זה לא נשים וגברים, זה מעמד, זה אתניות, זה לאומיות, זה מקום גיאוגרפי, זה אבילטי ודיסאביליטי, זה כל כך הרבה דברים.

חמוטל גורי: וזה חוזר לתחילת דבריי.

חמוטל גורי: אז לגמרי Go political.

חמוטל גורי: ואולי אני אסיים ברוח חגיגית ואופטימית, אני מקווה - - -

עאידה תומא סלימאן: כמו שלי.

חמוטל גורי: עוד דבר שעלה מאוד חזק מהמחקר, וזה גם קשור לתהליך ההתמלכרות והריבוי של הארגונים, הכוח שלנו הוא בחוכמתנו המשותפת ובעשייה המשותפת.

חמוטל גורי: זה נכון שחשוב שאלפי פרחים יפרחו וצריך שישמעו קולות שונים.

חמוטל גורי: אנחנו לא מדברות בקול אחד ואחיד.

חמוטל גורי: אבל הנושא של לכידות, הנושא של סולידריות, את קמה בבוקר, את רואה את ההזמנות לדיונים בוועדה של חברת הכנסת עאידה תומא, וזה נושא שלא נוגע לך אישית, ואת קמה ואת נוסעת ואת באה כי זה כן נוגע לך אישית.

חמוטל גורי: הסולידריות הזאת, החיבורים האלה בין מאבקים, ההסתכלות בעדשה מורכבת על המאבקים האלה.

חמוטל גורי: לראות את הקשר בין מאבקים זה כבר מעשה פוליטי חתרני כי כל הזמן בדיוק מנסים להגיד, לא, זה חינוך וזה רווחה וזה רק ככה וזה רק ככה.

חמוטל גורי: אז לא.

חמוטל גורי: הראייה הרחבה הזאת היא הראייה הפוליטית.

חמוטל גורי: ואני רוצה שוב לחזור ולומר לך, היושבת ראש, יקירה, ולחברות וחברי הכנסת שכאן, אחת מחברות הכנסת אמרה בראיון שלא לציטוט שלהיות צ'מפיון, להיות מישהי שמובילה סוגיות פמיניסטיות בכנסת זו כמעט התאבדות פוליטית.

חמוטל גורי: אז אני קודם כל רוצה להודות לכם שאתם מתאבדות על הדבר הזה ועל העשייה שלכם ועל התמיכה שלכם.

חמוטל גורי: ואני מאחלת לכולנו שנזכה לעשות הרבה דברים גדולים ביחד, למען עצמנו וזו למען זו.

חמוטל גורי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בואו נסכים שאנחנו לא מוחאות כפיים וכל אחת תרגיש שמחאו לה מלא כפיים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד שנהניתי מכל מילה, וזה לא קורה הרבה בדיוני הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, הצלחת לקבץ בתוך הדברים שלך מילים שהן בעיניי מילות מפתח במאבק הפמיניסטי.

עאידה תומא סלימאן: גם סולידריות, גם חיבורים בין מאבקים, גם פוליטיזציה, גם עשייה ואקטיביזם.

עאידה תומא סלימאן: אני קראתי את המחקר ואני יודעת שהוא מאוד מאוד יכול להחשב כנכס לתנועה הפמיניסטית וממנו לשאוב הרבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך חמוטל.

עאידה תומא סלימאן: לירון פלג, בבקשה, מה-NCJW.

לירון פלג: אז קודם כל תודה רבה ובוקר טוב לכולם.

לירון פלג: אני מאוד מאוד נרגשת וגאה להיות כאן היום סביב השולחן המאוד מאוד מרגש וייחודי כאן, ולייצג את NCJW – National Council of Jewish Women, ולספר לכם קצת מי אנחנו, מה אנחנו עושות, ובאמת על השיתוף פעולה המאוד נדיר וייחודי שהיה לנו עם קרן דפנה שהביא למחקר וכמובן למענקים המשותפים.

לירון פלג: אז מכוון שידעתי שאני אתרגש הכנתי כמה מילים כתובות ואני באמת רוצה להתחיל בתודות.

לירון פלג: לך, חברת הכנסת עאידה תומא, על המקום שאת מאפשרת לנו היום להביא את השטח, להביא את הארגונים, להביא את המחקר ולייצר את המחקר הזה לשדה הפמיניסטי, לשמוע את האתגרים וגם לחגוג את ההצלחות, אז באמת תודה רבה.

לירון פלג: לחברי וחברות הכנסת שהגיעו היום לשמוע אותנו ואת הסיפורים שיש סביב המחקר.

לירון פלג: יש לנו פה ידידים וידידות ותיקים של NCJW אז אני מאוד מאוד שמחה לראות את כולכם.

לירון פלג: וכמובן כמובן אורחות ואורחים, אורחות בעיקר, שהגיעו לכאן מהשדה הפמיניסטי, מנהיגות ומובילות, אמיצות שעושות ימים כלילות עבור כולנו, עבור נשים, עבור קידום נשים בישראל.

לירון פלג: מאוד מאוד מרגש לראות את השולחן ואת הוועדה כאן מלאה ואנחנו כולנו מאוד מאוד מתרגשות.

לירון פלג: אז אני שמחה מאוד לייצג כאן את NCJW – המועצה הלאומית של נשים יהודיות.

לירון פלג: זה ארגון מאוד מאוד ותיק, הוא קיים כבר 125 שנה, מארצות הברית, שפועל ב-62 סניפים ברחבי ארצות הברית ופועל לקידום נשים במגוון רחב של תחומים: קידום נשים בתעסוקה, ייצוג נשים בעמדות כוח, קידום נשים בכל מיני נושאים של השכלה ושוויון מגדרי.

לירון פלג: הארגון פועל בדרכים של חקיקה בוושינגטון סביב הנושא של advocacy וגם בפיתוח שירותים קהילתיים עבור נשים סביב הנושא של אלימות במשפחה, סביב הנושא של זכויות נשים וכדומה.

לירון פלג: ולצד העשייה העשירה שיש לארגון הזה בארצות הברית הוא פועל, לאו דווקא בקרב הקהילות היהודיות, בקרב כלל האוכלוסייה, בקרב מיעוטים, בקרב יהודים ונוצרים ומוסלמים כמי שרואה את האחים היהודיים כמנוף לעשייה חברתית.

לירון פלג: ולצד העשייה העשירה שלנו בארצות הברית, במהלך הרבה מאוד שנים, עוד ככה ב-20-30 שנה האחרונות אנחנו פועלות גם בישראל בתמיכה בשדה הפמיניסטי, בתמיכה בארגונים – גם דרך מענקים וגם דרך שותפויות שאנחנו מייצרות עם שחקניות מרכזיות בשטח.

לירון פלג: ובאמת בשנת 2016 חברנו לקרן דפנה כשחקן המרכזי בשדה הפמיניסטי כדי לראות ולשאול את השאלות מה קורה בשדה הפמיניסטי, איפה ההצלחות והאתגרים ולאן פנינו ומה הכיוונים.

לירון פלג: ואנחנו גאות להגיד שהמחקר היום מהווה עבורנו מצפן.

לירון פלג: מצפן לתכנון שלנו האסטרטגי לשנים הקרובות, גם ברמה של איזה ארגונים אנחנו רוצים ללוות ולקדם וגם איזה תפקיד אנחנו רוצים להוות פה בשטח.

לירון פלג: וראינו בצורה מאוד מאוד מרגשת ממה שעלה בצורה מאוד משמעותית מהמחקר וגם מהכנסת שעשינו ב-8 במרץ שבו הוצג המחקר, שהרבה מאוד מהאנשים כאן השתתפו בכנס, היו בו מלבד השדה הפמיניסטי וארגונים, היו בו גם כ-60 נשים מארצות הברית, נציגות של קרנות ושל ארגונים שתומכות ותומכים בשדה.

לירון פלג: והדיאלוג הזה בין הפילנתרופיה לשדה היה מאוד משמעותי.

לירון פלג: ואנחנו רואות את עצמנו כממשיכות את השיח הזה ואת הדיאלוג הזה בין הארגונים, בין הפילנתרופיה לשטח.

לירון פלג: אנחנו מזמינות את כולכן וכולכם להמשיך בחשיבה המשותפת, להמשיך איתנו במסע עבור חברה צודקת, עבור הנשים בישראל ולהמשיך יחד לייצר את העשייה עבור כל האתגרים שבפנינו.

לירון פלג: אז המון המון תודה ואנחנו שמחות ומתרגשות לכל הארגונים שהגיעו לקבל את המענקים שתיכף נשמע עליהם.

לירון פלג: אז תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו, מר מיקי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, אני חייבת להגיד, זה לא סתם שאמרתי, אני רצתי להגיד את השם.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה ומתוודה שאם לא הייתי ב-1992 כשהתחלנו להקים נשים נגד אלימות הארגון המוביל בחברה הערבית בנושא גם של האלימות ואחר כך באופן כללי של זכויות נשי וחלק אינטגרלי מהעשייה הפמיניסטית בארץ, אם לא היינו מקבלות את התמיכה של הקרן החדשה לישראל עד יום עזיבתי לתפקיד ב-2015 - - -

מיכאל גיצין: את עזבת, אנחנו ממשיכים.

עאידה תומא סלימאן: אתם ממשיכים ואתם ממשיכים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהתמיכה של הקרן החדשה והתרומה שלה לחברה האזרחית ולחברה הישראלית באופן כללי - - -

מיכל רוזין: ולדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: ולדמוקרטיה ולזכויות אדם ולזכויות אזרח היא בלתי - - - אני חושבת שאי אפשר לעמוד מהצד ולראות את הניסיון להכפיש את הקרן כי כאשר אנחנו מגנים על הקרן אנחנו מגנים על עצמנו, אנחנו מגנים על הערכים שלנו ואני מאוד מוקירה ומעריכה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אחרי שהתבטאתי בבקשה.

מיכאל גיצין: עכשיו אני עוד כפול מתרגש אם התרגשתי קודם.

מיכאל גיצין: תודה רבה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, זה מאוד מאוד מרגש וחשוב.

מיכאל גיצין: אני רוצה להודות קודם כל, בדרך כלל מודים קודם כל לחברות וחברי הכנסת, אני רוצה להודות קודם כל ליושבות כאן מהשדה הפמיניסטי, לנשים מהארגונים ומההתארגנויות והפעילות בשטח.

מיכאל גיצין: אני חושב שזה כבוד גדול, אני יושב פה על כתפיים רבות ורבות של נשים חשובות ומשמעותיות שניהלו ומובילות עדיין את הקרן החדשה לישראל, ועסקו בתחום הפמיניסטי ונקלעתי בתור גבר, פתאום עכשיו לסיטואציה של רחלי ליאל, המנכ"לית הקודמת של הקרן יושבת פה ונשיאת הקרן, טליה ששון.

מיכאל גיצין: אבל באמת 40 שנות פעילות מאוד משמעותית בתחום הפמיניסטי ספציפית.

מיכאל גיצין: אני רוצה להיות יותר קונקרטי ולהתייחס למחקר שהציגו גם חמוטל וגם לירון מקרן דפנה ו-NCJW.

מיכאל גיצין: וכמובן גם להזכיר את דפנה יזרעאלי שהייתה חברת הנהלה בקרן וזה מאוד מרגש שבנות המשפחה שלה איתנו כאן.

מיכאל גיצין: אנחנו הבנו שהמחקר הזה לא יכול, והוא לא, רק מחקר רעיוני אקדמי אלא הוא צריך להיות מוחל לכדי פעולה בשטח ויש לו הרבה מאוד רבדים שצריכים ליצור פעולה.

מיכאל גיצין: אחד הדברים המעניינים בו שיש בו כל מיני אסטרטגיות: האסטרטגיה המשמעותית של העשייה הפוליטית, האסטרטגיה המשמעותית של חיזוק שיתופי הפעולה.

מיכאל גיצין: אבל דבר אחד שאנחנו ראינו בו ויצרנו - - - לפעולה – השכבה הזאת של הקשר בין ההתארגנויות לארגונים.

מיכאל גיצין: זאת אומרת, הזירה הפמיניסטית היא לא רק זירה של ארגונים, שהם באמת הבסיס, התשתית, אבל יש הרבה מאוד התארגנויות וקבוצות ופעילות רשת שעושות שינוי חברתי בתחום הזה יום יום.

מיכאל גיצין: והחלטנו, בכדי שהדבר הזה ייצא מרעיון לפעולה, והפילנתרופיה יש לה כוח מאוד משמעותי לעשות את זה, באמת להתחיל בשורה של מענקים, בהתחלה מענקים קטנים, שיתנו קול משמעותי ועוצמתי יותר לאותן פעילות שעוצמתיות וחזקות ממש בלעדנו.

מיכאל גיצין: ואחד הדברים שעלו באופן מאוד מובהק, ולכן מיד אחרי שאני אסיים את הדברים וחברות הכנסת וכו' יתייחסו, הן ידברו, זה המגוון.

מיכאל גיצין: חמוטל התייחסה לעובדה שהשדה הפמיניסטי הוא כנראה שדה שיש לו הרבה מאוד קולות והרבה מאוד צורות.

מיכאל גיצין: אז באמת, נשים מהמגזר החרדי ונשים שנאבקות בתוך המגזר החרדי בתקיפות מיניות ואלימות, וכמובן החברה הפלשתינית בישראל ונשים שעובדות בצפון ובדרום, בפריפריה ומרכז, באמת המרחב הזה של מגוון פעולה פמיניסטי הוא כל כך גדול היום בישראל והפילנתרופיה היום לא מספיקה ולא מספקת לתת מענה לכולם.

מיכאל גיצין: וזה התפקיד שאנחנו רואים את זה לעצמנו בנקודה הזו.

מיכאל גיצין: נקודה אחרונה שהיא מאוד חשובה וזו הנקודה שיושבת ראש הוועדה התחילה איתה.

מיכאל גיצין: אני רוצה להגיד כאן באופן מובהק, אנחנו הולכים לקחת את הסוגיה של אלימות כלפי נשים.

מיכאל גיצין: ואני אגיד את זה אפילו ספציפית, אלימות כלפי נשים בחברה הפלשתינית בישראל, כנקודה מרכזית או נקודת ליבה שהקרן הולכת לפעול בה מ-2019 בצורה הרבה יותר ממוסדת ומאורגנת.

מיכאל גיצין: כמובן בשיתוף פעולה עם הארגונים, עם נשים נגד אלימות וארגונים אחרים.

מיכאל גיצין: ואני רואה את זה וזה הזדמנות לדבר על הסוגיה הזאת כאן כי אנחנו מונים יחד איתכן את המספרים שפשוט בלתי נתפסים.

מיכאל גיצין: ולמערכת הציבורית, למגזר הציבורי, לכנסת יש הרבה תפקיד אבל ללא חברה אזרחית פעילה שתתן מענה לדברים האלה אין מה לעשות.

מיכאל גיצין: אז אני רוצה מאוד להודות ואני רוצה להודות בעיקר להתארגנויות שנמצאות פה וידברו ויציגו את המגוון הזה שאנחנו מדברים עליו.

מיכאל גיצין: אז תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שחברי וחברות הכנסת כבר לחוצים כי יש עוד ישיבות ועדות שהם צריכים ללכת אליהם.

עאידה תומא סלימאן: אני אתחיל לאפשר לחברי הכנסת וחברות הכנסת להתייחס לפני שהם יוצאים ונקטע את הסדר של המציגות, אם לא אכפת לכם, כי יש כאלה שיש להם ישיבות דחופות.

עאידה תומא סלימאן: אני אנסה ללכת לפי מי שביקשו כי הם לחוצים לפי כניסתם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה.

עמיר פרץ: עדיפות זה ותיק חברי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: מצאת לעצמך, כמה זמן אתה תנצל את העובדה הזו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עמיר פרץ: אני באמת מברך את יושבת ראש הוועדה ואת מוסי ואת כל מי שיזם את המפגש החשוב הזה.

עמיר פרץ: אני, לשמחתי, הייתה לי הזדמנות לתרום את תרומתי למאבק על מעמד האישה בישראל עוד בהיותי יושב ראש ועדת העבודה והרווחה בכנסת.

עמיר פרץ: באותה עת נושא מעמד האישה היה חלק מתפקידה של ועדת העבודה והרווחה ואז הגיעה אליי חברת הכנסת יעל דיין שיזמה את הרעיון של להקים את הוועדה למעמד האישה באותה עת ולתת לה מעמד עצמאי בכנסת.

עמיר פרץ: לא מובן מאליו שפוליטיקאים מוותרים על סמכויות, אף אחד לא ממהר לשחרר סמכויות שנמצאות בתחום אחריותו.

עמיר פרץ: אבל אני שמח שקיבלתי וקידמתי ביחד עם יעל להקים את הוועדה באותה עת שהלכה והתפתחה מוועדה שבהתחלה לא הייתה ועדה סטטוטורית ואחר כך הפכה לוועדה סטטוטורית והיום לדעתי אין חולקים על כך שזאת אחת הוועדות החשובות ביותר בכנסת.

עמיר פרץ: ואני רוצה לומר לך, גברתי היושבת ראש, שתרומתך לחיזוק מעמדה של הוועדה בישראל היא תרומה מאוד חשובה.

עמיר פרץ: כי דווקא מהנקודת מוצא, מהמקום שאת מגיעה, אולי כולם ציפו שאת תקחי את הישיבות רק למגזר ולמקום שמעניין אותך - - -

עאידה תומא סלימאן: הם לא ידעו שאני פמיניסטית.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לעניין עצמו.

עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו היום במקום שונה לחלוטין מאשר היינו ב-92' בעת שהוקמה הוועדה.

עמיר פרץ: אם ב-92' המאבק על מעמד האישה היה יותר מאבק של שתדלנות שמישהו מחפש שמישהו יתחשב ויוסיף סעיף כזה ואחר, אני חושב שהיום המאבק על מעמד האישה מגיע ממקום של עוצמה, של נוכחות, של השפעה ושל יכולת להכתיב דברים ולא רק להתפשר על דברים ולחפש כיצד פותרים סוגיה כזאת ואחרת.

עמיר פרץ: אני באופן אישי הפגנתי מאז ומתמיד את תפיסתי לגבי מה הערך של מעמד האישה בארץ.

עמיר פרץ: אני כאיש שלום חושב שהסיכויים להביא שלום יגדלו ככל שמעמדן של הנשים בארץ הזו יתחזק.

עמיר פרץ: אני כאיש שמאמין בסולידריות חושב שהסיכוי לייצר סולידריות אמיתית וחברה יותר צודקת ובריאה יהיה נכון יותר ככל שמעמדן של הנשים בישראל יתחזק.

עמיר פרץ: גם בהיותי ראש מועצה בתחילת דרכי הפוליטית כשהייתי מופיע בציבור בשדרות אז הייתי אומר להם שאני חולם על היום שבו הנשים יעברו מסל הקניות בשוק בשדרות לתיק המנהלים כמו המנהלים האחרים ברחבי המשק.

עמיר פרץ: ואני שמח שהיום אנחנו רואים זאת ממומש הלכה למעשה.

עמיר פרץ: אין שום שאלה שהאיש לא מתנצל על כך שבוחרים מנכ"ליות ובוחרים מנהלות ועדיין יש פערים מאוד גדולים אבל איש לא מוצא סיבה לחשוב שצריך להסביר למה מישהו בחר ולמה אישה יכולה לנהל אלפי גברים שיימצאו תחת אחריותה ולעשות זאת לא פחות טוב, בדרך כלל יותר טוב, כי אני חושב שעדיין הנשים מרגישות אחריות.

עמיר פרץ: אישה שמקבלת תפקיד היא מרגישה אחראית כלפי החברות שלה שצריכות גם לקבל תפקיד.

עמיר פרץ: ואז היא מוכיחה שהיא יודעת לעשות את זה יותר טוב מהגברים.

עמיר פרץ: וזה ערך מוסף לכל מי שמחליט לשלב נשים, לכל מי שמחליט שנשים יכולות לנהל אותו גם כן.

עמיר פרץ: אתה צריך לעמוד מול אישה ולהסכים בתוך תוכך ולהביט בה ולהגיד, וואלה היא יכולה להיות המנהלת שלי.

עמיר פרץ: כשאתה אומרת את זה לעצמך זה סימן שבאמת עברת את הסף הזה של להרגיש שהפמיניזם הוא לא איזה תנועת מחאה אלא הוא תנועה שהולכת לעשות שינוי חברתי עמוק.

עמיר פרץ: וככל שאתן תצלחנה יותר מדינת ישראל תצליח יותר.

עמיר פרץ: אז אני מברך את כל מי ששותפות במלאכה, מאחל לכן הצלחה, ואיך אומרת ידידתי, אנחנו הולכות לנצח.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עליזה, רצית להגיד משהו לפני שאת יוצאת.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עליזה לביא: - - - שעוסק בנושא של הגיור בנושא הזה - - - הנושא שבעיקר נשים מצויות בו ונמצאות בדרך ובאמת אני שמחה לראות שזה אחד הדברים באשכול הזה.

עליזה לביא: ואני באמת רוצה לומר תודה, תודה על הדיון הזה, תודה לך עאידה על העבודה הנהדרת ועל ההובלה של הנושאים.

עליזה לביא: ותודה לכן, באמת, המקום הזה של השיתוף פעולה בין האקדמיה לבין השטח לבין בית המחוקקים חייב להתחזק.

עליזה לביא: כל כך הרבה דברים לא מספיק מצליחים כי המשולש הזה לא מספיק חזק.

עליזה לביא: והמחקר שאתן מציגות היום הוא כלי מאוד מאוד משמעותי וחזק, הזדמנות לעצור רגע, להתבונן, ללמוד, לחשוב, גם לומר תודה על כל היש.

עליזה לביא: והפרס שלך, באמת 2018, לפי 10 או 20 שנה לא היה מקום ולא היו חברות בוועדה שתתבוננה ותדענה ותבאנה את המשמעות.

עליזה לביא: מצד אחד התקדמנו.

עליזה לביא: בתי לומדת רפואה וביום אחד המטפלת ברחה ואני רואה את המצוקה שלה והיא אומרת לי שהטוויטר שלה בבית החולים הוא זה שמצא לה בסופו של דבר גן ילדים.

עליזה לביא: אז מצד אחד שיתוף פעולה, רק שיתוף פעולה בנה רגישות, מהצד השני הרבה פעמים הליכה לאחור כמו היום שגם בבית הספר לרפואה בתל אביב אומרים לבנות אם את תלדי בזמן מסוים תפסידי שנה.

עליזה לביא: כלומר, אנחנו רואות איך מתקדמים אבל גם הרבה מאוד חוזרים לאחור בכלים ובכל מיני אמצעים מאוד אפורים ומאוד לא ברורים.

עליזה לביא: ואני רוצה לחזור למאמר המכונן של אמא שלך, מורתי האהובה, דפנה יזרעאלי, ולא בכדי פתחתי בדוגמאות של רפואה.

עליזה לביא: אחד המאמרים האחרונים שלה היו על עולם הרפואה, על הכניסה של נשים לעולם הרפואה.

עליזה לביא: בהרבה מובנים היא הייתה - - - היא הייתה אישה מאוד מרשימה שבאמת לימדה אותנו הרבה מעבר לידע אקדמי אלא לנשמת החיים הפמיניסטית.

עליזה לביא: והמקום שהיא דיברה עליו, זה לא מספיק שנשים תיכנסנה, והן נכנסו, אלא מה באמת יקרה ואיך.

עליזה לביא: והיא נתנה שם את התחזית שלה ואת הנבואה שלה של איך הדברים ישתנו.

עליזה לביא: אולי מבחינה כמותית יש יותר נשים אבל הפירמידה יודעת לשמר את עצמה.

עליזה לביא: ואני חושבת שזה קורה ואנחנו לא תמיד כאן בבית המחוקקים, למרות שאני באה מהאקדמיה, ערים לשיתוף הפעולה של המשולש הזה.

עליזה לביא: באמת יש לו את היכולת לזרקור.

עליזה לביא: ועוד מילה אחת על שיתוף פעולה איתכם – זה דבר שהוא מתבקש ומובן - - - את הכוחות בין יהדות העולם, נשים יהודיות בעולם לבין בית המחוקקים הישראלי.

עליזה לביא: לא אחת אני מוצאת את עצמי בהרבה מאוד חקיקה שמשפיעה הרבה מחוץ לכנסת ישראל ואין מספיק מודעות לכך בבית שלנו פה בכנסת.

עליזה לביא: והשיתוף פעולה הזה הוא גם הכרח.

עליזה לביא: ואם אפשר, הערה אחת, גם ממורתי האהובה.

עליזה לביא: כאן בפתיח שלכם בהקדמה אתם מדברים על הדרה גוברת של נשים במרחב הציבורי ומצב הלוחמה התיעודי.

עליזה לביא: המילה לוחמה קשה לי.

עליזה לביא: אני זוכרת את השיעור שבאתי אליה עם הצעת המחקר שלי בעקבות מאמר פורץ דרך שדיבר על חדירה של נשים לתקשורת.

עליזה לביא: ואז התחלתי את המחקרים שלי גם במאסטר וגם בדוקטורט עם כניסת הנשים לתקשורת.

עליזה לביא: המילה חדירה הייתה כל כך קשה ואמא שלך כל כך לא אהבה אותה.

עליזה לביא: אז המילה לוחמה והמילה חדירה, בואו נוציא אותן, בואו - - - את המילים שלנו - - -

חמוטל גורי: אני גם לא אוהבת אותן אבל הכוונה כאן לחיים של נשים על רקע סכסוך מתמשך, לוחמה מתמשכת.

עליזה לביא: את צודקת אבל בסדר, יש לנו מילים נוספות, למדנו לדבר בשפות נוספות.

עליזה לביא: אנחנו יודעים להבין.

עליזה לביא: אני חושבת, אני אומרת את זה על הרקע שנשמע פה מכל הדוברים לפניי ואפילו בחדר, אם אנחנו לא נדע, ואנחנו צריכים לדעת ולעבוד בזה שלשמר גם את הזהות הפמיניסטית וגם את הזהות האידיאולוגית באותו איזון משום שבמדינת ישראל הרבה פעמים בחלק מ- - - זה המתח הזה שגובר בין הזהות הפמיניסטית לזהות האידיאולוגית.

עאידה תומא סלימאן: בשבילי פמיניזם זה אידיאולוגיה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, זאת זהות אידיאולוגית בשבילי, אני לא מפצלת ביניהן.

עליזה לביא: חלק מהמחירים שאנחנו משלמים זה שהזהות האידיאולוגית גוברת על הזהות הפמיניסטית במדינת ישראל.

עליזה לביא: ולכן הרבה פעמים אנחנו הולכים אחורה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם זו זהות אידיאולוגית במקרה הזה או זהות לאומית או לאומנית, אני לא יודעת, אבל אני, בשבילי, אני לא יכולה לראות שום תפיסה אידיאולוגית שהיא מפוצלת מהפמיניזם שלי - - -

עליזה לביא: חלק מההתמודדויות שלנו כאן

עליזה לביא: זה באמת להבין - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דיון שלא יסתיים בינינו, מה שבטוח, ושווה דיון.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאני נותנת לחברת הכנסת מרב מיכאלי וקסניה, מיכל את גם כן רוצה?

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות ללכת לחוקה לעשות את המעשה הפמיניסטי שלא לאפשר לממשלה לגרום לאנשים למשכן את עצמם למוות, את כל מה שיש להם ואת כל מה שאולי יהיה להם פעם, למעשה.

מרב מיכאלי: זה מה שאנחנו נלך לעשות - - -

עאידה תומא סלימאן: יש דיון על עבירות המתה?

מרב מיכאלי: נגמר.

מרב מיכאלי: עכשיו הולך להיות על חוק ה- - -

מיכל רוזין: אנחנו יצאנו משם שתינו ובאנו לפה בתקווה שלא עושים לנו שום מחטפים אבל היו חשוב לשתינו לבוא - - -

עאידה תומא סלימאן: אתן תחליטו אם זה יהיה קצר או ארוך.

מרב מיכאלי: אז א' אני מתנצלת שאנחנו נצטרך לצאת כי יותר, בטח ובטח בכזאת הזדמנות, יותר כיף להיות פה.

מרב מיכאלי: ואני יש לי באמת הרבה מאוד מה להגיד אבל אני מאוד אנסה לעשות את זה קצר.

מרב מיכאלי: אז קודם כל ברכות לחנה המהממת והנהדרת וכל הכבוד, וכל ההישגים שלך אנחנו עוד צריכות להכפיל אותם עשרות מונים כי המגדר צריך להתרחב ולהיות נוכח בכל אחד מתחומי הידע והמחקר באקדמיה.

מרב מיכאלי: המקום היחידי שזה באמת קורה היום באופן, גם כן, לא כלימודי חובה, אבל לפחות מאוד נוכח זה במשפטים, אנחנו צריכות שזה יקרה בכל פקולטה באשר היא.

מרב מיכאלי: וכך אנחנו נוכל להגיע גם לזה שבמסגרת המיינסטרימינג זה יהיה נוכח בכל משרד ממשלתי וכמו שפה התחלנו לעשות, בשוליים, ניתוח מגדרי של תקציב - - -

עליזה לביא: זה לא בשוליים, זה עובד.

מרב מיכאלי: דבר שעליזה כשהייתה חברת קואליציה בכנסת הקודמת עשתה והצעת החוק שלי שהביאה את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: והכנס הראשון שעשיתי כשהגעתי לכנסת היה על תקציב מגדרי, בכנסת ה-19.

מרב מיכאלי: אז זה באמת יש לנו עוד הרבה עבודה שלרובה אני לא אוכל להיכנס.

מרב מיכאלי: אני כן רוצה להגיד קודם כל תודה לקרן דפנה וכמובן ל-NCJW.

מרב מיכאלי: ואני רוצה להגיד לפרוטוקול ננסי קאופמן, האישה הבלתי נלאית המהממת, ההורסת - - - אני רוצה להגיד שצריך להגיד תודה לקרן דפנה, זה הפרויקט האחרון שלכן, סוג של, שירת הברבור של קרן דפנה, תודה רבה לכן - - - באמת על שנים ארוכות ביותר של תרומה פמיניסטית אדירה, משאירות מה שנקרא "with the bang and not in with the whisper", אתן משאירות בום, אבל צריך לחשוב על השלב הבא, הגלגול הבא.

מרב מיכאלי: אז אנחנו - - -

עליזה לביא: - - - קרן דפנה ומה יהיה?

עליזה לביא: אנחנו- - - השיח שלנו על - - -

מרב מיכאלי: אני רוצה להוסיף – החשיבות של הארגונים היא אדירה כמובן ואני רוצה לדבר על הריבוי והגיוון של הארגונים ולהגיד שלצטט את מרלין פרנץ', האישה שכתבה את חדר נשים, שאמרה לפני כמה שנים שהעובדה שהפמיניזם מתפצל לכל כך הרבה סוגים וקולות וגוונים וכיוונים הוא בדיוק מה שמעיד על ההצלחה האדירה שלו.

מרב מיכאלי: בדיוק אחת העדויות להצלחה הכל כך גדולה של הפמיניזם, ואני חושבת שאנחנו צריכות לחגוג את זה.

מרב מיכאלי: אבל אנחנו חייבות לעבוד ביחד.

מרב מיכאלי: וזה דבר שלא קורה היום מספיק והוא דבר שנוכח במחקר מאוד, ולכן אני רוצה שאתן, הארגונים, תיקחנה את זה לתשומת לבכן הרבה הרבה יותר.

מרב מיכאלי: צריך למצוא דרך לייצר קואליציות שמייצרות אגרוף, סליחה על הביטוי הלא פמיניסטי.

מרב מיכאלי: אגרוף לא במובן של להרביץ לאף אחד, חס וחלילה, ולאף אחת, אבל בטח בשביל לדפוק על השולחן לפעמים.

מרב מיכאלי: ואת זה אתן חייבות לשכלל.

מרב מיכאלי: אני אומרת את זה כמי שעובדת עם הארגונים מכאן ומכאן ומכאן מהרבה סוגים של ארגונים, מפה לשם 25 שנה, ואני אומרת לכן, זה אחד הדברים הכי חשובים לעשות אותו היום.

מרב מיכאלי: פוליטיזציה, לא פוליטיזציה, זה כאילו הדרך הלא טובה, אבל כן, Go political, פוליטי.

מרב מיכאלי: חברות יקרות, תסתכלו בבקשה מי יושבות ויושבים מסביב לשולחן הזה מחברות וחברי הכנסת.

מרב מיכאלי: יש כאן רק חברות וחברי כנסת מהאופוזיציה.

מרב מיכאלי: אני נמאס לי מזה שאתן פוחדות להיות פוליטיות.

מרב מיכאלי: משום שכל זמן שאתן תפחדנה להיות פוליטיות אנחנו נמשיך להפסיד.

מרב מיכאלי: תסתכלו עם כל ההישגים שאנחנו מצליחות לעשות כאן איזה מגמות מזעזעות לנשים ולשוויון, לכל סוגי השוויון, מובילה הממשלה הזאת שהיא בגדול בוריאציות כאלה ואחרות בשלטון כבר 10 שנים, שבגדול אנחנו בעידן נתניהו כבר 25 שנה.

מרב מיכאלי: ואני מודיעה לכם, אם הפמיניזם לא יעיז להגיד אנחנו באנו מהשמאל, אנחנו בשמאל ואנחנו לא ננצח אם אנחנו לא נהיה בשמאל אז אנחנו לא ננצח.

מרב מיכאלי: יש קשר ישיר בין הזכויות הפמיניסטיות, הכי הארד קור זכויות נשים, לבין למי אנחנו מצביעות ומצביעים בקלפי, למי אנחנו מתפקדות למפלגות, למי אנחנו מוכנות לתמוך בגלוי.

מרב מיכאלי: ואם אנחנו לא נעשה את זה אז נמשיך להסתפק בפעולות נהדרות, לא מספיקות.

מרב מיכאלי: לא נביא את המהפכה ככה.

מרב מיכאלי: והמהפכה חייבת לבוא.

מרב מיכאלי: חייבת חייבת לבוא.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לנסח מחדש את המערכות הכי בסיסיות של החיים שלנו, את הכלכלה, את מערכת המשפט, את המדינה, את המשפחה.

מרב מיכאלי: כל אלה חייבות וחייבים להתנסח מחדש והם לא יתנסחו מעצמם.

מרב מיכאלי: אנחנו, זה האחריות שלנו והאתגר שלנו לנסח אותן ואנחנו נוכל לעשות את זה רק כשאנחנו נהיה השלטון, הממשלה.

מרב מיכאלי: כן צריך לתת קול להרבה גוונים מכל הסוגים, חד משמעית, אבל הקול הפמיניסטי חייב לעבור להיות הדבר המרכזי שמנהל את המדינה בשביל שהמדינה תהיה מדינה פמיניסטית כי זה יהיה הדבר שיהיה יותר טוב לכולם ולכולן.

מרב מיכאלי: אז שוב תודה רבה ואני ארד לחוקה.

מרב מיכאלי: שלום.

עאידה תומא סלימאן: תודה, למרות שאת ככה מאתגרת אותי לפתוח בשיח על מה זה שמאל.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו נדבר על זה כנראה גם כן אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: מה זה שמאל ואיך מתבטא השמאל ואיך מתנהג השמאל בימים האלה.

עאידה תומא סלימאן: האג'נדה שלי כבר עמוסה.

מרב מיכאלי: בכיף.

מרב מיכאלי: אני לא יכולה לחכות עאידה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מיכל ואחר כך קסניה.

מיכל רוזין: מילים כדורבנות, מרב.

מיכל רוזין: אני רוצה דווקא אולי להתחיל מזה שאני הכרתי את דפנה, הכרתי אותה בדיוק בחיבור בין השיח הפמיניסטי, האקדמיה והפוליטי.

מיכל רוזין: הכרתי אותה מהפעילות שלי במפגלת רצ, אחר כך מרצ עם נעמי חזן היקרה שבדרך כלל יושבת פה סביב השולחן.

מיכל רוזין: וכמובן חנה הרצוג שכבר כל המחמאות, ואני מצטרפת לכולן, חברתי אם מותר לי לומר.

מיכל רוזין: והכרתי את דפנה, הייתי באמת אז בחורה צעירה מאוד והערצתי אותה, זה היה אחרי שלמדתי אותה באוניברסיטה ואת הספרים ואת תחום הידע הנרחב שלה, הפמיניסטי בשוק העבודה.

מיכל רוזין: אבל ההיכרות האישית הייתה סביב המאבק הפוליטי.

מיכל רוזין: ובאמת בעניין הזה אני מצטרפת למרב.

מיכל רוזין: המאבק הפוליטי חשוב, לא נתווכח אם בשמאל, בימין, במרכז, מה זה שמאל, מה זה מרכז.

מיכל רוזין: נאמר שיש חשיבות לחיבורים הפוליטיים כי בסוף הפוליטיקה, וזו הסיבה שאני פה ומרב פה ועאידה פה ומוסי פה וקסניה, אנחנו פה כי באנו לשנות מציאות, זו הסיבה שבאנו לפוליטיקה.

מיכל רוזין: כששואלים אותי למה את פה אז אני אומרת כי באתי לשנות מציאות.

מיכל רוזין: וגם אתן משנות מציאות, פוליטיקה היא לא רק בכנסת.

מיכל רוזין: פוליטיקה היא בכנסת, היא בממשלה אבל היא בשטח, אתן משנות מציאות.

מיכל רוזין: ואני חייבת לומר משהו שבאמת ככה פה נשמעה ביקורת וביקורת זה דבר טוב.

מיכל רוזין: בואו שנייה נטפח לעצמנו על השכם.

מיכל רוזין: עשינו פה מהפכה.

מיכל רוזין: היא עוד לא הסתיימה, אנחנו בדרך, אבל עשינו מהפכה.

מיכל רוזין: דיבר עמיר על שנות ה-90 שזה רק התחיל אז שבאמת נכנסו לכנסת חברות כנסת מאוד פמיניסטיות והביאו את ארגוני השטח פעם ראשונה בצורה כל כך מסיבית לכנסת והוקמה ועדה לקידום מעמד האישה והיום היא לשוויון מגדרי, אבל יש פה מהפכה.

מיכל רוזין: ואנחנו התחלנו את קמפיין ה-Me too שהיום כל כך מתלהבים ממנו בכל העולם, התחלנו אותו הרבה קודם, היינו שם קודם.

מיכל רוזין: ובהרבה מובנים החקיקה שלנו הרבה יותר מתקדמת ממה שקורה בעולם.

מיכל רוזין: ראו עכשיו מתלהבים עם המשאל עם באירלנד על הפלות.

מיכל רוזין: בואו נראה גם ההישגים שלנו.

מיכל רוזין: ותמיד צריך לזכור שזה שני צעדים קדימה וצעד אחורה, אבל באמת נורא קל ליפול לייאוש וכמו שעאידה אמרה, לפעמים אנחנו בבועה, אבל לפעמים גם הפוך, לפעמים אנחנו כל הזמן שומעות ורואות כמה רע וכמה לא טוב, אנחנו שוכחות להגיד יש גם הישגים, התקדמנו.

מיכל רוזין: אז נכון שיש בקלאש ויש המון אנשים, בעיקר גברים, שאומרים מה אתן רוצות, כבר יש שוויון מלא, מה אתן עוד מתלוננות, ובכלל היום הגברים מסכנים.

מיכל רוזין: אז אוקיי, אנחנו יודעות מה המציאות וכן יש פה שני צעדים קדימה ואחורה.

מיכל רוזין: אבל צריך להסתכל על המהפכה שעשינו פה ועשינו פה מהפכה.

מיכל רוזין: שתי נקודות קצרות חשובות נוספות – אחד, זה דובר פה הרבה ואני לא אחזור, העניין של ג'נדר מיינסטרימינג, העניין הזה של להכניס את זה בשיח בכל מקום בעיקר בתחום הביטחון והשלום.

מיכל רוזין: והיו המחקרים המדהימים שיצאו מהשיח הפמיניסטי שהראו שביטחון אצל נשים זה לא רק גבולות וגדרות ופצצות וטילים, אלא ביטחון זה גם כשאני הולכת ברחוב ומה קורה לי בבית.

מיכל רוזין: גם במרחב הציבורי וגם במרחב הפרטי.

מיכל רוזין: לשנות את השיח של ביטחון וכמובן אנחנו מכירות את כל החלטות האו"ם ואת הצורך ליישם אותן.

מיכל רוזין: איחוד מאבקים – עוד כשהוקמה הוועדה לקידום מעמד האישה בשנות ה-90 יעל דיין השכילה והבינה שמגדר זה לא רק שוויון זכויות בין נשים לגברים ולא רק גם לראות את האפליה הכפולה של נשים ערביות ובדואיות ופלשתיניות וחרדיות ודתיות וכדומה.

מיכל רוזין: כן, אלא ראתה יותר מזה, היא ראתה שגם האפליה כלפי קהילת הלהט"ב היא חלק מהאי שוויון המגדרי וגם בו אנחנו צריכים לטפל.

מיכל רוזין: ואיחוד מאבקים זה לא תמיד קל, שמענו פה את השיח הקצר בינך לבין עליזה, ואפילו ביני לבין עאידה.

מיכל רוזין: היינו שתינו, אני כמנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, ותודה לקרן שבזכותה בכלל נוצר האיגוד בין כל מרכזי הסיוע, והחיבור הזה והעבודה המשותפת - - -

עאידה תומא סלימאן: בסוף עוד יאמינו שיש לכם שליחים פה.

מיכל רוזין: והיו מאבקים קשים, גם שם, גם ביני לבין עאידה, ששתינו חושבות שאנחנו שמאל, ואולי אנחנו צריכות להתווכח על זה, אבל היו מאבקים.

מיכל רוזין: מאבקים תמיד יהיו.

מיכל רוזין: מחלוקות זה בסדר.

מיכל רוזין: אבל בסוף צריך לאחד מאבקים כי יש גורמים שמולם אנחנו מנסים לשנות וזה חשוב ביותר.

מיכל רוזין: ואני רוצה רק להגיד מילה אחרונה בעניין של לראות אוכלוסיות שלא ראינו.

מיכל רוזין: וזה בדיוק הדיון שממנו אני באתי, ואני לא יודעת אם אני עוד יחזור כי אם הוא עוד לא הסתיים.

מיכל רוזין: לראות אוכלוסיות שקשה לנו לעזור להן או קשה לנו להיות שם בשבילן בשביל שוויון כמו נשים שרצחו את בני זוגן, כמו נשים שרצחו את הילדים שלהן, אני יודעת, זה קשה לנו כפמיניסטיות להיות שם.

מיכל רוזין: כמו נשים - - - אני לא רוצה להרחיב, יש הרבה מאוד דוגמאות, קשה לנו להיות במקומות האלה, קשה לנו שם, אנחנו צריכות להתמודד ולהיות.

מיכל רוזין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה מיכל.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך עאידה על הדיון החשוב הזה, תודה לקרן דפנה, תודה לכל הארגונים הנפלאים שנוכחים פה היום.

קסניה סבטלובה: אני מאמינה בכך שהחוסן של החברה שלנו נמדד לא רק גם בחוסן של המוסדות הדמוקרטיים, הנבחרים של הכנסת ותפקוד של המפלגות, ממשלה, אלא גם, כמובן, בחברה האזרחית.

קסניה סבטלובה: החוסן של החברה האזרחית זה החוסן של החברה הדמוקרטית, וזה לא יכול להיות אחרת לעולם.

קסניה סבטלובה: רק ככה באמת כשיש פה ארגונים שהם פועלים, שהם צמחו בתוך והם פועלים בתוך החברה ויש להם כוח ויש להם השפעה והם יכולים להוביל לשינויים ולדרוש דברים מהממשלה, מהכנסת.

קסניה סבטלובה: רק ככה אנחנו יכולים באמת לדבר על הרב גוניות, על האפשרות לביטוי של מגוון של קולות שבאמת לא רק יתבטאו אלא גם ישנו דברים.

קסניה סבטלובה: ובדיוק בגלל זה הציד מכשפות הזה שמתנהל עכשיו גם כנגד כל מי שנוכח פה, כנגד הקרן החדשה, כנגד ארגונים שנתמכים על ידה או כאלה גם שלא נתמכים על ידה.

קסניה סבטלובה: כי אני שומעת כבר על ארגונים רבים שלעולם לא היה להם קשר לקרן החדשה אבל בגלל שהפעילות שלהם מזכירה משהו - - -

קריאה: מדביקים להם.

קסניה סבטלובה: כן, מדביקים להם גם, אז גם אתם מקבלים את התמיכה שלהם, גם אתם שטן.

קסניה סבטלובה: זה לא בא במקרה.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שהפחד מהעצמאות הזאת, מהעצמאות המחשבתית קודם כל הוא כל כך גדול.

קסניה סבטלובה: בגלל זה אנחנו עכשיו מדברים על כך, ולצערי הרב, יש לי חברים רבים במחנה שלי שנתפסים לפרופגנדה הזאת, לאג'נדה הזדונית הזאת וחוזרים על הדברים שאין לחזור עליהם.

קסניה סבטלובה: כשאת אמרת שאתן מתווכחות ביניכן לגבי הפנים של השמאל, כל עוד אנחנו כולנו מסכימים ששמאל זה לא כתם, הכל בסדר, כל דיון הוא לגיטימי.

קסניה סבטלובה: ומהבחינה הזאת אני רק יכולה להגיד שהדברים שאנחנו שומעים יום וליל, עאידה אני לא הייתי פה כשאת אמרת את הדברים החשובים אבל ראיתי אותם אחרי זה בטוויטר על כך שאנחנו פה באיזושהי בועה והעולם מחוצה לה שונה לגמרי.

קסניה סבטלובה: אז כן, בעולם מחוצה לבועה הזאת השמאל הוא תמיד רדיקלי, הפמיניזם הוא תמיד רדיקלי, זה תמיד דברים שמאיימים מאוד כי הנשים, במיוחד נשים שרוצות להשיג משהו הן מפחידות מאוד את הפטריארכיה ואת השוביניזם.

קסניה סבטלובה: זה ברור למה אנחנו מפחידים ומפחידות אותם ומדוע אנחנו צריכים להמשיך ואתם צריכים להמשיך במשימה הזאת.

קסניה סבטלובה: אבל מכאן אני רוצה לעבור לעוד דבר.

קסניה סבטלובה: כל כך הרבה הישגים של התנועה הפמיניסטית בישראל.

קסניה סבטלובה: אני נמצאת פה כבר בארץ משנת 91' מאז שעליתי, ואני רואה באמת שינויים גדולים מאוד בחברה, שינויים שמדינה התפתחה והשינויים התחוללו תוך כדי הזמן שאני גם הפכתי לישראלית ובניתי את החיים שלי פה.

קסניה סבטלובה: אבל הקרדיט על הדברים האלה לא ניתן.

קסניה סבטלובה: הקרדיט הזה הוא נמצא איפשהו, בסדר, כן, נשים שמקבלות עכשיו שכר שווה לגברים בכמה מקומות, עדיין לא בכל המקומות, לעולם לא ידעו שהן מקבלות את זה בזכות מאבקן של התנועות הפמיניסטיות.

קסניה סבטלובה: זה עדיין בושה להגיד שאני תומכת בארגון כזה או אחר, אני הולכת להפגנות, אני תומכת, אני חלק מהעשייה הזאת, ואני מזדהה, אמת, אני מזדהה עם המסרים של תנועות כאלה ואחרות שפועלות ברוח פמיניסטית.

קסניה סבטלובה: כל עוד אנחנו לא נשנה את הדבר הזה, כל עוד אנחנו לא ניפטר מהסטיגמה הזאת שהדביקו לנו, וחלקנו גם איכשהו אימצנו את זה ואנחנו פועלים מתוך איזשהו, בסדר, כן, מנסות תמיד להסביר את עצמנו, למה אנחנו עושות את זה ולמה אנחנו עושות דברים אחרים.

קסניה סבטלובה: אין לנו במה להתבייש, המאבק שלנו הכי צודק בעולם.

קסניה סבטלובה: השינויים שכל העולם עובר היום, לא רק Me too אלא גם אני מסתכלת על המרחב המזרח תיכוני למשל, נשים שמתמודדות במועצות המקומיות בלבנון, נשים שמתמודדות בפרלמנט, גם במצרים וגם במקומות אחרים.

קסניה סבטלובה: זה הכל חלק, זה הכל מקשה אחת.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא חיים פה בכפר בודד ובאי בודד, אנחנו לא נפרדים מהעולם, זה הכל חלק מתנועה גדולה מאוד שאנחנו שמחות מאוד להשתייך אליה.

קסניה סבטלובה: דבר אחרון שאני אגיד, ואני אסכם בזה, דיברו פה על מגוון, ונכון שהמגוון הוא הרבה יותר גדול עכשיו מאשר היה נגיד לפני 20 או 30 שנה, אבל לי עדיין חסר מגוון.

קסניה סבטלובה: מה לעשות שאני עדיין מרגישה בהרבה מאוד מקרים, אני לא מדברת על עצמי ספציפית, אני מדברת על המגזר שלי, אני מדברת על נשים וגברים שאומרים לי, תקשיבי, אנחנו לא מרגישים שאנחנו מיוצגים בשיח הזה בכלל, אנחנו בכלל לא נמצאים שם.

קסניה סבטלובה: יש תכניות מגדר נפלאות, התכניות האלה הן צרות מאוד, התכניות האלה עוסקות בהיבטים מאוד מאוד ספציפיים, פמיניסטיים קלאסיים מה שנקרא.

קסניה סבטלובה: מגזרים אחרים, נשים אחרות, ואני פה מדברת על ממש ערב רב של נשים, זה חצי מהציבור הישראלי, הן פשוט לא נמצאות שם.

קסניה סבטלובה: נתפסים בהרבה מאוד מקרים למגזרים שהם אופנתיים.

קסניה סבטלובה: עכשיו נוח לעסוק בנגיד המגזר החרדי, אז פתאום כולם עוסקים בדוברות חרדיות וזה.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכות לשאוף באמת לשוויון שזאת מילת מפתח.

קסניה סבטלובה: ואנחנו צריכות לדבר על ייצוג של כלל המגזרים.

קסניה סבטלובה: ויש פה באמת ארגונים שעושים עבודה נפלאה ותמשיכו ככה ותכללו כמה שיותר נשים.

קסניה סבטלובה: אנחנו ננצח רק אם נהיה יחד בדבר הזה.

קסניה סבטלובה: ותודה רבה לכם שוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת קסניה.

עאידה תומא סלימאן: גברת רונית הד, מנכ"לית שתי"ל, בבקשה.

רונית הד: אז קודם כל תודה לך, יושבת ראש הוועדה, על קיום הדיון הזה.

רונית הד: זה מאוד מרגש אותי להיות כאן גם כי העבודה עם רבות ממי שיושבות מסביב לשולחן הזה עיצבה את התפיסה שלי במה זה שינוי חברתי ב-17 שנים האחרונות בשתי"ל.

רונית הד: ובאמת אנחנו מאמינים כחלק גם מהתפיסה של הקרן החדשה בנשים כמחוללות שינוי, כמנוע משמעותי לשינוי.

רונית הד: ומה שאני רוצה לעשות בכמה דקות קצרות זה לשים את הספוט דווקא, את דיברת חברת הכנסת עאידה על הבועתיות, דווקא על האופן שבו מה שקורה בקרב ארגוני נשים, בקרב הארגונים הפמיניסטיים יכול לשמש כמודל לזירות אחרות שאנחנו פועלים בהן.

רונית הד: כי אנחנו כל הזמן מדברים על זה שאי אפשר לנתק בין מה שקורה בזירה הפמיניסטית, מה שקורה בקרב ארגוני הנשים לבין מה שקורה בזירות האחרות, בין אם של צדק חברתי או האיומים כאלה ואחרים שאנחנו רואים על האופי הדמוקרטי במדינת ישראל.

רונית הד: אז קודם כל אני חושבת שאחד הדברים שמאפיינים וגם עולים חזק ויפה מהמחקר שהמעורבות, חמוטל את אמרת ה-Go political והאישי הוא הפוליטי והמעורבות והיכולת של נשים להגיע כאן לכנסת ולהיות שותפות בדיונים, ולהיות שותפות בהשפעה על תהליכי מדיניות, אנחנו רואים את זה מאוד חזק למשל בתחום של דיור ציבורי ששתי"ל בשנים האחרונות זוכה ללוות באופן אינטנסיבי החל מלמשל מניעת הטרדות מיניות על ידי החברות המשכנות.

רונית הד: זאת הזדמנות גם לומר תודה לך ולוועדה על הדחיפה המשמעותית לנושא הזה.

רונית הד: ואנחנו רואים את האופן שבו נשים פעילות יכולות באמת להפוך ללביאות במובן הכי חזק של המילה ולהוביל שינוי.

רונית הד: הדבר השני שגם עולה במחקר ואני חושבת שעלה לא מעט בדברים שנאמרו כאן – הצורך בלהרחיב בסיסי תמיכה.

רונית הד: הצורך בלראות איך האג'נדות מחברות אג'נדות פוליטיות ומחברות בעיקר את הנשים מקבוצות שונות באוכלוסייה, בין אם זה הפעילות של נשים עושות שלום שאנחנו רואים אותה בשנים האחרונות כדוגמה מאוד חזקה לצורך לחבר בין קבוצות שונות ובין אם זה בתחומים אחרים אני זכיתי בשנותיי הראשונות בשתי"ל לעבוד בשיתוף פעולה גם כן עם כמה מהארגונים הנפלאים שכאן בחדר, עם קול"ך והמרכז הרפורמי ולייצר חיבורים באמת בין נשים חרד"ליות לנשים רפורמיות שזה לא מובן מאליו.

רונית הד: ועל זה אסור לנו לוותר, החשיבות של לייצר את הסולידריות ובו זמנית להרחיב את בסיסי התמיכה, אסור לוותר על זה.

רונית הד: והדבר האחרון – אנחנו רואים באמת, וזה גם הוזכר כאן, מה קורה ביחס לנושאים אחרים, בין אם זה חוק הלאום ובין אם זה פסקת ההתגברות, שיש להם השפעה ישירה על כל ההישגים הנפלאים שאנחנו שמחים בהם היום וחוגגים אותם היום.

רונית הד: והמעורבות של ארגוני הנשים ושל רבות מכן שנמצאות כאן מסביב לשולחן במאבק נגד המגמות האלה.

רונית הד: שגם אם זה לא קשור ישירות ספציפית לאג'נדה של כל ארגון וארגון זאת מעורבות סופר חשובה.

רונית הד: אני חושבת שזה בדיוק משקף את התפקיד של ארגונים פמיניסטיים, של מנהיגות פמיניסטיות בדאגה לתשתיות הדמוקרטיות ולחיים כאן בישראל, הרבה מעבר רק לסוגיות של זכויות נשים.

רונית הד: אז שוב תודה לכולכן על העבודה הנפלאה שאתן עושות, תודה למחקר המרתק ועל הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה רונית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנגעת במשהו שחשבתי לי לאור גם הדברים שנאמרו על ידי חברות הכנסת, כל הנושא של חיבור בין מאבקים וכל הנושא גם של איך לפעמים לעומת חיבור בין מאבקים, הפוליטיקה של זהויות, לפעמים דווקא מפרידה בינינו יותר מאשר מאחדת בינינו.

עאידה תומא סלימאן: ואיך אפשר להתגבר על המתח הזה הקיים בין כן להביא את כל הקולות שלא נשמעים אבל בכל זאת לא לטבוע בתוך פוליטיקה של זהויות שבסופו של דבר מפלגת ולא מאחדת.

עאידה תומא סלימאן: וכל הנושא של הפוליטיקה, את האמת, אני ישבתי עכשיו וקראתי שהמשטרה מצאה השבוע מטען ליד רכבה של האישה שנורתה למוות בראשון לציון.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, לסמר חטיב.

עאידה תומא סלימאן: רק לפני כמה ימים נוטרל מטען ליד האוטו שלה.

עאידה תומא סלימאן: והיא ביקשה הגנה והיא לא קיבלה את ההגנה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בכאב במימד האישי על האישה עצמה אבל גם בכאב של מתי נתעורר אנחנו כנשים, כפמיניסטיות ונבין את הקשר.

עאידה תומא סלימאן: הקשר בין כל הדברים, הקשר בין העובדה של אי עשייה, ואני לא רוצה ללכת ולהאשים יותר רחוק, של המשטרה ושל הרשויות בעניין האלימות והפשיעה באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: והקשר בין זה לבין חוק הלאום, לבין זה שחוק הלאום יבוא ויגיד בצורה הכי ברורה אתם כבר לא אזרחים שווים.

עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו זה היה דה פקטו, אחרי החוק הזה זה יהפוך ל- - - אבל בצורה הכי ברורה, שחור על גבי לבן ויכנס לספר חוקי מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: ולמה אנחנו כתנועה פמיניסטית לא מבינות עדיין שאי אפשר לנטוע עצים על סלעים.

עאידה תומא סלימאן: זאת הסביבה שאנחנו עובדות בה.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא נעשה כדי לשנות את הסביבה לא נוכל להצמיח כלום ולא יהיה מיליון פרחים ולא יהיה כלום.

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר אנחנו נשלם מחיר על האווירה הפוליטית הקיימת מכל גורם אחר.

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר אנחנו נהיה מודרות שוב, אנחנו נהיה מוחלשות שוב, אנחנו נהיה מדוכאות ואלה שבתוכנו ששייכות לקבוצות יותר ויותר מוחלשות עוד יסבלו עוד יותר, כמו הפלשתיניות בישראל, כמו החרדיות כמו השאר.

עאידה תומא סלימאן: ואני שואלת את עצמי, אני גדלתי מתוך הבנה שפמיניזם זה פוליטי וזה זהות אידיאולוגית ואני לא מנטרלת את זה.

עאידה תומא סלימאן: ולפעמים מיינסטרימינג זה טוב, אבל לפעמים קורה לפמיניזם כשנעשה מיינסטרים בדיוק מה שקרה ל- - - כשנסעה מערבה, אם מישהו מכיר את הספר המכונן הזה של שהאר עזאת שהייתה סמל של מהפכניות פמיניסטית, של אישה ששמה את הראש שלה על הגרדום כדי לשמור על הנשים שנרצחו כל לילה על ידי - - - באלף לילה ולילה.

עאידה תומא סלימאן: כשנסעה מערבה היא הפכה לאישה מפתה, אישה שמספרת סיפורים ועושה אנטרטיינמנט לגבר.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שאי אפשר לשבת ולשמוע שהאישה שנרצחה הלילה היה אפשר להציל אותה ולא נעשה.

עאידה תומא סלימאן: זה מקומם, זה אמור להקים צעקה לא אצל הנשים הערביות הפלשתיניות במדינת ישראל, זה אמור להקים צעקה אצל כלל הנשים והגברים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא יכולה לנתק את זה מהמכות שקיבלתי ביום שני שעבר כשהפגנתי.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לנתק את זה.

עאידה תומא סלימאן: ואם אנחנו לא רואות את הקשר הזה אז נעשה ג'נדר מיינסטרימינג.

עאידה תומא סלימאן: מה אני אגיד לכם.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שלאחר המחקר - - - ודבר אחרון, כשאמרתי בועה אני לא התכוונתי שהתנועה הפמניסטית נמצאת בבועה, לא.

עאידה תומא סלימאן: מה שאני התכוונתי שבתוך הכנסת זה נדיר לקיים דיון שהוא כולו קרבה כזו, שכולו הרגשה שכולנו שותפות ובגלל זה אמרתי.

עאידה תומא סלימאן: ואני רואה פנים שהכרתי לאורך 25 שנים של עשייה ואלה שותפות ואלה חברות ובגלל זה אמרתי בועה.

עאידה תומא סלימאן: כי בחוץ זה לא אותם פנים ידידותיות, ובחוץ זה תרתי משמע, מחוץ לחדר ובחוץ בחוץ בעולם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהמחקר הוביל לארבעה תחומים עיקריים או בדק ארבעה תחומים ועל סמך זה נעשה גם הקול הקורא של הקרן החדשה שניסה לתת - - -

מיכאל גיצין: - - - ו-NCJW ביחד.

עאידה תומא סלימאן: שלושת השותפים.

עאידה תומא סלימאן: זה פשוט ארוך לעשות את זה כל פעם.

עאידה תומא סלימאן: שלושת השותפים, הארגונים השותפים, אתם בחרתם להוציא קול קורא לארגונים.

עאידה תומא סלימאן: מישהו יסביר בכמה מילים לפני שאנחנו נותנים לאלה שהתמזל מזלם ונבחרו בקול הקורא הזה.

מיכאל גיצין: אני אסביר מה עמד מאחורי.

מיכאל גיצין: הרעיון שעמד בפני הקול הקורא הזה נבע בחלקו מהמחקר ובחלקו משיחות שהיו לנו בינינו ובין עצמנו בתפיסה שברור לנו היום איך תומכים ושתמיד צריך עוד בארגונים עצמם, בארגונים הממוסדים שעושים את העבודה התשתיתית המשמעותית בתחום הפמיניסטי.

מיכאל גיצין: אבל כמו שחמוטל ציינה יש הרבה מאוד קבוצות והתארגנויות ומרחבי פעילות ברשת שאנחנו בתור פילנתרופיה ובתור גופים מאפשרים לא תמיד רואים אותם, הם לא נמצאים בשיח איתנו.

מיכאל גיצין: והפנייה הייתה פה ספציפית לאותה רמה של התארגנויות שגם נמצאות בדיאלוג עם הארגונים עצמם אבל גם פועלות באופן עצמאי באותם מרחבים ואלו בעצם ההתארגנויות שאנחנו בחרנו להעניק להם משאבים מוגבלים מאוד אבל עבורן, כפי שהן אמרו לנו, זה מאוד משמעותי להתחיל את הפעילות ואלו הנשים הנהדרות שאנחנו רואים פה.

עאידה תומא סלימאן: רפאה ענבתאוי, מנכ"לית ארגון כיאן, שאני מבינה שאחד מהארגונים שנתמכו בקול הקורא הזה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

רפאה ענבתאוי: נכון, אבל אי אפשר להתחיל לדבר על התמיכה שקיבלנו ועל הפרויקט שאנחנו מקדמות בלי להתייחס - - - אני חשבתי שאני מגיעה לישיבה שהיא באמת קרבה, אמרת שיש קרבה, וחמה ואכן יש תחושה שונה, אני חייבת להגיד את האמת, זאת תחושה שונה להיות בישיבה הזאת מכל הישיבות האחרות שהייתי בהן בוועדה או בישיבות אחרות.

רפאה ענבתאוי: אבל לצערי ישר נופלים לבועה הזאת של כל המורכבות שאנחנו חיות בה כנשים פמיניסטיות, כערביות, כפלשתיניות ומה אם אנחנו פה בכנסת - - - דיברת על קרבה, עאידה, אבל היא קרבה באמת כואבת כי שמים את כל המורכבויות, מדברים על פמיניזם ומפרידים אותו מאידיאולוגיה, ועשית לנו עוול כשנתת לחברי כנסת לדבר לפנינו, זה הכל נשפך פה עם כל התחושות שלנו והניסיון שלנו והמציאות שלנו המורכבת שהיא גם פוליטית, גם חברתית וגם אישית.

רפאה ענבתאוי: אז מאוד קשה לי להיכנס מהסערה הזאת של הרגשות כי יש 1001 דברים שמתעוררים אבל מה שטוב - - -

עאידה תומא סלימאן: תתארי לעצמך מה אני עוברת.

רפאה ענבתאוי: לא, אני עכשיו אומרת הבדיחות שלך הן בדיחות אבל הן נכנסו כמו סכין ככה, צחקתי עליהן.

רפאה ענבתאוי: אבל באמת אני לא מקנאה בך, זה לא קל בכלל.

רפאה ענבתאוי: אבל מה שטוב שיש עדיין דברים שגם אם הם קשים אבל מרגשים.

רפאה ענבתאוי: קצת מתפעלים אז זה עדיין נותן מן דחיפה לראות יותר עד כמה חשוב מה שאנחנו עושות ועד כמה חשוב לחזק את האמונות שלנו ואת המחשבות שלנו ואת הפעילות שלנו ואת העשייה שלנו בשטח ולא להיכנע לכל הלחצים לא הפוליטיים, לא החברתיים ולא הכלכליים.

רפאה ענבתאוי: וכמובן אם אנחנו מדברים על אתגרים של נשים בכלל ונשים פמיניסטיות וערביות ופלשתיניות ובתוך ישראל אז אנחנו נתקלים באתגרים בכל המישורים האלו לצערי.

רפאה ענבתאוי: לגבי הפרויקט, קודם כל אני מודה לקרן דפנה שלצערי לא הספקנו בכיאן לעבוד איתם אלא בשנתיים שלוש האחרונות והשנה קיבלנו את התמיכה הזאת שאמנם היא קטנה אבל מבחינתי המשמעות שלה היא מאוד חשובה כי זה מן אמירה שאנחנו מאמינים במה שאתן עושות.

רפאה ענבתאוי: וזה לא קל כי השיטה שאנחנו עובדות בה בכיאן היא ייחודית ולא קל לשכנע את התורמים גם בישראל וגם מחוץ לישראל על הייחודיות שלה ואיך המורכבות והשיטת עבודה שלנו באמת מקדמת את הפתרון וקידום מעמד נשים אבל גם את פתרון הסכסוך הפלשתיני יהודי.

עאידה תומא סלימאן: ישראלי.

רפאה ענבתאוי: נכון.

רפאה ענבתאוי: ואני גם מודה ל-NCJW שתמכו בנו קודם וגם - - - עכשיו בפרויקט הזה וגם בפרויקט אחר.

רפאה ענבתאוי: וגם כמובן לקרן החדשה שתמיד היו לנו, קיבלנו תמיכות, אבל היו לנו הרבה דיונים והתווכחויות גם על טיב העבודה וגם על מה באמת צריכה החברה הערבית.

רפאה ענבתאוי: ואני חושבת שיש מן קפיצת מדרגה טובה בארגונים הישראלים, גם הקרן החדשה וגם ארגונים אחרים וגם תורמים פרטיים שעדיין יש הרבה מה לעשות, אבל שמתחילים לדבר איתנו.

רפאה ענבתאוי: וזה משהו שמעבר לקשרים האישיים רק, זה משהו שבאמת פותח אופקים ואופציות של להכיר מה אנחנו עושות ואיך העבודה וחיזוק מעמד נשים, גם אם זה לא מעניין בוא נגיד תורמים שרק חשוב להם לשפר את התדמית של המדינה, אבל הם יודעים כמה זה חשוב וכמה זה קשור.

רפאה ענבתאוי: לגבי הפרויקט – קודם כל כיאן, למי שלא מכיר, הוא ארגון פמיניסטי פלשתיני שהוקם בשנת 98', אנחנו עובדים בכל החברה הערבית בעיקר בישראל אבל יש לנו גם כל מיני קואליציות ושיתופי פעולה עם ארגוני נשים וארגוני זכויות אדם בחברה הערבית ובחברה היהודית.

רפאה ענבתאוי: המטרה שלנו באופן כללי זה גם קידום מעמד האישה אבל בעיקר אנחנו מסתכלים על הויז'ן שלנו לחיות בחברה צודקת בלי שום אפליה.

רפאה ענבתאוי: וזה קשור למה שאנחנו עושות, אנחנו מאמינות שאין הבדל ואין הפרדה בין מעמד אישה בחברה ובין מעמד אישה במדינה ובין היותה אזרח.

רפאה ענבתאוי: אם אנחנו רוצים לקדם את מעמד האישה אנחנו חייבות לגעת בשורש הבעיה ולפי זה אנחנו בונים את הגישה שלנו, את הפרויקטים שלנו ואת התכניות שלנו.

רפאה ענבתאוי: הפרויקט שקיבלנו עליו תמיכה זה לא פרויקט חדש בכיאן, כל הנושא של קידום נשים בפוליטיקה בכלל ובמוקדי קבלת החלטות, אבל מה שייחודי השנה שאנחנו באמת מקדמות בכיאן שאנחנו שמנו לעצמנו מטרה לעבוד ישירות ובאופן אינטנסיבי עם נשים מהשטח.

רפאה ענבתאוי: כולנו מהשטח, אבל כשאני אומרת שטח הכוונה שהן לאו דווקא נשים אקדמיות ולאו דווקא נשים שהן חלק ממפלגות פוליטיות או שיש להן ניסיון קודם בפוליטיקה, הן נשים, כולן, שאנחנו עושות בדיקה אנחנו זזות עם ארבע קבוצות אבל עם נשים שהן מ- - - נשים שמרביתן היו בבית והתחילו שנתיים, שלוש, ארבע וחמש שנים עם כיאן בהעצמה ופיתוח המנהיגות שלהן והן הפכו להיות מנהיגות ביישובים שלהן.

רפאה ענבתאוי: אז הפרויקט שלנו הוא באופן כללי קידום נשים בפוליטיקה.

רפאה ענבתאוי: אנחנו עובדים גם ברמה המקומית וגם ברמה הארצית.

רפאה ענבתאוי: ברמה הארצית ה- - - כמו שהרבה ארגונים אחרים עושים בעניין הזה וזה מאוד טוב כי זה רק נותן דחיפה לכולם.

רפאה ענבתאוי: אז אנחנו ברמה הארצית עובדים יותר על העלאת מודעות - - - את הנושא באג'נדה הציבורית, קמפיינים תקשורתיים ומן accountability למפלגות ול- - - ולאנשים שכבר קיימים היום במוקדי קבלת החלטות כמו ראשי רשויות וחברי מועצות על מה האג'נדה שלהם בכל מה שקשור לנשים ומעמד נשים ואם יש להם באמת מועמדות ברשימות שלהם כי יש פער גדול בין ההצהרות שלהם לבין מה שקיים בשטח.

רפאה ענבתאוי: ברמה המקומית בחרנו ארבע יישובים שהכשרנו נשים בשנתיים האחרונות שיגישו או יתחילו, יקימו רשימות חדשות בהנהגתן.

רפאה ענבתאוי: וזה לא קרה.

רפאה ענבתאוי: הן נשים שהן מקימות רשימות מקומיות והן ינהיגו, זאת אומרת, הן יהיו בראש הרשימות, אבל הן לא רשימות של רק נשים כי אנחנו לא מאמינות שפמיניזם צריך להיות רק נשים.

רפאה ענבתאוי: הם גם משלבים צעירים, גם משלבים גברים.

רפאה ענבתאוי: זה מאוד קשה.

רפאה ענבתאוי: אני חייבת לסיים בדוגמה קטנה – באחד הכפרים הייתה - - - דיברתם פה ועלה הנושא של הפחד, שהחברה מפחדת מאתנו, נכון, החברה כשרואה אישה או קבוצת נשים חזקה הם מפחדים אבל ישר יוצרים כלים ושיטות איך להחזיר את הפחד הזה חזרה לאישה.

רפאה ענבתאוי: ויש חלק מהנשים שהן היו על סף להיות ולפרסם שהן בראש רשימה והן נכנסות לחרדה איומה שאי אפשר באמת להבין אלא אם אנחנו עובדות ישירות עם הנשים.

רפאה ענבתאוי: אז אני רוצה להגיד שהמציאות מאוד קשה עם כל הדברים שאנחנו רואים והתמיכות והתרומה וההבנה של החשיבות של מה שנעשה בשטח, ממש בשטח שהוא רחוק קצת מאתנו הוא מאוד חשוב והוא הכרחי, אחרת אי אפשר, עם כל עבודת האדבוקציה, עם כל עבודת הלובי, עם כל ה-international work שאנחנו עושות אי אפשר בלי חיזוק השטח.

רפאה ענבתאוי: ותודה לכם, כולכם.

רפאה ענבתאוי: תודה עאידה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רפאה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת אני גם נכחתי באחת מהפעילויות שלכן עם קבוצות הנשים והתפעלתי מלראות את הכוח שהן צברו, הכוח הנפשי בעיקר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת גם להזכיר לכולנו, אתמול היה פרסום על הקמפיין המבורך של הרשות לקידום מעמד האישה בנושא של התמודדות נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי גם שהיה מן הראוי, בגלל גם מחקר שביקשתי מהממ"מ על נשים בשלטון המקומי ופרסמנו אותו לקראת יום האישה הבינלאומי, היה ברור שדווקא התת ייצוג או כמעט האין ייצוג הוא בעיקר נמצא אצל נשים ערביות פלשתיניות וביקשתי מהרשות שתפתח בקמפיין מקביל לנשים הערביות.

עאידה תומא סלימאן: נעניתי שבינתיים דרך המדיה מנהלת הרשות אמרה שיתרגמו את הקמפיין.

עאידה תומא סלימאן: ואני שוב מנצלת את הבמה כדי להגיד שפניתי אליה אתמול, אני לא חושבת שתרגום קמפיין זה אותו דבר, צריך לפתוח בקמפיין מיוחד שמדבר לאוכלוסייה הייעודית בשפה שלה ונותן לה להתגבר על המכשולים הייחודיים שקיימים.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הקמפיין הארצי הכללי כי עדיין אנחנו לא מיוצגות בהתאם באופן כללי, אבל אני חושבת שיש צורך בקמפיין ואני מברכת על העשייה של כיאן בנושא, ואני יודעת שיש גם עוד קואליציה שפועלת באוכלוסייה הערבית על הנושא של ייצוג נשים ברשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: ואני עדיין זוכרת את הקמפיין שעשינו בבחירות הקודמות ואמרתי עשינו כי הייתי אז עדיין בחברה האזרחית ונאבקתי אז.

עאידה תומא סלימאן: גברת לירון אזולאי, ותסלחו לי, אני נתתי לרפאה קצת יותר זמן לא בגלל שהיא נחמדה והיא אכן נחמדה, אבל אני נתתי לה כי זה היה הקול היחידי של נשים ערביות בדיון הזה אז אני מבקשת באמת לנסות להתכנס לשלוש ארבע דקות מקסימום כדי שנוכל לעמוד בלו"ז שלנו.

עאידה תומא סלימאן: גברת לירון אזולאי, החצר הנשית, בבקשה.

לירון אזולאי: אז קודם כל מרגש מאוד להיות כאן, זה דיון של סגירת הרבה מעגלים, במיוחד של מי שהייתה סטודנטית של פרופ' חנה הרצוג והמון שנים בתנועה הפמיניסטית.

לירון אזולאי: בחצר הנשית אנחנו עובדות עם נערות וצעירות שמתמודדות עם מצבי סיכון שונים ומגיעות מחיים בשולי החברה, מהצטלבות מקומי שוליים.

לירון אזולאי: אנחנו מלוות את הנערות והצעירות מגיל 13 עד גיל 25.

לירון אזולאי: והיום אני כאן כדי לדבר על אחת התופעות שאנחנו נתקלות בה הרבה שזה חובות כספיים של נשים צעירות, נשים צעירות שמתמודדות עם חוב כספי.

לירון אזולאי: החובות מגיעים לעשרות ומאות אלפי שקלים.

לירון אזולאי: זה נושא שעולה והוא רחב היקף, כשניסינו למצוא נתונים לגביו לא הצלחנו למצוא לא בהוצאה לפועל, כלומר אין שום פילוח של צעירות שמתמודדות עם חובות, הפילוח הוא של צעירים וצעירות מגיל 15 עד 25 שזה 37,000 פחות או יותר צעירים וצעירות, אבל אנחנו לא יודעים כמה צעירות יש בחובות.

לירון אזולאי: אנחנו רק יודעות, בחצר הנשית אנחנו חברות בפורום ארגוני צעירות וכל הארגונים שחברים בפורום מעלים את הנושא הזה כנושא שצריך לקדם אותו.

לירון אזולאי: היום אנחנו כאן כי הנושא עלה כחלק מפעילות בקבוצות האקטיביסטיות שלנו שאנחנו מפעילות ביחד עם עמותת מקום עם הקרן למפעלים מיוחדים של הביטוח הלאומי וקרן גנדיר שתומכות בו ובזמנו גם קרן דפנה שתמכה בתחילת הדרך וגם בפורום.

לירון אזולאי: הנושא עלה כנושא שנרצה לקדם יחד עם הצעירות ואנחנו זיהינו המון דרכים אפשריות לקדם אותו.

לירון אזולאי: אחת מהן זה קודם לקרוא למחקר שאולי הממ"מ ירים את הכפפה ויעשה מחקר על הנושא.

לירון אזולאי: אבל יש גם דרכים מבחינת שינוי חקיקה וגם דרכים נוספות שנרצה לקדם את הנושא וגם כבר התחלנו כל מיני מהלכים.

לירון אזולאי: אני אתן את הבמה לנטשה שתספר קצת על החוויה שלה.

לירון אזולאי: ותודה.

עאידה תומא סלימאן: נטשה תעשה את זה תוך שתי דקות.

נטליה פופ: נעים מאוד, נטליה זה הרשמי.

נטליה פופ: למה נטשה?

נטליה פופ: כי זה לא תמיד נעים שיקראו לך נטשה אצלנו במדינה.

נטליה פופ: ישר תוקפים אותך.

נטליה פופ: אז קודם כל שמי נטליה פופ - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חזרתי על מה שנאמר.

נטליה פופ: לא, זה לא היה אלייך אישית, זה אמירה שלי, אני חושבת שיש פה מקום לכל אחת להביע את הקול שלה, פעם ראשונה במעמד כזה מכובד.

נטליה פופ: גם לא הייתי אמורה להיות פה, ממש, וכשדיברו על קולות מהשטח ולייצג כל מיני קולות שנמצאים בשטח אז אני השטח מתחת לשטח מתחת לשטח.

נטליה פופ: אני חושבת שאני יכולה לייצג כמה וכמה שכבות מהאוכלוסייה, אם זה הרוסים, למרות שאני לא רוסיה אבל אני משתייכת לקבוצה הזאת, אם זה נערה בסיכון, נערה של חסות הנוער שהייתי כשהייתי צעירה, נערת רחוב, ניצולת רחוב אם תרצו, ניצולת אונס, הטרדות, ניצולת חובות, ניצולת הוצאה לפועל ובאה לדבר מהמקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: את שורדת אמיתית.

נטליה פופ: תודה.

נטליה פופ: כבר לא.

נטליה פופ: מהמקום שלי – רקע סוציו אקונומי קשה, התעללות בבית, הוציאו אותי מהבית בגיל 12 על ידי הרווחה, על ידי צו נזקקות ככה זה נקרא, צו משמורת.

נטליה פופ: גדלתי בפנימיות והוסטלים, מעונות, ממקום למקום עברתי עד גיל 17.

נטליה פופ: בגיל 17 החלטתי שאני רוצה לעשות שינוי עם החיים שלי, קיבלתי החלטה על עצמי ויצאתי לעולם המבוגרים עם אפס כישורים, אפס הבנה מה אני רוצה לעשות אבל הרגשתי בטוחה בעצמי.

נטליה פופ: הנושא של החובות, זה מאוד מתקשר לי - - -

עאידה תומא סלימאן: נטליה, אני מאוד מצטערת שאני קוטעת אותך אבל את יודעת שאנחנו בשידור ישיר.

נטליה פופ: כן.

עאידה תומא סלימאן: חובתי להגיד את זה.

נטליה פופ: תודה שאת מתחשבת.

נטליה פופ: זה מהמקום שלי, היום אני מטפלת וקואוצ'רית ומייעצת לנערות בסיכון.

נטליה פופ: הקמתי כמה וכמה מיזמים, מנחה בסמינר הקיבוצים, אני עובדת בתחום הזה.

נטליה פופ: אני חושבת שכל מה שעברתי אם שאלה ששאלתי את עצמי למה, זה כדי להגיע למקומות כאלה ולהשמיע את הקול הזה של אלה שלא יכולים לדבר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור, מצויין, אני מכבדת את זה.

נטליה פופ: אני מרגישה - - - לא רק אני כזאת, עוד נערות שמגיעות ויוצאות לעולם המבוגרים אין להן שום ערך פנימי, אין להן קול מנחה, אין להן הורים שיכוונו אותן, אין להן רשת ביטחון.

נטליה פופ: והן יוצאות לעולם ומתחילות לעשות טעויות ובעצם ככה הן לומדות להתנהל בעולם הזה על ידי ניסיון וטעייה.

נטליה פופ: צוברות חובות, אני הגעתי לכמעט 80,000 שקל חובות.

נטליה פופ: בשירותי הצבאי בגבול עזה בבסיס סגור זה הגיע למקומות מאוד קיצוניים שאני צריכה להצטער על זה שאני בחובות ונציגים של הוצאה לפועל וחברות תקשורת מציעים לי, אז אולי תקרצי למפקד שלך ותבקשי ממנו שיתן לך לצאת לעבוד קצת אם הוא לא נותן לך ככה, תזרמי, מה אכפת לך.

נטליה פופ: זו הגישה.

נטליה פופ: אין מקום לקול של הנערות האלה.

נטליה פופ: אני לא יודעת כמה יש כאלה בשטח באמת, אבל אני הייתי כזאת והיום אני מכירה המון כאלה שצריכות אותנו, את הנשים שיכולות להשפיע ולתת מקום להכיל את זה, להבין שגם הן חלק מהחברה.

נטליה פופ: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, תודה ששיתפת אותנו, ואני חושבת שדווקא זו יכולה להיות דוגמה לאיך כאשר משנים קצת מהמציאות שהנערות נמצאות בה ונותנים את הגיבוי אפשר לצאת מהמעגל הקשה הזה של מצוקה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גברת ניצן סניור, פוליטיקאיות צעירות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבינה גם שאתן קיבלתן את המענק של הקרן וקרן דפנה ו-NCJW.

ניצן סניור: נכון.

ניצן סניור: אז באמת מאוד מרגש להיות כאן, מאוד כיף עם חברות וחברים להשתייך לקהילה כזאת חזקה ומעצימה.

ניצן סניור: יש כאן הרבה נשים שהיו איתנו מהרגע הראשון.

ניצן סניור: אז שמי ניצן סניור, אני עיתונאית במקצוע שלי ולפני ארבע שנים היו חסרים לי ארבעה קולות להיבחר לאגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית.

ניצן סניור: תמיד אהבתי פוליטיקה והבנתי בגיל מאוד צעיר ואחר כך באמת באוניברסיטה זה התחזק, שאנחנו חייבות חייבות להיכנס לפוליטיקה.

ניצן סניור: פוליטיקה הארד קור.

ניצן סניור: להיכנס למוקדי קבלות ההחלטות.

ניצן סניור: החברה האזרחית היא חשובה ומבורכת אבל אם לא נהיה בשולחנות ונצביע ונהיה באמת במקומות שבהם מתחלקים התקציבים הגדולים אז אנחנו נבזבז זמן יקר.

ניצן סניור: פוליטיקאיות צעירות זה מיזם מדהים, יש לנו היום מעל 60 בוגרות ועוד 40 סטודנטיות שמשתתפות.

ניצן סניור: אנחנו פועלות באוניברסיטה העברית בירושלים, בבן גוריון בבאר שבע, יש לנו כאן את נועה שהיא מצלמת מאחורה שהיא רכזת יחד עם ענבר של השלוחה בבאר שבע, שרה שיושבת כאן היא בוגרת של ירושלים במחזור הראשון ואת נגה שריכזה שנה שעברה בבאר שבע והיום היא מרכזת ארגון הבוגרות שלנו.

ניצן סניור: אני מאוד מתרגשת כי מבחינתי ארבע השנים האחרונות היו עשייה עם הרבה מאוד אופטימיות והרבה מאוד קושי בעיקר כלכלי שלי לדעת איך אני מצליחה לעשות את הדבר המדהים הזה בידיעה שהוא כל כך משמעותי וכל כך פועל בואקום שלא היה קיים, לקדם נשים צעירות לפוליטיקה.

ניצן סניור: ואני באמת מוקירה תודה לפרס המדהים הזה.

ניצן סניור: אני שמחה להשתייך לארגונים שנתמכים על ידי הקרן החדשה לישראל, אני גאה מאוד, אני חושבת שמה שנעשה לקרן מבחינה פוליטית זה פשוט עוול חברתי נוראי ואנחנו כאן כדי להגיד שזה מה שמחזיק את החברה האזרחית בצורה המדהימה ותודה לכם מאוד על האמון בנו ועל התמיכה.

ניצן סניור: אני שמחה גם לומר שפוליטיקאיות צעירות זה מיזם שמכיל בתוכו אנשים מכל קצוות הקשת הפוליטית.

ניצן סניור: כל הקצוות, גם יהודיות, גם ערביות, גם דתיות, גם חרדיות, ימניות, שמאלניות, מרכז וגם נשים שעדיין לא יודעות מה הן מבחינה פוליטית, וזה בסדר, זה המקום לבוא ולהתנסות ולחוות את החוויה הפוליטית ולהבין כמה זה חשוב להיות כאן ולקחת חלק.

ניצן סניור: הייתי רוצה לראות בשולחן הזה חברי וחברות כנסת מהקואליציה.

ניצן סניור: שרים ושרות, השרה לשוויון חברתי שלא נמצאת כאן.

ניצן סניור: זו האמירה שלי, הפוליטית, עד שאנחנו לא ניקח גם את הצד השני, אני אומרת, זה לא הצד השני, פמיניזם זה לכולם, פוליטיקה זה לכולם, ועד שאנחנו לא נרחיב את המעגלים וזו אחריות שלנו קצת גם להיות סבלניות ולהיות יותר מכילות ולהנהיג את השינוי הזה זה לא ישתנה.

ניצן סניור: אני רוצה לסיים ולתת לנגה את הבמה לדבר על העתיד שלנו.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אנחנו באטרף של לחץ זמן ואני מבקשת אל תתנו זכות דיבור אתם.

עאידה תומא סלימאן: תתרגלו את זה איתי.

עאידה תומא סלימאן: אני נחמדה אבל לא תמיד.

ניצן סניור: אבל רק בשביל העתיד אם אפשר לבקש ממך רשות.

עאידה תומא סלימאן: שני משפטים, תעשו לי טובה כי אני צריכה - - -

נגה פפרמן: אני רק אגיד שאנחנו עובדות היום באמת על - - - מתוך המחשבה שאנחנו פוגשות את הסטודנטיות שהן בשלב הראשוני.

נגה פפרמן: אנחנו כן רוצות לייצר את ההמשכיות הזאת ואת העזרה ההדדית הזאת ואת ה-sisterhood שגם דיברו עליו מקודם כדי שמהאוניברסיטה יתחילו את הצעדים הראשונים ויעזרו אחת לשנייה ויבינו שההצלחה של מישהי, לא משנה מאיזה מפלגה או רשימה היא תרוץ בסוף זו הצלחה של השנייה ושל השותפה לה.

נגה פפרמן: ולכן אנחנו גם ממשיכות עם הארגון בוגרות ושהקואליציה שמייצרת אגרוף אמרה מרב, אז אני אשמח אחר כך להכיר ולפגוש פה את כל הנשים שנמצאות בחדר ושנשתף פעולה בכל הקצוות והמקומות שאליהם אתן מגיעות ותודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה תודה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד, אני יושבת במקום הזה ואני שומעת כל הזמן תלונות על אלה שלא מגיעים ולא מגיעות לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לכן להשמיע להן.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר יודעת מי מגיע ומי לא.

עאידה תומא סלימאן: תגידו להם מה אתן חושבות על העובדה שהן לא נמצאות בדיונים האלה, זה מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: זה להיות גם פוליטיות.

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר עצם העובדה שיש הרבה נשים זה לא עושה את האגרוף לבד, זה לא מחזק אותנו לבד.

עאידה תומא סלימאן: כי לצערי הרב יש גם נשים שעובדות נגד האינטרסים של הערכים שאנחנו עובדות בשבילם.

עאידה תומא סלימאן: ואחרונת הדוברות, לנה רוסובסקי, יזמת עצמאית, בבקשה גברתי.

לנה רוסובסקי: תודה עאידה.

לנה רוסובסקי: אני לא נולדתי בארץ, אפשר לשמוע גם לפי המבטא, הגעתי בגיל 9.5, בשנת 91' לפני כמעט 27 שנים ואני באמת פעילה חברתית עצמאית.

לנה רוסובסקי: אני לא שייכת לשום ארגון פמיניסטי רשמי אבל מדיי פעם אומרים לי שאני ארגון שלם בפני עצמי ואני נוטה להסכים בתקופות עמוסות במיוחד.

לנה רוסובסקי: מה שאני עושה בשנים האחרונות זה לקדם קהילה של חצי מיליון נשים דוברות רוסית בישראל במגוון זירות וערוצים ואני ארחיב על זה עוד מעט.

לנה רוסובסקי: כשאני מדברת על חצי מיליון נשים דוברות רוסית בישראל אני מדברת על נשים שהן דור ראשון בארץ, על כל המשתמע מכך.

לנה רוסובסקי: נוטים לשכוח את זה, אני נוטה להזכיר את זה, זה נשים שהגיעו לארץ, חוו על בשרן את המעבר של ההגירה, של העלייה, איך שקוראים בארץ להגירה לכאן, וההשלכות של זה ממשיכות, זה לא נגמר ברגע של המעבר, זה לא נגמר אחרי כמה שנות קליטה, זה מסע כאורך החיים.

לנה רוסובסקי: ואני פועלת כדי לקדם ולתת מענה לקהילה הזאת - - - קריטיים כמו עוני בקרב נשים מבוגרות, כמו עובדות קבלן שלפי מחקרים נראה שחצי מהן זה דוברות רוסית מבוגרות, כמו תקיפות מיניות שעל פי מחקר מדד הביטחון לנשים, נערות וילדות דוברות רוסית סובלות פי שניים עד פי שניים וחצי מילידות הארץ היהודיות.

לנה רוסובסקי: כמו חוסר מענה בשפה הרוסית בקווים חמים, ואני שמחה להגיד על שיתוף פעולה עם אית"ך מעכי, עם ענת שעכשיו כן יש מענה בשפה הרוסית לייצוג משפטי של נשים מעוטות יכולת.

לנה רוסובסקי: ואלה הנושאים שאני מקדמת בשנים האחרונות.

לנה רוסובסקי: אני חייבת לומר שלהיות כאן, קודם כל הנוכחות מדהימה, יש פה כל כך הרבה נשים מוכרות שתמכו בי לאורך הדרך ובאמת זה פשוט תענוג להיות כאן.

לנה רוסובסקי: אבל אני חייבת לומר שלאורך השנים אני זכיתי למעט מאוד הכרה בפעילות שלי בעיקר מטעם ארגונים ומוסדות.

לנה רוסובסקי: ואני אגיד לכם למה אני מתכוונת.

לנה רוסובסקי: אני מגיעה לאיזושהי ועדה אומרים לי מה הבעיה שלכם, לא נקלטתם עדיין?

לנה רוסובסקי: מה אתם בסדר, אתם כבר הרבה זמן בארץ, הכל צריך להיות טוב, למה יש בעיות, אתם הכל בסדר, שיהיה לכם בהצלחה.

לנה רוסובסקי: או הצד השני של המטבע ששולחים אותי לחברי כנסת דוברי רוסית כאילו שנשים ישראליות דוברות רוסית הן לא חלק מנשים ישראליות.

לנה רוסובסקי: ומי שצריך לעזור לי זה חברי כנסת דוברי רוסית ולא למשל ארגונים שתומכים בנשים.

לנה רוסובסקי: ולכן אני מאוד מעריכה ומוקירה גם את קרן דפנה וגם את הקרן החדשה שתמכו בי.

לנה רוסובסקי: ואמנם, אכן המענק הוא לא גדול אבל זה עדיין ההכרה הזאת, זה מה שחשוב, שפתאום מכירים גם בפעילות שלי, גם בקידום של דברים וגם בקהילה של חצי מיליון נשים שקיימת כאן בישראל והן חלק מישראליות, חלק מהחברה הישראלית.

לנה רוסובסקי: והאחריות, סוג של, בלי לקחת חלילה מהסוכנות האישית, האחריות עליהן היא של החברה האזרחית באשר היא ושל כל חברי הכנסת ולא רק של דוברי הרוסית ואני מאוד מתנגדת לשליחה הזאת.

לנה רוסובסקי: אז מה שאני באה לומר זה שבמסגרת הפרויקט שאני הגשתי, זה בעצם הרחבה של דברים שאני כבר עושה מספר שנים, אני פועלת במספר זירות.

לנה רוסובסקי: אחת זה פעילות בקרב המגזר השלישי, אני עובדת בשיתוף פעולה עם עמותות בתור פעילה חברתית עצמאית גם כדי שיהיו קווים חמים בשפה הרוסית, שיהיה מענה בשפה הרוסית, שיהיה תרגום של חומרים לשפה הרוסית כי שוב, אני אולי הגעתי לפה בגיל 9 אבל יש נשים שהגיעו לפה בגיל 30, בגיל 40, הן היו עובדות קבלן מאז.

לנה רוסובסקי: הן לא יקבלו ולא יבינו תמיכה בשפה שלא שלהן.

לנה רוסובסקי: והשפה הזאת צריכה להיות שפת האם שלהן כי זה גם יוצר אמון וזה גם יוצר הבנה.

לנה רוסובסקי: אז אני פועלת לזה, עוזרת לארגונים לגייס מתנדבות דוברות רוסית כי לא תמיד אנחנו יודעים מה התקציבים של עמותות, לא תמיד אפשר לקחת נשים בשכר, לעשות reaching out אינטנסיבי דרך מספר ערוצים לנשים דוברות רוסית שיידעו על הקיום של השירותים.

לנה רוסובסקי: מעבר לזה, זירת האקדמיה, החוג למגדר, חנה הרצוג המרצה הראשונה שלי, אני מסיימת תואר שני במגדר.

לנה רוסובסקי: ולצערי בהכל לא הייתה התייחסות כל כך להגירה, לנשים דוברות רוסית שהגיעו לארץ, לבעיות הספציפיות שמניתי חלק מהן.

לנה רוסובסקי: ואני פועלת עכשיו עם פרופ' דפנה הלקר כדי להכניס יותר חומרים, מעבירה מחקרים, מייעצת לכנסים, לבניית תכניות לימודים כדי שנשים שנבנות כדור הפמיניסטיות לא חייבות דרך החוג למגדר אבל זה מומלץ, זה נחמד ובהחלט מאוד מוסיף כדי שייחשפו גם לסוגיות שלנו, גם לסיפור שלנו שהוא חלק מהנרטיב הישראלי ומהנרטיב הנשי הישראלי.

לנה רוסובסקי: בזירת הרשתות החברתיות, הבית של כולנו, אני מקימת הקבוצה שאני מקווה ששמה הולך לפניה, רוסיות בלי חוש הומור וחבריהן, שזה המקום שהוא בית לנשים ישראליות שהגיעו לכאן מברית המועצות לשעבר ויותר קל להן להתבטא בעברית.

לנה רוסובסקי: עולות שם סוגיות של גזענות, אלימות, אפליה, גם איזושהי ונטילציה של טראומות עם ההגעה לארץ, של זיכרונות קולקטיביים ומתוך זה גם יצאה המון תקשורת ודברים הועלו שלא דיברו עליהם עד כה.

לנה רוסובסקי: אני מקדמת את השיח הזה, בונה מנהיגות צעירה תוך כדיי ומקווה להמשיך לפעול.

לנה רוסובסקי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אין פלא שאת מרגישה כארגון.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מוסי רז, עשה דבר שחברי הכנסת לא עושים בדרך כלל, ישב והקשיב לאורך כל הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

מוסי רז: טוב, אז ראשית עאידה תודה.

מוסי רז: הדיון הזה היה בשבילי מרתק, בעיקר החצי השני, אחרי שנשארנו לבד שנינו.

מוסי רז: אני אומר בשיא הרצינות כי אל תלשינו - - -

עאידה תומא סלימאן: שאז שמענו אותם.

מוסי רז: לגמרי.

מוסי רז: וחבל לי שלא הצלחתי לשמוע פה את כולן כי אני חושב שמכל אחת כזו יש לי הרבה יותר מה ללמוד מאשר מה להגיד.

מוסי רז: אני רוצה קודם כל להודות לכל מי שנמצאת פה ולכל מי שדיברה ולכל מי שלא דיברה וכמובן, גם אני הכרתי את דפנה, אבל כמובן לקרן, לא ידעתי שהיא נסגרת, באמת הפסד עצום.

מוסי רז: ולקרן החדשה לישראל שלעולם לא תיסגר, זה אוי ואבוי ככלל לישראל בלי הקרן הזו ולמיקי ולרחל.

מוסי רז: יש לי איזושהי פריבילגיה שאין אותה לאף אחד בארץ.

מוסי רז: אני הייתי בכנסת, הלכתי, וחזרתי אחרי 15 שנה.

מוסי רז: ואתן לא מבינות איזה מהפכה עשיתן ב-15 שנה האלה.

מוסי רז: מי שנמצא כל הזמן במים והם מתחממים לאט הוא לא מרגיש, אבל מי שיצא לפני 15 שנה כשהמים היו קרים, ועכשיו הם חמים, הם לא מספיק, אפשר להרגיש את זה, שיניתן את כל החברה בארץ ובעולם גם, אבל בעולם יש עוד כמה שעזרו לכן, בארץ זה אתן.

מוסי רז: אולי עוד כמה בודדות.

מוסי רז: וזה ניכר בכל דבר וכמובן יש עוד המון מה לעשות.

מוסי רז: ולדברים שהיו קודם זה ברור שפמיניזם יכול להצליח רק במקום בו יש כבוד לזכויות אדם.

מוסי רז: זה ברור ששותפות במדינה, מנייה שווה במדינה יכולה להיות רק לכל האזרחים והאזרחיות יש מנייה שווה במדינה.

מוסי רז: ברור ששותפות ומנייה שווה במשפחה יכולה להיות רק מתוך הבנה של הדברים האלה, זה לא יכול להיות בלי זה, זה ברור לחלוטין.

מוסי רז: ולכן גם חשוב שהדברים האלה נאמרו כאן קודם.

מוסי רז: ואני רוצה, את נגעת בצדק, עאידה, ברצח שהיה הלילה ובזה שבטח שהיה אפשר למנוע אותו וכאלה יש לנו כל כך הרבה לצערנו.

מוסי רז: אני רוצה לגעת במשהו שלא עלה ויעלה בוועדה שבוע הבא, אבל גם קרה הבוקר וגם קורה לנו בחודשים האחרונים יותר ובכלל מלווה אותנו, זה, איך אני אגיד את זה בשפה מכובסת, הקונפליקט.

מוסי רז: אז שבוע הבא יהיה פה דיון על הנשים בעזה, אבל גם - - -

עאידה תומא סלימאן: קונפליקט - - - הכיבוש.

מוסי רז: בסדר, את יודעת שאני לא חושש מהמילה הזאת.

מוסי רז: אבל גם אירוע קטן כזה כמו היום בבוקר שברור לכם איזה מגדר משלם יותר מחיר ונמצא בשמונה בבוקר תחת צבע אדום או התקפה של חיל אוויר, לא משנה, שני הדברים האלה קורים וצריכים להתייחס.

מוסי רז: יש לי עוד הרבה מה להוסיף אבל אני לא חושב שאני יכול לתרום לכן.

מוסי רז: שכחתי להודות לחנה אז בטח שממש תודה על כל מה שעשית וברכות על הפרס שבטח מגיע לך.

מוסי רז: ואתמול ראיתי את הבן שלך בוועדת הכספים, ממשיך- - - ממש תודה שאתן קיימות ועושות את כל מה שאתן עושות.

עאידה תומא סלימאן: תודה מוסי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאמרת נכון, אני לא יודעת אם עדיין ימשיכו לברך אותי אחרי הדיון של שבוע הבא, אבל בגלל שאני פמיניסטית ובגלל שזה חלק מהאידיאולוגיה שלי או הוא האידיאולוגיה שלי אני החלטתי שאני מביאה את הדיון על נשים עזתיות תחת מצור בשבוע הבא.

עאידה תומא סלימאן: ובגלל כל מה שאמרנו שאי אפשר לנתק ואני חושבת שהיה לנו באמת דיון מרתק.

עאידה תומא סלימאן: חבל שאין לנו יותר זמן, מי שמגיע לכנסת יודע שזמננו בדרך כלל קצוב, אני מאפשרת שהוועדה הזו תמשיך בדרך כלל את הדיונים שלה לשעתיים, דבר שלא נהוג, כי אני חושבת שאנחנו דנות בדברים הכי מעניינים ומרתקים וחשובים בכל הבניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: תנו לי לברך את הקרן החדשה לישראל ואת רחל.

עאידה תומא סלימאן: רחל ליאל שהובילה את הקרן לשנים רבות.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות אותך פה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לברך את הקרן החדשה לישראל ולהגיד מה שאמרתי, שאלו אותי המון בראיונות האם לא הייתה התנגדות דיי גדולה כשהקמנו את נשים נגד אלימות וכל הזמן אמרתי, כנראה לא לקחו אותנו ברצינות בתחילת דרכנו, וכשראו כמה שאנחנו משפיעות התחילו להתנגד.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהצעקות הן ברמת הכאב.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתם נוגעים בעצב החשופה של המדינה בנושאים הכי כואבים ואתם השפעתם רבות ובגלל זה המתקפה היא גדולה.

עאידה תומא סלימאן: ורק אם מסתכלים בצורה כזו על המתקפה אפשר לעבור אותה.

עאידה תומא סלימאן: ואני רואה שאתם עומדים בה בצורה טובה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו איתכם.

עאידה תומא סלימאן: קרן דפנה שהופתעתי לגלות שהיא הולכת להסגר, לא היום כמובן, אבל אז.

עאידה תומא סלימאן: כי אני חושבת שהייתה רוח מאוד רעננה ואידיאולוגית רעיונית וחשובה בעשייה הציבורית החברתית.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד שחברתי חמוטל הנהיגה אותה בצורה מופלאה וכמו שעשתה יקירתנו דפנה, השאירה מורשת שכולנו עדיין ככה משתמשות בה ונשענות עליה.

עאידה תומא סלימאן: גם הקרן בחרה להשאיר חותם ככה ולהשאיר, איך אומרים, To do list, לאיזה עוד 20 שנה לתנועה הפמיניסטית.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם, ה-NCJW, עשיתם המון, אני יכולה להתווכח איתכם על הרבה דברים, אבל אי אפשר לא להוקיר את העשייה שאתן עושות והעמדות שלכן.

עאידה תומא סלימאן: תודה על המחקר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא התכוונתי בתחילה כשאמרתי שיש בקלאש לא להכיר בהישגים.

עאידה תומא סלימאן: כולם יודעים שכשאני נפגשת עם צעירות אני אומרת להן, תשמעו, אני לא כל כך זקנה, אבל אני הכרתי גם עולם שנראה אחרת, והצלחנו תוך 20 שנה לשנות המון בעולם הזה.

עאידה תומא סלימאן: אל תתלוננו על המצב כי רק לאחר 10 שנים תוכלו לראות את התוצאות של העשייה או אי העשייה שלכן.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שיש הישגים ויש במה להתפאר לתנועה הפמיניסטית הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם התנועה הפמיניסטית הישראלית צריכה להתעשת.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בשיא הרצינות.

עאידה תומא סלימאן: צריכה להתעשת ולא להישען על העבר אלא ללמוד מהעבר איך אפשר לחזור להיות אנחנו, לחזור להיות רדיקליות, לחזור להיות פמיניסטיות אמיתיות, לחזור לעשות את הקשר בין כל המאבקים ולחבר את עצמנו במקום לפצל את עצמנו בגלל פוליטיקה של זהויות ושל אני והקבוצה שלי.

עאידה תומא סלימאן: אלא לראות איך אני והקבוצה שלי יכול להיות שיש לנו ייחודיות אבל אנחנו משתלבות בפסיפס הזה והתמונה לא יכולה להיות שלמה בלי כולנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני גם צריכות להבין שאי אפשר להתנער מנושאים בגלל שיש אי הסכמות עליהם ואפשר לדבר.

עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר לפצל את הפמיניזם שלנו.

עאידה תומא סלימאן: פמיניזם אחד ליהודיות ורחמנות כלפי הפלשתיניות והרגשת עליונות.

עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה לפעמים שבגישה שבמקום סולידריות יש גישה של רחמנות והרחמנות רק באה ממקום של עליונות.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא חושבת שבפמיניזם יש מקום לדבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה רק להגיד שהמקום הזה, היו מי שאמרו, חשבו שאני רק אלך בדברים שמעניינים אותי.

עאידה תומא סלימאן: ואני באמת הולכת רק על הדברים שמעניינים אותי בוועדה הזו, זה אמיתי, אני הולכת על הנושאים שמעניינים אותי והדברים שאני מאמינה בהם ורוצה לקדם אותם.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה שאתם תראו במקום הזה המקום שלכם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא צריכות רק לקבל מחקר על התנועה הפמיניסטית כדי שנראה את התנועה הפמיניסטית מול העיניים בישיבות פה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמקום הזה יכול להיות במה ומקום חיבור.

עאידה תומא סלימאן: ובגלל שככה גם אני מאמינה וגם חלק מחברי וחברות הוועדה, ואני מזמינה אתכן, לא רק להשתמש בנו אלא לראות בנו אחד מהדרכים והכלים שאפשר להיעזר בהם.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכן, אנחנו לא נוכל להזיז דברים פה אם אתן לא איתנו, אם אתן לא נמצאות איתנו.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכן, זה לא רק להיאבק נגד מגמות שמדירות ומגמות שמכחישות את המציאות כלפי נשים מגברים, זה לא מתחלק בצורה כזו בכנסת הזו.

עאידה תומא סלימאן: בכנסת הזו אנחנו לא מתחלקים לגברים ונשים, אנחנו מתחלקים לאנשים שבאמת מאמינים, שרוצים לקדם זכויות אדם וערכי דמוקרטיה ופתרון וסיום כיבוש לאנשים שנסחפים לפעמים ושוכחים איפה הם נמצאים ומדברים בססמאות ומוצאים את עצמם בצד השני או שאנחנו מוצאים אותם בצד השני.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לכם ואני מקווה שזה יהיה תחילה של עוד התרוממות ועוד הישגים ותודה רבה לכולן.