ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 751, 2018-05-07 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: קודם כל ברוכים הבאים.

אלי אלאלוף: אתם יודעים, משלחת מרומניה ומהפרלמנט הרומני זה כבוד גדול בשבילנו, מה גם שבהסכם בין שני הפרלמנטים אתם המשלחת הראשונה הרשמית שמגיעה אלינו ואנחנו שמחים כוועדה.

אלי אלאלוף: אנחנו ועדת רווחה, תעסוקה ובריאות ואתם בלי בריאות, כל השאר זה דומה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו באמת שמחים וגאים שאתם בחרתם בוועדה הזו כדי לבוא אלינו.

אלי אלאלוף: אתם ודאי יודעים שרומניה זה קהילה יהודית מדהימה שהגיעה לארץ ואפשר להגיד שביחד עם עוד קבוצות אחרות הם עמודי התווך של המדינה.

אלי אלאלוף: מאות אלפים הגיעו מרומניה והתרבו ונמצאים בכל חלקי הארץ, מהדרום ועד הצפון.

אלי אלאלוף: אני תושב באר שבע ואפילו הזמנתי את אנשי הקהילה הרומנית בבאר שבע, ידידי נתן כהן, שנמצא פה, ואפשר לראות את הפעילות של יהדות רומניה בכל תחומי החיים של המדינה.

אלי אלאלוף: אני שמח לציין שהגיעו מספר חברי כנסת, אני מתנצל שחלקם יגיע בהמשך כי יש ועדות אחרות שעובדות, הם יבואו בשלב יותר מאוחר.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את חברת הכנסת קארין אלהרר, ממפלגת 'יש עתיד', ויש לנו חבר, שיש לו יתרון על כולנו, כי הוא יליד רומניה, אילן גילאון, שהוא ממש אחד מחברי הכנסת המאוד פעילים בכנסת, במיוחד בתחום החברתי, ואתם תשמעו כי הוא יציג בפניכם את הנושא של הנכים.

אלי אלאלוף: לידו יש את נציג משרד החוץ, כיועץ המדיני של הכנסת, אחריו נמצא חכים חאג' יחיא, מהרשימה המשותפת, שמגיע מהצפון, וג'ומעה, שהוא גם מהרשימה המשותפת, אבל הוא קרוב אליי, הוא מגיע מאזור באר שבע, מהפזורה הבדואית.

אלי אלאלוף: הוא יחסית חבר כנסת חדש, אבל הוא כבר בפנים חזק בכל הפעילות שלו.

אלי אלאלוף: עם חאג' יחיא אנחנו פעילים ביחד בכמה תחומים, בעיקר בנושא הבטיחות בבנייה כי לצערנו זה נושא שיחסית הוזנח עד עכשיו.

אלי אלאלוף: אילן גילאון, כפי שאמרתי לכם, וגם קארין אלהרר, שניהם, כל אחד בצורה שלו, הם מאוד פעילים בתחומים החברתיים ולכן הם גם חלק מהוועדה, חלק פעיל מאוד של הוועדה.

אלי אלאלוף: ואני אשמח שתציג את החברים שלך.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אדוני היושב ראש, תודה רבה קודם כל על קבלת הפנים, עוד מאתמול, קיבלתם אותנו בהרבה תשומת לב מטעם משרד החוץ, באותה הזדמנות אני רוצה להודות להם.

Adrian Solomon: תודה רבה על זמנכם, לקבל אותנו ולתת לנו כמה דוגמאות לגבי החוקים בענייני עבודה וגם לגבי ענייני הנכות וגם עניינים אחרים שבסדר היום.

Adrian Solomon: יש לנו משלחת מורכבת, ידידנו מר סילביו וקסלר, שהוא מייצג את הקהילה היהודית ברומניה ובפרלמנט הרומני, מטעם המיעוט ההונגרי יש לנו את חברת הפרלמנט - - -גב' ויולטה רדוץ' מטעם מפלגת השלטון, ומטעם המפלגה שלנו שבקואליציה, חבר הפרלמנט שנמצא פה לידי.

Adrian Solomon: נמצאת גם נציגה מהתקשורת ומקשרי חוץ, גב' אלנה.

Adrian Solomon: ראשית כל ידועה לנו ההיסטוריה המשותפת בת 70 שנה, יחסים מאוד קרובים בין שתי המדינות, וידוע לנו שהקשר הזה צריך להיות יותר ויותר הדוק כמו P to P ואנחנו מכירים את תרומתם של היהודים יוצאי רומניה שיכולים לקשר בין שתי המדינות ויכולים לעזור לרומניה להתקרב יותר ויותר למדינת ישראל, כי ידוע לנו שישראל היא אחת המדינות המובילות בתחום הצבאי וגם הכלכלי.

Adrian Solomon: אני בטוח שצריכים לדבר יותר ויותר גם על ענף העבודה והרווחה כי לפני המהפכה, לפני 1989, הרבה רומנים היו באים לעבוד בישראל.

Adrian Solomon: נכון שעכשיו הם פחות, מכיוון שאנחנו מאמינים שאין כבר את המומחים שהיו פעם.

Adrian Solomon: מחסור בשוק העבודה של מומחים אנחנו רואים גם ברומניה וזאת הסיבה שאנחנו מאמינים שאין כל כך הרבה מומחים רומנים שבאים לעבוד בישראל מכיוון שהמומחים מרומניה עברו לעבוד במערב אירופה, מכיוון ששם יש להם תנאים הרבה יותר טובים ממה שיש להם ברומניה ואפילו מישראל.

Adrian Solomon: אני מאמין שצריך להיות קשר הדוק בינינו בעניין הכשרה מקצועית כדי להיות מה שהיינו פעם כדי שנוכל לשווק את המומחים שלנו ולשלוח אותם בכל העולם ובעיקר גם בישראל.

Adrian Solomon: אני רוצה להאמין שהקשר שלנו עם הקהילה היהודית ברומניה, למרות שהיא קטנה, יהפוך כמו שהיה בתקופה שבין שתי המלחמות, בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה.

Adrian Solomon: אנחנו מאוד מקווים שהניסיון, ה-nohow של אנשי העסקים מישראל, המומחים מענף הבריאות, מהמחקר, מענף הרפואה, יעזרו בהצלחה גם לרומניה וגם לרומנים.

Adrian Solomon: סילביו, הוא תומך בנחישות בענף הזה של הזכויות של הקהילה היהודית ובעיקר של ניצולי השואה וצאצאיהם.

Adrian Solomon: הוא יזם בעצמו והוא המשיך את עבודתו של מר ויינר בפרלמנט הרומני והצלחנו לשנות את החוק בהקשר לזכויות של ניצולי השואה, כתרומה מינימלית שממשלת רומניה יכולה להעניק לניצולי השואה.

Adrian Solomon: זאת הסיבה שאנחנו צריכים לזכור ולציין שהוא התעקש ליישם חוקה שמאפשרת גם למי שאיבד את האזרחות הרומנית לקבל את אותן ההטבות.

Adrian Solomon: יש גם את הקורבנות של התקופה הקומוניסטית.

Adrian Solomon: וקסלר, אתם מסתכלים על נציג כבוד של הקהילה היהודית והוא אחד החברים הטובים ביותר שלנו.

Adrian Solomon: ביחד עם הקהילה היהודית הצלחנו לשפץ הרבה בתי כנסת, יש לו גם אלבום עם בתי הכנסת שהוא יכול להראות לכם, ואני, כיליד בוטושן, אני מאוד קרוב לגאלאץ, אני מאוד מקווה שביוזמתו אפשר לשפץ גם את בית הכנסת בברלאד, אבל לצערי הקהילה היהודית מאוד מצומצמת, יש רק 23 חברים כרגע בקהילה בעיר מולדתי.

אלי אלאלוף: יותר טוב מטולצ'ה, יש רק אחד.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): כן, אבל בטולצ'ה גם האוכלוסייה הרבה יותר קטנה כי זה מאוד קרוב לדלתא, אבל אם בדלתא יש רק יהודי אחד זה סימן טוב.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מישהו מחברי המשלחת רוצים להגיד עוד משהו?

אלי אלאלוף: סילביו.

Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): מאוד בקצרה, אני רוצה לציין שבית הכנסת בטולצ'ה כבר שופץ במלואו ואני רוצה להגיד בוקר טוב.

Silviu Vexler: למרות שהפעילות שלי בפרלמנט הרומני קשורה רק לפעילות של הקהילה היהודית אני רוצה לציין שיש לי עבודה מצוינת עם הוועדה הזו וזו הסיבה שבתחילת המנדט החדש התעקשתי וביקשתי להגיע לוועדה הזו.

Silviu Vexler: זה נכון שאנחנו גם חברים טובים עם כל חברי הוועדה וזו הסיבה שיצאנו לדרך בצורה כזו ואני מאוד שמח שבשנתיים האחרונות היחסים עם מדינת ישראל ובעיקר עם הכנסת בישראל השתפרו והגיעו לרמות מצוינות ושאלוהים יעזור לנו, שנמשיך באותה הדרך.

Silviu Vexler: זה נכון שחבר הכנסת הראשון שאני הכרתי היה מר גילאון, הוא הכיר אותי בפעם האחרונה כשהיה בביקור ברומניה.

Silviu Vexler: אני רוצה לציין שאני מאוד שמח שאנחנו נמצאים פה, רוב הזמן גדלתי בפתח תקוה, המשפחה שלי נמצאת בפתח תקוה לכן לעתים קרובות אני מגיע ארצה ובהמשך אני אציין מה הצלחתי לשנות בעניין חוקה בכל מה שקשור לניצולי השואה ובעיקר לאלה שחיים בישראל ושסבלו ברומניה.

Silviu Vexler: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה רבה על הזמנתכם.

אלי אלאלוף: אני רוצה רק להוסיף, הקהילה היהודית מרומניה, היה לה תפקיד היסטורי בסוף המאה ה-19, ב-1890 בערך, קבוצה ראשונה מרומניה הגיעה ליד מה שנקרא היום זכרון יעקב ומצבם הכלכלי היה מאוד קשה וכומר מרומניה נסע, אתם יכולים לתאר, באותה תקופה זה לא היה קל, ליעקב דה רוטשילד והוא ששכנע אותו שיבוא לעזור לאחים שלו.

אלי אלאלוף: אז תדעו שיש לכם תפקיד היסטורי.

אלי אלאלוף: הפיתוח של אזור זכרון יעקב זה על שם רוטשילד, יעקב דה רוטשילד, ואחר כך הרבה מאוד יישובים וגם בפתח תקוה.

אלי אלאלוף: משפחת מטוסביץ' מרומניה הייתה הראשונה שהתיישבה בפתח תקוה.

אלי אלאלוף: אז יש לכם מהלכים במדינה הזאת שלנו ורק שזה יימשך.

אלי אלאלוף: אני שמח לציין ששני חברים נוספים הצטרפו אלינו, חבר הכנסת מוטי יוגב מהמפלגה שהיום היא לא חברה שלי, מהבית היהודי, וחבר הכנסת - - -

מרדכי יוגב: אנחנו כל הזמן חברים.

אלי אלאלוף: וחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי מש"ס.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין בזכות מי אנחנו ועדה שאומרים שהיא מצוינת.

אלי אלאלוף: קודם כל היועצת המשפטית שלנו, נעה בן שבת, שכולם רוצים אותה, אבל היא לא תזוז מפה, והמנהלת של הוועדה שלנו, ענת כהן.

אלי אלאלוף: חברים, רוצים להתבטא לפני שניכנס ישר לנושאים?

אלי אלאלוף: מישהו רוצה להגיד מילה כללית?

אלי אלאלוף: בבקשה, אילן.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): קודם כל היו לי יחסים מצוינים עם שגרירות רומניה בישראל ועם אנדראה פסטרנק, שהיא הייתה שרת הדיאספורה ברומניה.

אילן גילאון: הגישה שלנו בוועדה הזו זה לחלק לאנשים והעוני למעשה זו חלוקה לא הוגנת של העושר.

אילן גילאון: צריכים למצוא יותר מקומות עבודה, צריכים לשפר את התחבורה ולמדינה יש אחריות בנושא.

אילן גילאון: אנחנו בעד מסים יותר גבוהים ואנחנו רוצים לחלק יותר לאנשים מכיוון שאנחנו מאמינים שלכל אזרח במדינה, זו אחריות של המדינה שלא יהיה לו קר בחורף ושלא יהיה לו חם בקיץ ושיהיה לו מספיק אוכל בבית ושלא יצטרך לחשוב אם הוא רוצה לקנות לחם, הוא לא צריך לדאוג לזה, וצריך שיהיה לו משהו בכיס כדי לקנות מתנות לנכדים.

אילן גילאון: מדינה כמו המדינה שלנו וכמו המדינה שלכם, אנחנו צריכים גם לפעול, לא רק לדבר.

אילן גילאון: המדינה למעשה היא חברת ביטוח לכל אזרח, מי שמקבל וכמה, על המדיניות הזו אנחנו עובדים.

אילן גילאון: אני מכיר את כל המפלגות, נכון לעכשיו אני יותר קרוב לסוציאל דמוקרטים ואני רוצה להזכיר לכם שאנחנו חיים רק פעם אחת, אנחנו לא צריכים להילחם על כל דבר ובעיקר על הדברים הברורים מאליהם, לא צריכים להילחם על הדברים הטבעיים, כמה שיותר צדק יהיה פחות מאבק.

אילן גילאון: אנחנו לא בעד המאבק, אנחנו בעד הצדק, פחות גרידיות ויותר נכונות לתת, למי שיש לא יהיה חסר להם, אבל גם אלה מהצד התחתון של האוכלוסייה לא צריכים לדאוג לקיומם, הדאגה לקיום זה הדבר הכי מפחיד.

אילן גילאון: לכן ברוכים הבאים, הכבוד כולו שלי לקבל אתכם בוועדה שלנו ביחד עם חברים שלי וביחד עם אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להגיד משהו?

ג'מעה אזברגה: כן.

ג'מעה אזברגה: בין היתר אני רוצה לברך את החברים מהמשלחת הרומנית.

ג'מעה אזברגה: אני לא כל כך מסכים עם מה שנאמר פה, כאילו רומניה, אנחנו, ייצור של הרופאים, הרבה רופאים לומדים דווקא ברומניה.

ג'מעה אזברגה: בן אחי שהוא רופא למד ברומניה והוא מומחה לרפואת ילדים היום, הגיס שלי, הבעל של הבת שלי, גם למד ברומניה והוא מומחה פנימאי.

ג'מעה אזברגה: הרבה רופאים דווקא באים מרומניה, במיוחד במגזר הערבי.

ג'מעה אזברגה: אני באתי מהנגב, אני למדתי ניהול מערכות הבריאות במערכת הבריאות ועבדתי בזה בסביבות 18 שנים והיום אני מנסה לגבי הנושא של הוועדה שלנו, בראשותו של אלי אלאלוף, למען האמת הוא עושה הרבה בתחום העוני.

ג'מעה אזברגה: זה דבר מבורך, זו גם אחת הסיבות שהצטרפתי לוועדה הזו כי היא עוסקת בתחום שאני מבין בו יותר והוא עושה הרבה גם בתחום הבריאות.

ג'מעה אזברגה: היום הקמנו, יחד עם אלי אלאלוף, את ועדת המשנה לעניין של האוטיזם, שהוא נושא כאוב ונושא שיש בו הרבה מחסור, גם בכוח אדם וגם בהכשרה.

ג'מעה אזברגה: יש מחסור בכל המגזרים, אבל במיוחד במגזר הערבי.

ג'מעה אזברגה: חלוקת המשאבים, כמו שאמר ידידי גילאון, השוויון הוא לא נוסחה כמו מתמטיקה, הרבה משאבים חסרים, במיוחד במגזר הערבי ובמיוחד בדרום ויש מאבק כל הזמן על הנושא של חלוקת המשאבים.

ג'מעה אזברגה: חלוקת המשאבים במדינת ישראל עדיין לא שווה, היא רחוקה מלהיות שווה, ובטח גילאון יסכים איתי, יש עוד הרבה דברים לשפר, אבל בשביל זה אנחנו נמצאים פה, על מנת לשפר ולנסות לעשות סוויץ', שינוי בתפיסה, של הממשלה הזאת.

ג'מעה אזברגה: זה מה שרציתי להגיד ובהמשך אני אדבר.

ג'מעה אזברגה: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאלי: אני קודם כל מברך אתכם בברכת ברוכים הבאים, גם לירושלים, לכנסת, לוועדה של אלי אלאלוף.

מיכאל מלכיאלי: אלי הוא אחד מהחברים הטובים של כולנו, על אף שהוא חבר קואליציה, גם כחתן פרס ישראל, אדם שהוא קונצנזוס בתוך הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לברך אתכם לקראת בואכם לוועדה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה מאוד לשבח, כמו שהזכיר המכובד מקודם, שממשלת רומניה רואה את החשיבות בשמירה על בתי הכנסת כדבר שהוא מובן מאליו.

מיכאל מלכיאלי: בהרבה מאוד באירופה, לצערנו, זה לא קיים, אנחנו רואים בתי כנסת שצריכים לממן בעצמם, אם זה שמירה ואם זה שיפוץ ואם זה פיתוח, וכשאני שמעתי את זה זה מאוד מאוד חימם את הלב.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזו נקודת פתיחה מאוד טובה לקשר חם ואוהב בינינו לבין רומניה ואני רוצה לברך אתכם על ההחלטה החשובה הזאת ואני מקווה שגם מדינת ישראל ילמדו להשקיע יותר גם במקומות האלה, ובאמת שיהיה לכם ביקור טוב בארץ ישראל.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מברך את בואכם לוועדה, ברוכים הבאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למדנו מההקדמות ששמענו דברים שהם מעניינים והייתי רוצה להעלות, אנחנו ברשימה המשותפת מייצגים את האוכלוסייה הערבית, שהיא מונה כ-20% מאזרחי המדינה פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועדה הזו היא ועדת עבודה, רווחה ובריאות, היא מנהלת את שלושת התחומים האלה שעדיין יש בהם בעיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בהקדמה חברי יושב ראש הוועדה, אלי אלאלוף, העלה את הנושא של תאונות עבודה בבניין, אנחנו לא רואים היום את העובדים הרומנים שעבדו בבניין, אני מהנדס במקצועי, נפגשתי בעבר עם עובדים רומנים שעבדו בבנייה פה בארץ, היום הם לא נמצאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמחתי לשמוע על השמירה על בתי הכנסת כי אנחנו היינו רוצים גם שממשלת ישראל תלמד ממה שאתם עושים עם בתי הכנסת ותשמור גם על המסגדים שנמצאים פה, שהיא מחללת חלק גדול מהם וגם בתי קברות של מוסלמים שנמצאים פה, שהם תושבי המקום, היסטורית גם, ובנושא הזה אני אומר שגם הסטודנטים שמגיעים אליכם היינו רוצים לראות בכם כתובת שלנו במקרה של בעיות וזה יכול לקרות עם סטודנטים שלומדים אצלכם ברומניה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני מברך את כולכם, תודה.

אלי אלאלוף: תרשו לי להוסיף כמה מילים אישיות.

אלי אלאלוף: אני הגעתי לחיים הפוליטיים רק לפני שלוש שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמוני.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: חלק מהחברים פה.

אלי אלאלוף: האמת שהגעתי לפוליטיקה רק בשביל נושא אחד, המלחמה בעוני.

אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות שחבר הכנסת מאיר כהן, חבר של קארין בסיעה, הציע לי פעם לעשות משהו, 'בוא תעשה לי משהו בשבילנו' כשר הרווחה, ואז אמרתי לו, 'אני מוכן להירתם להכין יחד עם חברים דוח על העוני בישראל' כי ליד המדינה המדהימה שיש לנו, עם כלכלה מצוינת, עם ידע אדיר בכל תחומי החיים, כולל ברווחה, לצערנו אנחנו מחזיקים 22% מהאוכלוסייה שלנו מתחת לקו העוני.

אלי אלאלוף: אסור לנו שזה יישאר.

אלי אלאלוף: אני חושב שליד הביטחון הדגל השני שאנחנו חייבים להתמודד איתו זה המצב החברתי של המדינה שלנו.

אלי אלאלוף: אני יליד פז במרוקו, באתי לארץ בגיל 22 וכל חיי מאז, ואני בן 73 היום, כל החיים שלי עסקתי בנושאים חברתיים.

אלי אלאלוף: זה האובססיה, אם מותר לדבר על אובססיה חיובית, זו האובססיה החיובית שלי, כי אפשר לתקן.

אלי אלאלוף: אני בעצמי בא ממשפחה של עשרה ילדים, אני מספר תשע, לפי ההגדרות של היום אמא שלי הייתה חד הורית כי אבי נפטר בגיל צעיר ולא היינו בעוני.

אלי אלאלוף: זה אומר שאם מדינה חזקה כמו שיש לנו אנחנו חייבים להוציא את הילדים, שכמעט מיליון מתוכם חיים מתחת לקו העוני, את הקשישים שלנו, את המשפחות, את העובדים שעובדים וחוזרים הביתה עם שכר של שני מפרנסים מתחת לקו העוני ולמרות זאת אנחנו לא עשינו מספיק.

אלי אלאלוף: היום הבאנו לכם דוגמאות של תחומים שהוזנחו מבחינה חברתית, לדון איתכם ולהביא בצורה הגונה ביותר, הגלויה ביותר, את העובדות שלנו, כי אין לנו מה להתבייש כי אנחנו עושים למען ונעשה יותר וחייבים לעשות יותר.

אלי אלאלוף: דבר נוסף, כל מה שהוחלט בוועדה הזאת, כל הפעילות, כל החוקים, אם זה בנושאים של תחומי רפואה או נושאים של קצבאות או אם זה התערבויות שונות בצורה של טיפול בקשישים או בסיעודיים, הכול נעשה בגישה אוניברסלית.

אלי אלאלוף: אין לנו שום חוק שיצא מהשולחן הזה שמפלה אוכלוסייה זו או אחרת, ההיפך.

אלי אלאלוף: אני גאה שאני שייך לפרלמנט הזה, לוועדה הזו ודאי ובכלל למדינה שיכולה לאשר ולעשות וחייבת לעשות למען כל אזרחיה.

אלי אלאלוף: זה מה שהביא אותי ואני בטוח שאת רוב החברים, בכלל זו תופעה מוזרה, בסוף כשאגמור פה אני אעשה מחקר על כמה פעמים הייתה אופוזיציה בהצבעות בוועדה הזאת ואפילו במליאה.

אלי אלאלוף: הנושא הכי קשה שאילן עבד כמו מטורף בשבילו, המעמד של הנכים, גמרנו אותו וחשבתי שאולי יהיה לנו רוב וזה נגמר בהצבעה, כפי שאתם יודעים, אנחנו פרלמנט של 120 חברים, זה נגמר ב-84 בעד אפס נגד.

אלי אלאלוף: אפילו לא היו נמנעים, זאת אומרת כל מי שהיה באולם הצביע.

אלי אלאלוף: זה אומר שכשנאבקים בצורה צודקת בעקרונות שציינו החברים שלי, שהם גם העקרונות שלי, אפשר לעשות למען האוכלוסיות החלשות ביותר ולשמחתנו הכלכלה שלנו היום מאפשרת לנו לטפל בצורה בלתי רגילה לתקן את העיוותים של שנים רבות אחורה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שבדוח שהכנסת, לא אני, יש לנו יחידה ששמה כת"ף, שהיא בדקה כמה השקענו בשלוש השנים האחרונות בתחומים שקשורים לעוני, אתם יושבים טוב?

אלי אלאלוף: אני לא יודע לתרגם את זה ללאו, אבל הליי והשקל זה אותו דבר, הבן שלי אומר לי כי הוא לומד בקונסטנצה, 'אבא, שלח לי שקלים', אז המדינה השקיעה בשלוש השנים האחרונות 34 מיליארד שקל לכל האוכלוסיות ולכן אתם תשמעו עכשיו מהחברים שלי סקירה על הדברים האלה ותראו שאלה סכומים אדירים.

אלי אלאלוף: אני אגנוב לאילן רק נתון אחד, תקציב הנכים היה 9 מיליארד שקל, תקציב הנכים ב-2019 יתווספו לו כמעט 50% נוספים, דהיינו הוא יהיה בסביבות 13.5 מיליארד שקל לנכים.

אלי אלאלוף: זו קפיצה אדירה, זה מאבק אדיר, וזה לא מספיק.

אלי אלאלוף: תמיד אני חוזר ואומר וגם הדברים שאני פותח בהם בכנסת, במליאה, אני אומר זה הרבה וזה לא מספיק, כי אנחנו חייבים להביא את כל האוכלוסייה לשכר מינימום כדי שלפחות מה שקבענו, שהמדינה צריכה לתת לכל האוכלוסייה שלה אפשרות לשכר מינימום, גם בקצבאות היא צריכה להגיע.

אלי אלאלוף: לכן אני שמח שבאתם לשמוע אותנו, אבל אנחנו גם רוצים לשמוע אתכם, למרות שהחברים שלנו עשו קצת בילוש ולמדו עליכם כמה דברים שאנחנו צריכים ללמוד מכם, אז נעשה את זה ביחד.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נתחיל בסקירה של חברתי, היוזמה שלה, להתמודד עם נושא שלא היה לו חוק עד לפני ארבעה-חמישה חודשים.

קארין אלהרר: שנתיים.

אלי אלאלוף: לא, מתי גמרנו את ההצבעה פה?

קארין אלהרר: שנתיים.

אלי אלאלוף: בשבילי זה היה אתמול.

אלי אלאלוף: אז הנושא של האומנה, שזה מושג שאני לא יודע, יתרגמו החברים, אבל זה נושא שמטפל בילדים שלא יכולים להמשיך ולחיות בביתם המקורי וצריך למצוא להם אלטרנטיבה חיצונית.

אלי אלאלוף: היא ממש הבוסית של זה ועשתה את זה בצורה מדהימה, אז בבקשה, קארין.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רוצה להצטרף אל החברים שלי ולברך אתכם.

אלי אלאלוף: סליחה, אני מתנצל, דני סידה, חבר כנסת חדש שהחליף את חבר הכנסת מלכיאלי.

אלי אלאלוף: אנחנו מצטערים שהוא עוזב אותנו, אבל שמחים לקבל אותך.

אילן גילאון: מה, הוא כבר עוזב אותנו?

אילן גילאון: הוא רק בא.

אלי אלאלוף: הם רוצים לגדול, תעזור להם לגדול כסיעה.

אילן גילאון: אני עוזר להם, תאמין לי, כי אני צריך את הקיזוזים שלהם.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: בבקשה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: שוב אני רוצה לברך אתכם על ההגעה לכאן ועל שיתוף הפעולה.

קארין אלהרר: אני חושבת שהלמידה המשותפת המפרה בין פרלמנטרים, ניסיון שונה, יכול להביא באמת לתוצאות הטובות ביותר.

קארין אלהרר: אני רוצה להציג בקצרה את חוק האומנה.

קארין אלהרר: זה חוק שאני חייבת לומר שחשבתי עליו לפני שהגעתי לכנסת, לא ידעתי אם אני אבחר לכנסת או לא.

קארין אלהרר: לפני שהגעתי לכנסת הענקתי סיוע משפטי לאוכלוסיות מוחלשות במסגרת מרכז כזה שמעניק סיוע משפטי ואחד הנושאים שהגיע לפתחי היה נושא האומנה והבנתי שזה נושא שאולי יחסית הוא פרוץ, היו אמנם כל מיני הנחיות במשרד הרווחה שנגעו לתחום האומנה, אבל לא היה משהו מאוד מוסדר ומאוד נוקשה.

קארין אלהרר: אני גם באופן אישי מאמינה שבסוף צריך לחוקק דברים כדי לקבע אותם, כדי ליצור מצב שזה לא אם יש כסף או אין כסף, אלא משהו קבוע.

קארין אלהרר: אומנה זה בעצם מסגרת שהיא יותר רכה מאימוץ, מדובר בילדים שהמדינה החליטה שהם לא יכולים להישאר ולשהות עם ההורים הביולוגיים שלהם, מכל מיני סיבות, הסיבות הקיצוניות ביותר זה באמת התעללות, חוסר כשרות הורית מכל מיני סיבות.

קארין אלהרר: למרבה הצער הרבה פעמים מוציאים ילדים בגלל היעדר יכולת כלכלית קיצונית וזה דבר שצריך לטפל בו בהחלט בהמשך.

קארין אלהרר: מכל מקום למדינה יש אחריות מוגברת, ברגע שילד יוצא מבית הוריו הביולוגיים בעצם זה ילד של המדינה ולכן חשבתי שיש חובה לחוקק ולהיות מאוד מאוד נוקשים ולוודא שהילדים האלה מקבלים בדיוק את אותן הזדמנויות שמקבל ילד אחר שחי במשפחה ביולוגית נורמטיבית.

קארין אלהרר: החוק מבחינתי וגם מבחינת מומחים שהתייעצתי איתם לפני שהגשתי את הצעת החוק מגשים את ההוראות של האמנה הבינלאומית בדבר זכויות הילד שישראל חתמה על האמנה וגם אשררה אותה ובעצם מדובר בחוק שמכניס לדין הלאומי שלנו את מה שהתחייבנו אליו ברמה הבינלאומית.

קארין אלהרר: ישבה ועדה מסודרת לפני המון שנים, בראשות שוטפת, סביונה רוטלוי, שדיברה על הוצאת ילדים מבתיהם ובעצם החוק הזה התחיל להתגלגל.

קארין אלהרר: אני חייבת להודות שכשהגשתי אותו הוא היה בגרסה מאוד מאוד צרה והרבה בזכות היועצת המשפטית של הוועדה וכל האנשים שישבו סביב השולחן, החוק התעבה וקיבל הרבה יותר נפח.

קארין אלהרר: במסגרת החוק, מעבר להסדרה של מערכת היחסים בין הורי האומנה, ההורים הביולוגיים והילד, ניתנו גם הרבה מאוד זכויות לילדים מתוך ראייה של הילד.

קארין אלהרר: אחד הדברים היותר משמעותיים שקרו בחוק זה שהוקמה נציבות תלונות ילדים שתהיה נגישה לילדים, תדבר בשפתם של ילדים, הרבה פעמים מתוך דאגה לילד.

קארין אלהרר: יש עמותה שמפעילה את שירותי האומנה, יש הורי האומנה, יש הורים ביולוגיים, לכולם יש אינטרסים, אבל איפה הילד בכל הסיפור?

קארין אלהרר: הנציבות הזו, שלשמחתי כבר החלה לפעול אמורה לטפל בתלונות של הילדים ולשמוע את הקול שכולנו אמורים לדאוג לו וכולנו אמורים לטפל בו.

קארין אלהרר: דבר נוסף שהוסדר זה רישיון לאומנה.

קארין אלהרר: אמרנו שהמדינה אחראית אחריות מוגברת ולכן אנחנו מחויבים לעשות את הדברים בצורה מסודרת, לא להפקיד את הילד כמו באיזה מדף, אלא לדאוג שמדובר בסטינג הנכון ביותר עבור הילד ולכן יש רישיון לאומנה, נדאג שהמשפחה היא המשפחה נורמטיבית שיש לה יכולות ואת זה מסדירים בתחום הרישיון.

קארין אלהרר: עוד דברים שהוסדרו זה נושא של ילדים עם צרכים מיוחדים שהם מוצאים לאומנה.

קארין אלהרר: אז כל הזכויות של ילדים עם צרכים מיוחדים יישמרו גם כשהורי האומנה מטפלים בהם ולא ההורים הביולוגיים.

קארין אלהרר: דבר נוסף זה פטור ממס למשפחות האומנה.

קארין אלהרר: משפחות האומנה בארץ מקבלות תשלום מאוד קטן, מאוד לא מתמרץ וזה דבר שבהחלט נצטרך לטפל בו בהמשך, אבל עדיין, לפחות שעל זה לא יהיה מס, שהוא יגיע בזמן, זה דבר שהיו איתו בעיות.

קארין אלהרר: גם היום זה עדיין לא מושלם, אבל זה בהחלט עולה על שהם פסים נכונים וטובים.

קארין אלהרר: כל ההסדרה במשולש הזה של הורי אומנה, הורים ביולוגיים וילד, אני אתן דוגמה.

קארין אלהרר: בעבר, לפני החוק, ילד אומנה שרוצים לעשות לו תספורת, לקצר לו את השיער, צריך היה את אישור ההורים הביולוגיים.

קארין אלהרר: הרבה פעמים ההורים הביולוגיים הם פשוט מנותקי קשר, הם מסוממים, שיכורים, לא ניתן לאתר אותם בצורה קלה ואז כולם צריכים לחכות.

קארין אלהרר: להוציא דרכון לילד, הרי אנחנו שמים את הילד במשפחת אומנה ואנחנו רוצים שהוא ירגיש שזו משפחה.

קארין אלהרר: נכון שזה לא אימוץ ונכון שזה עדיין אמור לשמור על קשר עם הורי האומנה, אבל אם זו המשפחה שלו הוא אמור לעשות את כל הפעילויות עם משפחת האומנה כמו כל ילד אחר במשפחה, לרבות לצאת לחופשה שנתית.

קארין אלהרר: הרבה מאוד ילדים לא יכלו לצאת עם משפחת האומנה לחופשה שנתית ובהכרח הם מרגישים פחות משפחתיות והמשפחה הייתה צריכה לבחור בין לתת לילד להרגיש מצוין כמו כולם ואז לוותר על החופשה השנתית, או כל סוג של חופשה, או פשוט להשאיר את הילד במסגרת אחרת ולצאת לחופשה בלעדיו.

קארין אלהרר: הדבר הזה לא יכול להתקיים יותר וכן ניתנו יותר סמכויות בעניינים מסוימים למשפחות האומנה, צומצמו הסמכויות בעניינים אחרים, הם לא יכולים להגיש תביעות בשם ילד האומנה, זה נשאר להורים הביולוגיים.

קארין אלהרר: אני אסכם ואומר שיש באמת כמה נושאים שבגללם הגעתי לכנסת, חוק האומנה מבחינתי הוא אחד הנושאים החשובים, בכלל זכויות ילדים, ילדים בסיכון.

קארין אלהרר: יש עוד הרבה עבודה הלאה, בעיניי הנושא של הסדרת תחום צעירים חסרי עורף משפחתי, שזה השלב הבא, מגיעים לגיל 18, מה קורה איתם?

קארין אלהרר: המטרה היא שוויון הזדמנויות, שיהיה לכל ילד את אותה הזדמנות כדי שהוא יוכל להגיע למימוש הפוטנציאל המלא שלו, בלי קשר למי היו ההורים שלו, איפה הוא נולד, כמה כסף יש להם בחשבון הבנק.

קארין אלהרר: זו המטרה ויש עוד הרבה מאוד עבודה, נקווה שיהיו מספיק שנים לעבוד כאן כדי לקדם את הנושא.

קארין אלהרר: ותודה רבה, אדוני היושב ראש.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אתם רוצים לשאול שאלות הבהרה או יותר מאוחר?

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): יש לנו שתי נשים שמטפלות בנושא הזה בוועדה שלנו, אבל לפני שנבקש מהן לשאול את השאלות לי יש שאלה.

Adrian Solomon: האם נושא האומנה הוא תחת הפיקוח של משרד הרווחה ומשרד העבודה או תחת פיקוח העירייה?

קארין אלהרר: לא, אני אומַר, זה עובד בשיתוף פעולה, האחראי הוא משרד הרווחה, השר הממונה הוא שר הרווחה, שירותי האומנה ניתנים בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות, עם הרשות המוניציפלית.

קארין אלהרר: בעצם הילד רשום בתחום של הרשות המוניציפלית שבה הוא מתגורר והכספים מועברים אחרי שהרשות נתנה אישור שהילד מתגורר ויש סנכרון ביניהם.

קארין אלהרר: זה, דרך אגב, נקודה שיש איתה בעיות כי הרבה פעמים הסנכרון בין הרשות המקומית לבין השלטון המרכזי לא עובד כל כך טוב וזה עשוי לפגוע בילד.

קארין אלהרר: למשל, אני אתן דוגמה, בהעברת הכספים.

קארין אלהרר: אם הניירת לא הגיעה בזמן המשפחה פשוט לא תקבל את הכסף בזמן.

קארין אלהרר: אז יש לזה יתרונות ויש לזה חסרונות.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): וחוץ מהכסף שניתן לפי האומנה, יש כסף שהילד מקבל, כלומר כסף לבגדים?

Adrian Solomon: כסף לקנות מחברות, ציוד או כל מיני דברים אחרים?

קארין אלהרר: קצבת האומנה היא קצבה שאמורה לתת מענה לכל ההוצאות של הילד.

קארין אלהרר: אני יודעת משיחות עם אין ספור הורי אומנה שהקצבה שמשתלמת לא באמת מספיקה.

קארין אלהרר: המדינה אפילו לא קוראת לזה תשלום עבור האומנה, זו השתתפות.

קארין אלהרר: כשמדובר בילדי אומנה עם צרכים מיוחדים אז יש תשלומים נוספים לטיפולים שזקוקים להם, אבל אני תמיד אומרת שהורים שבוחרים להיות הורי אומנה הם חצי קדושים כי באמת אין דרך בלי לממן את זה גם מהכיס.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): ברומניה יש מערכת דומה.

Adrian Solomon: ההורה שבאומנה עובד דרך הרשויות המוניציפליות, יש לו את כל הזכויות לפי חוק ובנוסף הילד מקבל קצבה, סכום כפול ממה שהאומנה מקבלת, הוצאות יומיומיות לבגדים, לציוד ולכל מיני צרכים אחרים.

Adrian Solomon: זאת אומרת זה לא פוגע בתקציב של האמא.

Adrian Solomon: האומנה, היא עובדת של הממשלה, אבל היא בכל זאת אמא בסופו של דבר.

קארין אלהרר: ומי מנהל את הכספים שהילד מקבל?

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): האמא, האומנה.

Adrian Solomon: כל חודש היא צריכה להוכיח על סמך חשבוניות שכל הכסף הזה ניתן לצרכים של הילד.

קארין אלהרר: כמה ילדים, אתה מעריך, שיש באומנה ברומניה?

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): קרוב ל-23,000 ילדים.

Adrian Solomon: הרבה מאוד.

Adrian Solomon: מערכת האימוצים מאוד קשה ברומניה, מאוד מסובכת, החל מ-2003 אין אפשרות לאימוץ בינלאומי.

Adrian Solomon: ב-2001.

Adrian Solomon: מנסים עכשיו לשחרר את הנושא הזה, למרות שזה נושא מאוד רגיש מכיוון שהאוכלוסייה ברומניה היא יותר ויותר מצומצמת, אין יותר ילדים ברומניה, ומתחילים להרגיש את זה באוכלוסייה, לכן סביר להניח שהמדיניות צריכה להיות יותר בכיוון של להחזיק את הילדים ברומניה ולספק להם את כל התנאים הנדרשים ולא במוסדות.

Adrian Solomon: יש מקומות מסוימים שאין להם בכלל מוסדות לאומנה.

Adrian Solomon: המחוז שבו אני נולדתי זה מחוז פיילוט, החל מהשתתפותה של רומניה באיחוד האירופי.

Adrian Solomon: אמה ניקולסון, שהייתה קשורה גם לנושא של ילדים מאומצים ברומניה נתנה דוגמה של המחוז שלי, מחוז וסלוי, כמחוז הכי עני באזור שלנו וכל הילדים שנשלחו לאומנה חיים יותר טוב מאשר הילדים שחיים אצל משפחות ביולוגיות.

Adrian Solomon: נבנו בתים שבהם היו גרים גג שישה ילדים, היה בן אדם אחד שדואג לילדים האלה.

Adrian Solomon: נכון לעכשיו הם ילדים מעל גיל 14, הם למדו לחיות לבד, הם למדו שיהיו להם חיי משפחה עכשיו, עוזרים להם אחר כך מעל גיל 18 להיכנס לשוק העבודה, להתאקלם.

Adrian Solomon: אני מקווה שביום חמישי נראה סוג אחר של פרויקט שיש לכם, נראה את זה בבאר שבע, מה קורה עם הילדים שמעל גיל 18.

Adrian Solomon: תכנית פסרלה, הממשלה מעניקה לילדים כאלה משכורת מינימלית לתקופה בת שנתיים בתנאי שהעובד יישאר שם שלוש שנים.

Adrian Solomon: יש תכניות להכשרה מקצועית, הממשלה, המדינה, מנסה, למרות שהילדים עדיין רואים במערב את ארץ הקודש וכולם רוצים לעבור לגור במערב אירופה, לחיים יותר טובים, לחיים יותר טובים מידיים, ללא מאמץ מצדם.

Adrian Solomon: ידיעת העבודה הסיסטמתית לצערי הלכה לאיבוד ברומניה.

Adrian Solomon: במרכאות זה אחד ההישגים של הדמוקרטיה.

קארין אלהרר: עד איזה גיל מסייעים לבוגרים של אומנה?

Adrian Solomon: עד גיל 18 ואחר כך, מעל גיל 18, עד גיל 26, אם הם לומדים להשכלה גבוהה או נמצאים במסגרת מסוימת של מערכת החינוך וזה הגיל שגם ההורה הביולוגי חייב לעזור לילד על פי חוק.

Adrian Solomon: הייתה בעיה ברומניה לילדים שעברו את גיל 18 כאשר היו המוסדות, בתי היתומים הגדולים, מעל גיל 18 היו זורקים אותם לרחוב, לא הייתה להם עבודה.

Adrian Solomon: אנחנו עלינו על הבעיה ויש רצון ואחריות למדינה לפתור בצורה מסוימת ומוצלחת את הבעיה הזו כי זה המקור לזנות, לסמים, כל הילדים האלה שהיו עוזבים את בתי היתומים.

Adrian Solomon: זו בעיה שמצטמצמת בתקופה האחרונה בזכות המדיניות הפעילה של הממשלה.

Eva-Andrea Cspe: ברצוני להגיד לכם בוקר טוב ותודה רבה על הזמנת

Eva-Andrea Cspe: כם ועל ההזדמנות לשוחח סביב השולחן הזה, אנשים שמתעניינים באותם הנושאים ורוצים לשנות דברים שמאוד מדאיגים אותנו כמו העוני, ואנחנו פוליטיקאים חדשים בענף, זה המנדט הראשון שלנו, לחלק מאיתנו.

Eva-Andrea Cspe: בקשר לאומנה, זה נושא מאוד חשוב, גם לרומניה, מכיוון שכל שנה ברומניה 9,000 ילדים נכנסים לתכנית הזו של האומנה.

Eva-Andrea Cspe: יש כאלה שאחרי תקופה מסוימת אפשר גם לאמץ אותם.

Eva-Andrea Cspe: אם אנחנו מדברים על אומנה ברומניה, נכון לעכשיו, עליכם לדעת שמי שעובד בענף הן בעיקר אימהות שיש להן ילדים נכים והן מנצלות את ההזדמנות הזו כדי להישאר עם אותו הילד.

Eva-Andrea Cspe: המשכורת שמקבלים זו המשכורת המינימלית.

Eva-Andrea Cspe: אנחנו לא יכולים להגיד שאפשר לחיות עם זה ושיהיה להם כסף גם לדברים אחרים.

Eva-Andrea Cspe: מה שחסר ברומניה זו הגמישות של המוסדות האלה, מכיוון שזה מאוד חשוב שבמקרים כאלה עובדי האומנה, וגם הילדים, יוכלו לקבל זכויות שיוכלו ליהנות גם מאווירה אחרת, שיקבלו תשומת לב וגם יוכלו להתיידד עם אנשים אחרים ולראות שבאותה חברה יש גם אנשים נכים כמוהם, ילדים אחרים שיש להם את אותן בעיות.

Eva-Andrea Cspe: זה מאוד חשוב שגם אנשי האומנה וגם ההורים האלה ייהנו מחופשה.

Eva-Andrea Cspe: לעובדי אומנה ברומניה יש 21 יום חופש.

Eva-Andrea Cspe: אותו הורה בהסכמת רשות החסות יכול לקחת את הילד עם ההורה, אבל לעובדי אומנה יש זכות לקבל חופש.

Eva-Andrea Cspe: מצד שני אם מדברים על זכויות על הילד, יושב ראש הוועדה המחוזית הוא הבן שיש לו את - - - זה המוסד שמעניק את כל הזכויות לילדים, אבל ילד זה לא כמו בגד ששוטפים, מגהצים וזורקים אותו למשפחה מסוימת.

Eva-Andrea Cspe: לילד הזה יש רגשות והוא צריך לדעת מה קורה בסביבתו וצריכים להתייחס אליו בתשומת לב.

Eva-Andrea Cspe: אנחנו מנסים לייצר כל מיני תרגילים כדי להביא את הילד למשפחה הביולוגית שלו וכשאנחנו הגענו למסקנה שהילד כבר לא יכול לחזור למשפחה הביולוגית שלו ואפילו לקרובי משפחה מדרגה רביעית, אז אפשר לאמץ אותו.

Eva-Andrea Cspe: זה תהליך מאוד מסובך והצעירים האלה שכבר לא יכולים לחזור למשפחותיהם ועד גיל 18 הם נמצאים במסגרת אומנה, מעל גיל 18 הילדים האלה יכולים להתמודד מאוד קשה עם חיי היום יום שלהם.

Eva-Andrea Cspe: יש לנו הרבה בתי יתומים שהם בעצם מוסדות גדולים עם 50-40 ילדים.

Eva-Andrea Cspe: עכשיו רומניה קיבלה החלטה שעד 2020 רומניה תבטל את כל בתי היתומים האלה ולהעביר את הילדים האלה לאומנה.

Eva-Andrea Cspe: הילדים האלה צריכים להגיע לבית הספר, צריכים לחזור למשפחה, יש גם מומחים שעוזרים לאותם הילדים, יש גם פסיכולוגים שעוזרים להם וצריכים לדאוג לצרכים שלהם, אבל יש עבודה שאנחנו צריכים לבצע, עד 2020 לבטל את כל בתי היתומים האלה.

Eva-Andrea Cspe: הילדים האלה בבתים גדולים, בבתי יתומים לא מבינים מה זה לעשות קניות, מה זה לחסוך כסף, מה זה לשלם חשבונות, מה זה לקנות נעליים או משחת שיניים.

Eva-Andrea Cspe: הילדים האלה צריכים ללמוד איך זה לחיות בחיי היומיום.

Eva-Andrea Cspe: מעבר לתכנית הזו צריכים להכין תכניות מסוימות איך ללמד את הילדים עם מומחים שילמדו את הילדים, להכין אותם לחייהם מעל גיל 18.

Eva-Andrea Cspe: אני חושב שזה האתגר הכי גדול שלנו.

Eva-Andrea Cspe: תודה.

קארין אלהרר: אני רוצה רק להוסיף דבר ששכחתי בדברים הקודמים שלי.

קארין אלהרר: אחד הדברים הבאמת גדולים והכי תקציביים שנכנסו לחוק האומנה היה היכולת של בני משפחה לשמש משפחות אומנה.

קארין אלהרר: בכלל אומנה הכוונה היא שבסופו של דבר הילד יחזור למשפחה הביולוגית, שבתקופת האומנה יעשו בעצם איזה שהיא עבודה עם המשפחה הביולוגית ויש חשיבות מאוד מאוד גדולה שלמשפחה, סבא וסבתא, דודים, כן תהיה יכולת לגדל את הילד בתקופת האומנה כי זה יקל על חזרה מלאה, אם תהיה כאשר תהיה, וזה דבר שהיה היקר ביותר בכל החוק ולשמחתי הוא עבר וזה באמת מתכתב עם מה שאת דיברת עליו, העובדה שילד חי במשפחה, ביולוגית או אומנה, אבל באמת שיבין איך משפחה מתנהלת, איך מתנהל משק בית באמת, זה גם חינוך לעתיד שלו כבוגר.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה להוסיף רק שתי הערות בקיצור רב.

אלי אלאלוף: אצלנו אנשי האומנה הם לא עובדי מדינה.

אלי אלאלוף: זו נקודה מאוד מרכזית.

אלי אלאלוף: אצלכם הם עובדי מדינה, עובדי משרד זה או אחר, אצלנו זה לא כך.

אלי אלאלוף: היום אפילו משפחות האומנה מופעלות על ידי עמותות, לא על ידי המדינה בכלל.

אלי אלאלוף: אלה עמותות שלוקחות מהמדינה את הסמכות להפעיל את תכנית האומנה במשפחות כאלה ואחרות.

אלי אלאלוף: לעומת זאת יש לנו מסגרות עם פנימייה ולפעמים במספרים גדולים יותר מ-50, אבל אלה מסגרות שאין בהן חוק האומנה, זה לאפשר, ואתם תראו את זה ביום חמישי, כשנהיה בדרום, לאפשר לילד לקבל חינוך עם כל הנקודות שציינת, הכרת העולם, סביבה, שתשלב אותו, אבל במסגרת מה שנקרא או כפר ילדים, או פנימייה.

אלי אלאלוף: הילד יודע שפעם בשבוע או פעם בשבועיים מקסימום הוא חוזר הביתה, לבית הרגיל שלו.

אלי אלאלוף: אין שום התערבות של פונקציונר על תפקוד הילד.

אלי אלאלוף: חוץ מעובדי הכפר שהם מדריכים או שומרים או דברים כאלה, אין אומנה שהיא ממוסדת באמצעות מוסדות מדינה וזה חד משמעי.

אלי אלאלוף: לכן ההחלטה שלכם, ואני אומר את זה אינטואיטיבית, היא נפלאה שאתם סוגרים את בתי הילדים.

אלי אלאלוף: זו נקודה אחת.

אלי אלאלוף: הנקודה השנייה, אני רוצה שתציינו את קארין, היא צנועה, היא לא אומרת, משרד הרווחה התנגד כל הזמן לחוק האומנה כי זה גם דרש מהמשרד לתפקד אחרת.

אלי אלאלוף: אתה לא מבקש מעובד שעובד במשרד ויודע הכול, 'תשנה את ההתנהגות שלך', לכן זו יוזמה אזרחית, היא לא הייתה חברת כנסת, ששכנעה את הכנסת לחייב את הממשלה לשנות את ההתנהגות שלה.

אלי אלאלוף: שימו לב איזה תהליך מדהים מבחינה דמוקרטית, שהאזרח הפשוט, והיא לא פשוטה, היא מדהימה, יכול לשכנע את כל המערכת לשנות תפיסה בחינוך.

אלי אלאלוף: רואים את זה גם בחינוך הרגיל.

אלי אלאלוף: זאת אומרת יש פה פונקציה מאוד מרכזית, וכדאי שתחשבו על זה, אל תיבהלו מהמילה הפרטה, למרות שהחבר שלי אילן יתפוס אותי בגרון בחוץ, יש צורך היום, המדינה לא חייבת להפעיל תכניות כאלה, עדיף שזה יהיה בחלק הוולונטרי של האזרחים.

אלי אלאלוף: היא אמרה, אני חשבתי שלא תרגמו אותה טוב, משפחות האומנה זה צדיקים, כי כלכלית הם מפסידים, הם לוקחים אחריות גדולה מאוד, אז תבינו שאומנה של משפחות זה הרבה יותר אפקטיבי, טוב לילד, עדין יותר עם הילד, גם אם יש מדי פעם טעויות כאלה ואחרות.

אלי אלאלוף: אז תחפשו לא כל הזמן שהממסד חייב להיות המפעיל של התכנית להצלת ילדים, כי הילדים האלה, אם יישארו במסגרת המשפחתית ידוע מראש שזה יהיה להם מאוד קשה.

אלי אלאלוף: הצטרפה אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אלי אלאלוף: יש לה יתרון, היא במפלגה שלי והיא גם שכנה שלי כי היא בנגב, כמוני, אז זה טוב.

אלי אלאלוף: עוד משהו לנושא האומנה או אפשר לקפוץ לחברי אילן גילאון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לנושא האומנה אולי אפשר להוסיף משפט אחד?

אלי אלאלוף: בבקשה, חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא כל משפחה שרוצה לקבל ילד היא יכולה לקבל את הילד, כי יש קריטריונים גם למשפחות שלוקחות את הילדים לאומנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר הזה חשוב מאוד, זה לא עסק כלכלי, אלא יותר לעזור לילד שלא יכול להמשיך בחיק המשפחה.

אלי אלאלוף: בהחלט נקודה מרכזית.

אלי אלאלוף: אני חשבתי שאילן גילאון מרוקאי, הוא יודע מרוקאית כמו מרוקאי, הוא יודע צרפתית כמו מרוקאי וגם רומנית קצת כמו מרוקאי, אבל הוא בטעות אמר לי את כל האמת.

אלי אלאלוף: אז תגיד את כל האמת שלך.

אלי אלאלוף: הוא ידבר על הנושא של הנכים ואני אומר לכם, המאבק של הנכים, לאילן גילאון יש דרגת גנרל פלוס, כי הוא באמת עשה מאבק אדיר.

אלי אלאלוף: בבקשה, אילן.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): עד גיל 7, כאשר עזבתי את רומניה הייתי הילד הרומני והייתי מסתובב עם גרביים בסנדלים.

אילן גילאון: נכון, נתן, כל הילדים הרומנים מסתובבים עם גרביים בסנדלים ומגיל 7 הפכתי להיות מרוקאי, כי לפי דעתי הקהילות המרוקאיות ברומניה הן הקהילות הגדולות ביותר והטובות ביותר בישראל.

אילן גילאון: תרשו לי להציג את עצמי, אני אילן גילאון, חי באשדוד, אני אב לארבעה ילדים וסבא לעשרה נכדים.

אילן גילאון: בעיקרון על אנשים נכים אני זוכר שהיה משפט שכל הפוליטיקאים אמרו קודם האנשים, האנשים במקום הראשון.

אילן גילאון: אנחנו לא לומדים להיות נכים, לא בבית ספר, לא באוניברסיטה, זה יכול לקרות באופן אוניברסלי לכל אחד מאיתנו.

אילן גילאון: אתה חוצה את הכביש, לא מסתכל שמאלה, לא מסתכל ימינה, קורה לך, אתה נולד עם נכות, אצלנו יש גם מלחמות וזה אומר שאין אנשים עם נכות, כולנו נכים, או שכולנו נכים או שלכולנו יש פוטנציאל להיות נכים, או שאנחנו נכים זמניים או שמאוד קרוב אלינו יש נכים, או שכולנו מזדקנים וכולנו הופכים להיות נכים.

אילן גילאון: מהסיבה הזו זו בעיה כללית שכל אחד צריך להיות בטוח, לכל אחד יש זכות להגיע ליעד שהוא קבע לעצמו בחיים בכבוד וזאת הסיבה שאנחנו שמרנו מקומות עבודה לאנשים נכים.

אילן גילאון: אנחנו צריכים לעודד את השוק הפרטי להעניק מקומות עבודה לנכים והקצבה שנקראת הכנסה בסיסית.

אילן גילאון: אנחנו לא צריכים לתת לכל אזרח, אבל לכל מי שצריך אנחנו צריכים להעניק לו את ההכנסה הבסיסית.

אילן גילאון: האמת שאצלנו אין צורך בחוקה לקצבה, הממשלה יכולה להחליט.

אילן גילאון: אם הממשלה לא מחליטה אז הכנסת חייבת לקדם את החוק.

אילן גילאון: זה מה שאנחנו עשינו יחד עם חבר הכנסת אלאלוף, הבוס שלנו, והוא צדק, זה לא מספיק מה שאנחנו עשינו, אנחנו רוצים להתחיל מהבסיס, הקצבה כמשכורת בסיסית.

אילן גילאון: מה המשכורת הבסיסית ברומניה?

Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): 1,900.

Silviu Vexler: מעט מדי.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): 1,900 ליי וזה ברוטו.

טלי פלוסקוב: 1,900 מה?

אילן גילאון: ליי.

אלי אלאלוף: ליי, שזה בערך שקל.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): 1,900 ליי, שזה בערך 1,900 שקל, אפילו פחות.

אילן גילאון: זה מאוד קשה לחיות עם הכסף הזה, אם אין לכם הכנסות אחרות וזה מייצר שתי תופעות נוספות, קודם כל זה לא מעודד את האנשים לצאת לעבודה מכיוון שאם הוא הולך לעבודה הוא מפסיד את הקצבה הזו, אז אנחנו צריכים לעודד, לתת להם יותר כסף ואנחנו צריכים לקחת יותר מסים ממה שמרוויח יותר.

אלי אלאלוף: גיליתי שהוא למד בצרפת.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אתה אמרת שהקומוניזם הוא הדרך הכי קשה לקפיטליזם, וזה מה שאנחנו לומדים בדרך הזו.

אילן גילאון: כל הרזולוציה מתחילה מהתחלה, מאיפה שאנחנו התחלנו את התכנית הזו, מ-2003 ועד היום הקצבה שלנו לנכים הייתה 2,342 ₪ ועם הכסף הזה אנחנו אפילו לא יכולים להתחיל את השבוע, לא לחיות מזה.

אילן גילאון: בעזרתנו זה עלה, עם החוקים שאנחנו קידמנו, מכיוון שלא הייתה חוקה הוגנת ואנחנו רוצים להמשיך ולקדם את זה עד שהקצבה תגיע ל-5,300 ₪, כמו משכורת מינימום.

אילן גילאון: המאבק של ההסתדרות לקצבה, כמו שההסתדרות נאבקת על משכורת היא צריכה להילחם גם על קצבה.

אילן גילאון: זה מאוד קשה כי צריכים לחלק את ההון של הממשלה ואני מאוד מקווה שרומניה, שהיא המדינה השנייה שלי, שיש לה פוטנציאל עצום, הרבה אדמה והרבה מים וזה המקום היפה ביותר בעולם, יכולה להיות גם מדינה מאוד עשירה וזה מאוד תלוי בכם.

אילן גילאון: יש לכם חברי פרלמנט מצוינים, שאני הכרתי, אני הכרתי את מר טוקאי?

אילן גילאון: הוא עדיין בפרלמנט?

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: תמסרו לו דרישת שלום חמה, הכרתי את מר טוקאי.

אילן גילאון: אני זוכר גם אותך.

אילן גילאון: וזה מה שרציתי להגיד לכם, המאבק הוא מי מקבל כמה ומי משלם כמה, הכול זה עניין פוליטי וכל זה זה עניין פוליטי, כל הבעיות האחרות הן סיפורים.

אילן גילאון: מי מקבל ומי משלם, זה הכול.

אילן גילאון: זה מה שאנחנו צריכים לעשות בפוליטיקה.

אילן גילאון: כל אחד לפי דעתי צריך לשאול את עצמו כל הזמן מה הוא נותן למדינה ומה המדינה מחזירה לו.

אילן גילאון: כל יומיים להיות אנוכי וכל יומיים להיות נדיב, כי אחרת הכלכלה לא יכולה להחזיק מעמד.

אילן גילאון: זה מה שקורה במדינות שהאזרחים מקבלים הכול.

אילן גילאון: תודה, אם יש שאלות, אם אתם רוצים להגיד לי משהו על נכות.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אני יושב ראש הוועדה לנכות, אנחנו לא התקדמנו הרבה, אבל די התקדמנו.

Adrian Solomon: אנחנו אחרי ארצות הברית ויפן, יש לנו עוד הרבה דרך לפנינו.

אלי אלאלוף: סליחה, אני רק רוצה להגיד תודה לקארין, היא צריכה לעזוב אותה.

אלי אלאלוף: תודה, קארין, יום טוב.

Adrian Solomon: תודה רבה.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): ברומניה יש חוק שמחייב את המעסיק להעסיק 4% מכל העובדים אנשים נכים.

Adrian Solomon: אם הוא לא יעשה הוא ישלם קנס.

Adrian Solomon: יש מחויבות כזו למעסיק?

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): לא, זו מחויבות למוסדות ממשלתיים.

אילן גילאון: נכון, אם לא עושים יכול להיות קנס.

אילן גילאון: למשל בגרמניה מעודדים, משלמים פחות מסים ועם הטכנולוגיה של היום אפשר להעסיק נכים.

אילן גילאון: אני ראיתי טלפון קטן כזה שאפשר להזיז אותו דרך העיניים ומשקפיים שגם אם אתה עיוור אתה יכול לקרוא.

אילן גילאון: הטכנולוגיה יכולה לצמצם את הפער בין האנשים.

אילן גילאון: זה לא עניין של החלטה, כל אחד יכול לעשות כל דבר.

אילן גילאון: אני, שעוסק עם הפרטים הכי קטנים, לא צריך להיות כפתור גדול במעלית למי שקורא ברייל, אפשר למצוא פתרון לכל דבר, גם לבעלי נכות שאפשר להביא אותם לרמה של עובד רגיל.

אילן גילאון: בכל התחומים יש את הפתרונות.

אילן גילאון: יש לנו תשובה לנכים והטכנולוגיה עוזרת לנו.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): כן, אנחנו מעודדים להעסיק נכים.

Adrian Solomon: אם מעסיקים נכים הם פטורים ממסים, משלמים פחות מסים.

Adrian Solomon: הנכה עצמו ממשיך לקבל את הקצבה, הוא מקבל את הכסף ובתוספת לזה הוא מקבל את המשכורת, לא לוקחים לו את הקצבה.

Adrian Solomon: למעט מקרים חמורים.

Adrian Solomon: כשמדברים על מקרים חמורים, כשבן אדם לא יכו לעבוד, זה מאוד מצומצם, 10% עד 15%.

Adrian Solomon: נכון לעכשיו אפשר לעשות דברים יוצאים מן הכלל.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): בתחום הייטק הרבה נכים יכולים לעבוד, נכון להיום, עם הטכנולוגיה הנוכחית.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): את רומניה שעזבת בגיל שבע, אז היו מוסדות ממשלתיים שהיו אוספים, כמו קיבוצים, שאספו את כל האנשים שהיו מייצרים כל מיני דברים, כל מיני חפצים ושהיו משווקים אחר כך ואת הכסף היו מחלקים לאנשים.

Adrian Solomon: הם היו מייצרים מברשות שיניים.

Adrian Solomon: יש גישה למוסדות הציבוריים בישראל, יש אפשרות שהנכים יעבדו?

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): לפי החוק כן, אבל לא בכל המקומות.

אילן גילאון: אני אגיד לך דבר שמאוד שמחתי לראות, הגעתי למחלקת הבריאות כאן בירושלים וראיתי משפט שהיה כתוב 'שירותים לנכים'.

אילן גילאון: למעשה זה היה שלט מזויף, שאלתי אותו 'מה זה כאילו שירותים לנכים?', אבל לזייף את הגישה לשירותים של הנכים זה דבר מוזר.

אילן גילאון: אנחנו התקדמנו, עדיין יש לנו בעיות.

אילן גילאון: עד 2018 היינו צריכים לסיים את העניין הזה במוסדות הממשלתיים, עד המקום האחרון.

Adrian Solomon: ובמוסדות הפרטיים?

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): במוסדות הפרטיים אנשים מבינים שזה לא הגיוני לא לקבל את הנכים.

אילן גילאון: אם המוסדות הפרטיים מצליחים המוסדות הממשלתיים טועים לפעמים.

אלי אלאלוף: גברת, רוצה גם?

אלי אלאלוף: אוקיי.

Eva-Andrea Cspe: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): כן, אחרי שהוא יסיים לדבר.

Eva-Andrea Cspe: השאלה שלי, יש לכם קנסות לפי החוק למי שמעסיק את הנכים?

Eva-Andrea Cspe: יש קנסות למעסיקים שלא מעסיקים נכים?

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): על מוסדות ממשלתיים אני מדבר.

אילן גילאון: אבל אנחנו לא יכולים להטיל קנסות על הממשלה מכיוון שהממשלה משלמת לממשלה.

Eva-Andrea Cspe: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): מי שמעסיק מעל 50 עובדים, חייב להעסיק נכים, אחרת הוא משלם את המשכורת המינימלית למדינה.

Eva-Andrea Cspe: זה כאילו קנס, הוא משלם את המשכורת המינימלית אם הוא לא מעסיק נכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מעודדים.

אילן גילאון: מעודדים כן, אין לנו חקיקה ש - - -

נעה בן שבת: יש חובה במקומות ציבוריים להעסיק 5%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ציבוריים, מדברים על ה - - -

נעה בן שבת: אבל אין קנסות, אין את ההסדר של קנסות.

נעה בן שבת: יש אפשרות - - -

אילן גילאון: לא, היא שאלה, אמרתי שגם אם יש קנסות, מה יהיו הקנסות?

אילן גילאון: המדינה תשלם לעצמה?

אילן גילאון: מה, איזה קנסות?

אילן גילאון: ובעניין הפרטי אנחנו עוד לא מיצינו את זה.

אילן גילאון: מה, את לא מבינה רומנית?

Eva-Andrea Cspe: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): ובבתי ספר?

Eva-Andrea Cspe: איך ילדים בעלי נכות, איך הם לומדים בבתי ספר?

Eva-Andrea Cspe: יש בתי ספר מיוחדים לצרכים מיוחדים?

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): נגיד אם בא תלמיד נכה מאפשרים לו גישה להיכנס, יש לו מקום מיוחד.

אילן גילאון: אנחנו פעלנו בצורה כזו כדי שתהיה גישה מראש לכל ילד נכה ואנחנו עובדים על החוק הזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד, עוד פעם החבר שלי צנוע.

אלי אלאלוף: אילן עשה מהפכה בנגישות לנכים.

אלי אלאלוף: במסגרת אישור התקציב ל-2019 אתם צריכים לראות את משרד האוצר בא להתנצל על כך שלא הספיק לסיים את כל העבודה.

אלי אלאלוף: זה לא בגלל מחסור בכסף, אלא בגלל בעיות טכניות בלבד, שלו.

אלי אלאלוף: זאת אומרת היום הוועדה שלנו, הוועדה שהיא ועדת משנה שלנו, שאילן עומד בראשה, הוא מפחיד אותם מספיק כדי שיתאמצו.

אלי אלאלוף: אנחנו הסכמנו להאריך להם בשנה אחת בלבד את הצורך להשלים את כל הנגישות הנדרשת במוסדות ציבור.

אלי אלאלוף: לגבי בתי ספר.

אלי אלאלוף: אילן ואני הגמשנו את עצמנו בדבר אחד, כל בית ספר צריך להיות נגיש, כולל הכנה למעלית, אבל המעלית תהיה רק ביום שיש ילד ראשון שמגיע לבית הספר.

אלי אלאלוף: רק המעלית, הפיר יהיה, אבל להתקין את המעלית רק ביום שילד אחד יגיע, אז יעשו.

אלי אלאלוף: זו טכניקה פשוטה, זה מפני שאם אין תלמידים שמשתמשים במעלית אז אתם יכולים לראות את ההידרדרות של המעלית עצמה.

אלי אלאלוף: אבל לאילן יש בעבודה שלו, כל מוסד מבקש סליחה ובא לבקש הארכה.

אלי אלאלוף: יש לנו על הליין את כל הרשויות המקומיות שעוד מעט יבואו לבקש סליחה והארכה ולא יהיה קל לקבל אותה.

אלי אלאלוף: אותו דבר המוסדות להשכלה גבוהה, כל האוניברסיטאות, כולל הישנות.

אלי אלאלוף: הישנות שלנו, לא כמו אצלכם מאות שנים, אצלנו זה 100 שנים ואחורה.

אלי אלאלוף: זאת אומרת יש פה התמודדות מתמדת עם הצורך לעשות נגישות טובה לכל אחד מהאזרחים שלנו וזו עבודה.

אלי אלאלוף: זו עבודה של ועדת המשנה שלנו ולא כדאי להיות בדיונים עם אילן אם אתה מפגר בעבודה הזאת, אני חייב להגיד.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): בוא נגיד שהגבול זה השמים, אבל גם לשמים צריכים לתת גישה.

אלי אלאלוף: בבקשה, עבד אל חכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, כמה מילים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה למקד את הנושא של החוק של הנכים בכמה נקודות.

אלי אלאלוף: שלושתנו שייכים לקואליציה, זה נכון, אבל עבד אל חכים הוא לא בקואליציה, הוא פועל לטובת האוכלוסייה שלו בצורה מדהימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רציתי להגיד כמה משפטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הראשון, כשמשווים את הסכומים של קצבת הנכות זה יכול להטעות כי צריך להשוות את זה ליוקר המחיה באותה מדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז להגיד 3,270 או 1,900, זה תלוי גם ביוקר המחיה באותה מדינה וזה יכול גם להשתנות כי מה אתה יכול לקנות באותו סכום, זו נקודה ראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, היה מאבק של הנכים שיצאו לרחובות, חסמו כבישים, לפני שהחוק הזה הגיע, והסיסמה הייתה, והיא סיסמה מאוד חשובה, שנכה הוא לא חצי בן אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עוד נקודה שאנחנו צריכים להעלות אותה, הנכה הוא בן אדם שווה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה השלישית, הממשלה קבעה את הסכום שהיא רוצה להוסיף לנכים ועל סמך זה בא החוק ואנחנו הוצאנו מתחת ידינו, בהובלת יושב ראש הוועדה אלי בצורה חכמה מאוד, ניצלנו את המקסימום שאפשר להפיק מאותו סכום שהממשלה הקציבה ולכן החוק הזה הוא צעד ארוך בכיוון הנכון, אבל הוא לא הסופי, אנחנו צריכים להגיע, כמו שכולם אמרו פה, לשכר מינימום לפחות, כך שאנשים גם יוכלו לחיות בכבוד כי גם להם יש צרכים מיוחדים יותר מהאזרח הבריא או השלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד נקודה, העניין של האנשים שצריכים לקבל את הנגישות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש חוק נגישות מחייב, אבל עדיין הוא לא מיושם במלואו בהרבה מקומות ובמיוחד אני אעלה ביישובים הרבים, היישובים שלנו, שהם היישובים הכי עניים כי לפי דוח הביטוח הלאומי 52% מהערבים הם מתחת לקו העוני, ואם נעשה השוואה זה 52% מהערבים וכ-15% מהיהודים ובזה אנחנו מגיעים ל-22%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן שם צריכה להיות גם הקצבה והקצבה של המדינה כדי לעשות גם את הנושא של הנגישות ולפתור כי יש לנו את הנושא של הנגישות מחייב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את העניין של המיון של הנכים, במיוחד הילדים, כך שהם מועברים לבתי ספר עם מומחיות לאותו תחום של הנכות של הילד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולנו, ביישובים שלנו, יש מעט מוסדות כאלה ואנחנו לוקחים אותם בהסעות למרחקים ארוכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי ראש עירייה, אני יודע שהילדים שלנו עם הנכות הועברו למרחקים גדולים מאוד מאותו יישוב, מאותו בית, עם הסעה ולפעמים הייתה הסעה לתלמיד אחד, שזה גם תקציבית עולה הרבה לרשות המקומית, שגם צריך לקחת את זה בחשבון במדינה.

אלי אלאלוף: אני בעד שנקיים דיון מיוחד על הנגישות במגזר הערבי בוועדה שלך, אילן.

אילן גילאון: כן, בהחלט.

אלי אלאלוף: אז בוא נעשה את זה.

אלי אלאלוף: אין צורך לדחות את זה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, יש פה שני חברים שתמיד מסתתרים שם, אליעזר שוורץ וענת ירון, זו יחידת המחקר של הכנסת.

אלי אלאלוף: הם מספקים לנו את הנתונים על כל דבר שאנחנו זקוקים, הם עושים לנו עבודות מדהימות שאחר כך זה מפורסם באינטרנט של הכנסת והם מספקים לנו את כל הנתונים כדי שאנחנו נדע להתמודד עם האתגרים שלנו על בסיס ידע בדוק.

אלי אלאלוף: אז באמת, בשם הוועדה זו הזדמנות להגיד לכם, גם לאליעזר, תודה על אספקת הידע האדיר הזה שאתם מסוגלים לתת.

אלי אלאלוף: יש יחידה שמתעסקת בכלכלה ובחברה וזו היחידה שלהם.

אלי אלאלוף: תודה לכם, באמת.

אלי אלאלוף: עוד שאלות או שנעבור לנושא השלישי ללא הפסקה?

אלי אלאלוף: יש לנו פחות מ-20 דקות.

Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): מאוד קצר.

Silviu Vexler: ראשית אני רוצה להגיד שלום לטלי פלוסקוב, שלמרות שהיום היא יושבת בצד שלכם של השולחן אני חושב שהיא חלק מהצוות שלנו.

אלי אלאלוף: זו התארגנות שלנו.

Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אני חושב שהייתה טעות בהתארגנות.

Silviu Vexler: הייתה לי הזדמנות להכיר מקרוב את החוקה בעניין נכות בישראל מכיוון שלצערי החל משנה שעברה גם דודה שלי בעלת נכות, הייתה לה תאונה כאן.

Silviu Vexler: בסופו של דבר התאונה הוכחה כמשמחת, היא נסעה באוטובוס, האוטובוס שם ברקס, היא פשוט עפה בתוך האוטובוס, איבדה את ההכרה ולאחר מכן, כשהיא הגיעה לבית החולים היא גילתה שהיה לה גידול במוח.

Silviu Vexler: זה הסיפור ממש בקצרה.

Silviu Vexler: היא הגיעה לרומניה, ברומניה היא התעלפה, חזרה לארץ ועברה ניתוח פה בישראל.

Silviu Vexler: עכשיו, לאחר הניתוח, היא כבר לא יכולה לעבוד, אין לה אפשרות ללכת כמו שהיא הלכה פעם, היא לא יכולה לפעול כמו שפעלה פעם ואחר כך, כדי לקבל גישה לכל המשאבים שדיברנו בעבר, היא נתקלה בבעיה שדיברנו עליה קודם, זה הבירוקרטיה שלאורך כל הדרך שאנחנו מתמודדים איתה גם.

Silviu Vexler: לאחר חודשים של הסתובבות עם ניירת, מכיוון שקבעו לה נכות מסוימת, היה פקיד שקבע לה נכות מסוימת ואותה בעיה של בירוקרטיה יש גם לנו ברומניה.

Silviu Vexler: יש הרבה דברים שאנחנו צריכים ויכולים ללמוד מכם מכיוון שיש הרבה מקומות שנכים לא יכולים להגיע אליהם.

Silviu Vexler: נכון להיום הטכנולוגיה שמאפשרת גישה, אולי אפשר להעביר את המחשבות דרך wireless, דרך wifi לאותם הפקידים.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): איך אתם מתמודדים עם חירש, או מי שלא יכול לדבר, יש טכנולוגיות?

Adrian Solomon: מה יש לכם?

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): קודם כל כל שיעור שמעבירים בהשכלה הגבוהה לחירש יש כתב מסוים, לעיוורים יש אודיו.

אילן גילאון: אלה הטכנולוגיות הכי פשוטות.

אילן גילאון: לפעמים יש ניגוד בין אוטיזם למי שלא רואה טוב.

אילן גילאון: אם זה צבע בולט, מי שיש לו אוטיזם זה יכול לשגע אותו.

אילן גילאון: איך אפשר למשל להוכיח בן אדם שבא עם כלב לחקירה והכלב שבא לעזור לנכה לא בא כדי להפחיד את החוקר?

אילן גילאון: אז הגענו למסקנה, למשל, שצריך לשים תלבושת מסוימת על אותו הכלב.

אילן גילאון: יש מקומות מסוימים שאנשים צריכים להגיע בליווי מסוים.

אילן גילאון: אבל אי אפשר להגיע בליווי לכל מקום.

אילן גילאון: יש מקומות שאנשים צריכים להגיע עם מלווה כדי לעזור לו.

אילן גילאון: ובכל המקומות יש מבנים מסוימים שאנחנו בנינו כדי לבוא לקראת הנכה ויש גם שירות שאנחנו נותנים לנכה, כדי שכל אחד יקבל את התמיכה שהוא צריך.

אילן גילאון: יש משהו כמו צדפה, נגיד כשמישהו מוכר כרטיסים, כשמדברים לצדפה הזו החירש שומע.

אילן גילאון: יש מעליות שאומרים לאיזה מעלית נכנסת, במעלית אומרים באיזה קומה אתה נמצא, אם המעלית עולה או יורדת.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): יש לנו ברומניה 161 מתורגמנים לחירשים.

Adrian Solomon: אם יש תאונה לחירש יכול להיות שבאותו יש רק מתורגמן או שני מתורגמנים, עד שהוא מגיע הוא לא יכול למסור מה שכואב לו, מה הבעיה שלו.

Adrian Solomon: רציתי לדעת אם כאן יש תכנית מסוימת?

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): השאיפה היא לעזור לכל אחד.

אילן גילאון: נגיד שיש בן אדם אחד בכל המחוז, יכולים לקדם גם פרויקט מהסוג הזה, אמרתי שהשמים הם הגבול ואנחנו תמיד ממשיכים בדרך הזו, יד ביד עם הטכנולוגיה יכולים למצוא פתרונות לכל דבר.

אלי אלאלוף: ברשותך, אילן, תרשו לי לעשות הפסקה למרות שיש הרבה לדבר על קצבאות לילדים וגם התרגום.

אלי אלאלוף: תדעו שבוועדה, אם יש חירש שמגיע לפה גם מזמינים לו מתורגמן.

אלי אלאלוף: בכל מקום ציבורי לפחות.

אלי אלאלוף: הכנסת זה אחד המקומות המאוד מאורגנים בעניין הזה.

אלי אלאלוף: אבל אני רוצה לסיים את הנושא השלישי, שהוא חשוב מאוד בעינינו, כי הוא גם קיבל תנופה בלתי רגילה בחודשים האחרונים וזה הנושא של הסיעוד.

אלי אלאלוף: טלי פלוסקוב היא יושבת ראש ועדה מיוחדת של הכנסת לטיפול בנושא הקשישים עם ראייה לטווח ארוך.

אלי אלאלוף: ארוך?

אלי אלאלוף: בשבילי זה מחר, אבל לאחרים זה ודאי יותר מאוחר.

אלי אלאלוף: הנושא של הקשישים בארץ שחייבים לתכנן את זה הרבה יותר מראש ולכן היא עומדת בראש ועדה מיוחדת בעניין הזה והיא תדבר על הסיעוד.

אלי אלאלוף: בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כמו שסילביו אמר, אני ממולדובה, שהיא גם חלק מרומניה ואנחנו מדברים כמעט אותה השפה ונהניתי מאוד וזו הזדמנות גם להודות על הביקור, הייתי ברומניה יחד עם חבר הכנסת יוסי יונה ונפגשתי עם אנשים נפלאים ואני שמחה מאוד לראות אתכם כאן אצלנו בישראל וזה גם החזיר לי הרבה מהזיכרונות שלי כמובן על המדינה שבאתי ממנה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה, לפני שאני מדברת על סיעוד, להודות על הרעיון הזה לשבת ביחד ולדבר על הנושאים שבכל המדינה מתמודדים עם הדברים האלה כמו נכות, כמו אזרחים ותיקים ואצלנו במדינה, אני לא יודעת אם יתרגמו את זה נכון לרומנית, אבל לא מדברים על קשישים, אנחנו אומרים אזרחים ותיקים, שזה מושג עם הרבה כבוד לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: אני באמת חושבת שבכל מדינה הכבוד של המדינה שווה כבוד לאזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: לכן מאוד שמחתי וזו זכות מאוד גדולה, בזכותו של אלי אלאלוף, שהתחיל את העבודה שלו בעבודה על דוח העוני שחלק מאוד מאוד גדול בדוח הזה היה גם לכיוון הקשישים, להמשיך את עבודתו ואכן לדבר לא רק על מה שקורה היום אלא מה יהיה בעוד עשר שנים, מה יהיה בעוד 15 שנה ומה יהיה בעוד 20 שנה.

טלי פלוסקוב: היום במדינת ישראל חיים כמיליון אזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: מתוך שמונה וחצי מיליון אזרחים בכלל מיליון איש זה אזרחים ותיקים ולכן ההתייחסות אליהם צריכה להיות מיוחדת, גם אם אנחנו מדברים על נושא של בריאות וגם אם אנחנו מדברים על נושא של דיור וגם אם אנחנו מדברים על נושא של פרישה ופנסיה וגם אנחנו מדברים על נושא של סיעוד ויש עוד הרבה דברים שקשורים לאזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא של סיעוד, ובאמת החקיקה האחרונה הייתה אחד מהמאתגרים ביותר בשלוש השנים שאנחנו עובדים ביחד בוועדה הזו, מצד אחד כי היא קשורה להרבה אנשים, מצד שני כי היא עולה הרבה כסף למדינה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת לכם קצת נתונים, במדינת ישראל גמלת סיעוד מקבלים כמעט 130,000 איש בכל הרמות ועובדים בתחום הזה, אני כרגע מדברת על מטפלים ומטפלות שנותנים שירות סיעודי לקשישים, כ-40,000 עובדים זרים, אנשים שמגיעים גם מרומניה, ממולדובה, מאוקראינה וממדינות שונות בעולם, מגיעים אלינו לעבוד בתחום הזה, כי אין לנו מספיק עובדים משלנו, אבל מה שיפה, שהאנשים האלה מקבלים את הכבוד והעזרה בדיוק כמו הישראלים.

טלי פלוסקוב: הם מקבלים משכורת מינימום של המדינה, לא בגלל ששם, אתם אמרתם שהמשכורת שלכם הרבה יותר נמוכה ממה שמשלמים כאן בארץ, ומי שעובד כאן מקבל משכורת כמו שמקבל אזרח ישראלי.

טלי פלוסקוב: ומה שחשוב לנו זה לתת את המענה לאנשים מבוגרים שהיום כבר זקוקים לעזרה.

טלי פלוסקוב: העזרה הזו היא שונה, אני קראתי שגם ברומניה יש כזה דבר וקראתי שאצלכם זה מחולק לארבע רמות תלות, אבל אצלנו אנחנו עשינו עוד יותר, אנחנו עשינו שש רמות תלות כאשר יש כמה אופציות, אופציה שבן אדם בא הביתה לקשיש ונותן לו מענה, אם זה לעזור להתקלח ואם זה לעזור לבשל אוכל ואם זה לעזור להביא קניות מהחנות כי אין מי שיעשה את זה, ועד הבן אדם במצב הכי קשה, שהוא צמוד למיטה ומישהו צריך לבוא ולעזור לו.

טלי פלוסקוב: מה שהצלחנו לעשות באמצעות הוועדה ומשרד האוצר, ששם 1.8 מיליארד שקל לתכנית הזו, הרבה שנים המדינה לא השקיעה כל כך הרבה כסף באזרחים הוותיקים והמטרה היא מצד אחד להשאיר אותם כמה שיותר חלק מהחברה, כמה שפחות לנתק אותם בבית לבד כשאין עם מי לדבר והנושא של הבדידות זה אחד מהנושאים המרכזיים שאנחנו מטפלים בו, לתת לאנשים האלה כמה שיותר להרגיש שהם חלק מהחברה ולא להיות בבית כי 'אני כבר לא יכול לצאת'.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו לא רק נותנים אפשרות לתת להם מענה בבית, אלא להוציא אותם מהבית למרכזי יום, ששם הם ביחד, גם עושים ימי הולדת ביחד, גם מציינים חגים ביחד, גם מדברים אחד עם השני, גם עושים להם פעילות גופנית ביחד, גם ריקודים ושירים ביחד.

טלי פלוסקוב: הביחד הזה מחזיר לאנשים עוד הרבה שנים להיות יותר בריא מאשר אם הוא היה נשאר בבית.

טלי פלוסקוב: מה שאנחנו עושים לאלה שנשארים בבית, עוד פעם, עם החקיקה הזאת הגדלנו משמעותית את מספר שעות הטיפול שמדינה מעניקה לאנשים במצב קשה.

טלי פלוסקוב: לדוגמה, הם היו מקבלים 18 שעות בשבוע, עם החקיקה החדשה הם יקבלו 26 שעות בשבוע.

טלי פלוסקוב: זו עזרה מאוד משמעותית לנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לציין שמדינת ישראל בנושא הזה אחת מהמובילות בעולם.

טלי פלוסקוב: כשאני מספרת בביקורים שלי במדינות על מה שקורה אצלנו בטיפול בקשישים האנשים לא מבינים בכלל מה זה, לכן אני מאוד שמחה שרומניה נמצאת במקום טוב בנושא זה ואני יודעת שהיא כן מטפלת בקשישים וכן נותנת להם מענה.

טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שפתרנו את כל הבעיות.

טלי פלוסקוב: אני, יחד עם יושב ראש הוועדה, חושבת שהבדיקות שהקשישים עוברים, לא נעים לעבור בדיקות כאלה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שמספיק אם רופא מומחה נותן המלצה לתת לקשיש מספר שעות מסוים, לא צריך עוד פעם לבוא ולבדוק, צריך לתת את מה שמגיע לו ולא להתחשבן על שקל פה ושקל פה.

טלי פלוסקוב: צריך לתת לאנשים האלה כמה שיותר כי מגיע להם.

טלי פלוסקוב: אנחנו תמיד אומרים, אלה האנשים שבנו את המדינה הזאת, בזכותם אנחנו היום חיים במדינה מפותחת, במדינה שבאמת מכבדים אותה בעולם ולכן אנחנו נמשיך לעשות את הכול כדי שהאנשים האלה יקבלו את המקסימום.

טלי פלוסקוב: הנושא של סיעוד זה אחד מהנושאים המרכזיים שקשורים לאנשים המבוגרים, כי באמת בואו נחשוב, אם אין את העזרה הזאת, אם לא מגיע בבוקר בן אדם לעזור להתקלח או להכין ארוחת צהריים, מה הבן אדם הזה יעשה?

טלי פלוסקוב: מה נשאר לו לעשות בחיים?

טלי פלוסקוב: זה פשוט לשכב במיטה ולחכות למות.

טלי פלוסקוב: לזה אנחנו לא נוכל להסכים.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו פה, קבוצה מאוד גדולה, יש פה עוד הרבה חברי כנסת שרואים בנושא הזה של הטיפול באזרחים ותיקים אחד מהנושאים החברתיים החשובים ביותר בעבודתנו בכנסת.

טלי פלוסקוב: תרשו לי, זו הזדמנות, אני כן רוצה להגיד תודה לבן אדם הזה, כי אני זוכרת איך אנחנו בחקיקה, כשכבר היינו מעבירים את החוק הזה של סיעוד, כל פעם הוא היה מתווכח עם משרד האוצר, כששר האוצר זה מהמפלגה שלנו, היינו מבקשים עוד קצת כסף, עוד קצת כסף, כדי לתת לאנשים האלה כמה שיותר.

טלי פלוסקוב: היום אני חושבת שגם אנחנו בקואליציה וגם החברים שלנו באופוזיציה מאוד מרוצים ממה שהצלחנו לעשות.

טלי פלוסקוב: אני אשמח לענות לשאלות שלכם אם יש לכם בנושא הזה, אבל אני חוזרת ואומרת, האנשים המבוגרים האלה, אם יש להם כבוד יש כבוד למדינה.

טלי פלוסקוב: ולכן אנחנו נותנים שם דגש מאוד מאוד גדול גם בוועדת העבודה וגם בכל תחום אחר, אם מדובר בדיור ואם מדובר בנושא של בריאות ובתי חולים ורופאים גריאטריים, שם צריך להיות דגש מאוד מאוד רציני על ידינו ואנחנו נמשיך לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: אם יש שאלות אני אשמח לענות.

Eva-Andrea Cspe: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): הסיעוד, שהמטפל נותן לקשיש, יש עמותות שפועלות?

Eva-Andrea Cspe: יש אנשים שנותנים את הסיעוד הזה, הם בעלי הכשרה מקצועית?

Eva-Andrea Cspe: איך נותנים את השירות הזה?

טלי פלוסקוב: קודם כל מאוד חשוב להגיד שמדינת ישראל משקיעה בתחום הסיעוד יותר משישה מיליארד שקל ומי שמשלם את הכסף הזה זה הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: לכן השאלה היא נכונה, הביטוח הלאומי עושה מכרז, בוחרים את החברות שיודעות לתת את המענה לפי הדרישות שביטוח לאומי דורש.

טלי פלוסקוב: באמת יש עמותות וחברות שביטוח לאומי בוחר בהן כנותני שירות והם בעצם מעסיקים את המטפלים והמטפלות שנותנים שירות לקשיש.

טלי פלוסקוב: הם מקבלים את כל הנתונים מהביטוח הלאומי, כמה שעות צריך לתת לקשיש כזה או אחר ועל בסיס הנתונים האלה הוא שולח את העובד לתת את המענה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להוסיף, דווקא מפני שזה היה בדיון.

אלי אלאלוף: שלוש שנים שאני בוועדה לא הרגשתי לובי מלחיץ כמו החברות של הסיעוד, מפני שלצערי אין מספיק פיקוח עליהן ולכן הן לא הכי ישרות עם המשפחות של הסיעוד.

אלי אלאלוף: אני אומר, מחברות הסיעוד צריך להיזהר פעמיים.

אלי אלאלוף: אם אתה עובד בסיעוד בחברות האלה ומה הם נותנים כשירות לנזקקים.

אלי אלאלוף: אנחנו רואים שיש פה התפתחות מטורפת ולכן הייתה החלטה בוועדה, שזה אולי המקורית ועליה היה מאבק בלתי רגיל, זו פעם ראשונה שכל מי שזקוק לסיעוד יכול לקבל שליש מהקצבה שלו בכסף, הוא בעצמו, ולא לקבל שירות אוטומטית.

אלי אלאלוף: הנקודה הזאת אפשרה דבר שחברות הסיעוד יבינו שאפשר גם בלעדיהן.

אלי אלאלוף: למי שיש עובד סיעוד בפול טיים אצלו בבית, הוא יכול מסיבות שהביטוח הלאומי קובע לקחת את כל הסיעוד, כל הקצבה, בכסף.

אלי אלאלוף: חברות הסיעוד הן בחלק מהמקרים, בלי הכללה, הן חברות מאוד מאוד מאוד אינטרסנטיות.

אלי אלאלוף: לכן החוק שהוסיף תקציבים, רק 25% הולך לקצבאות ו-75% הולך לשירותים שקנו.

אלי אלאלוף: בכל החוקים שדיברנו היום, שלושת החוקים, זאת לא קצבה בלבד, זה בדרך כלל תכנית שלמה מסביב לנושא שעשינו.

אלי אלאלוף: כך יכולנו לתקן עיוותים שאני לא בטוח שנצליח עד הסוף, אבל לפחות זו התחלה טובה ואני בטוח שכל מי שימשיך לטפל בחוקים האלה יאפשר שכמה שיותר יגיע לנזקק.

אלי אלאלוף: אמרו לי שלפי השעון, אתם רואים שם, מר סולומון, אתה רוצה לסכם?

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): כן.

Adrian Solomon: פגישה מאוד מעניינת.

Adrian Solomon: ראשית כל היו לי הרבה דברים ללמוד, מי שדיבר על כסף ועל כוח קנייה, אם נאמר שההשוואה בין השקל לליי זה אחד על אחד, כאן המשכורת הבסיסית היא 5,300 אצלנו זה 1,900 ליי.

Adrian Solomon: יש פער עצום.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אבל המחיה פה זה לא כמו המחיה ברומניה.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית):

Adrian Solomon: עשינו השוואה מה המחיר של היין במסעדה אתמול בערב והגענו למסקנה שזה אותו מחיר כמו בעיר העתיקה בבוקרשט.

Adrian Solomon: בהחלט יש עשרות שנים של ניסיון, מה שקשור לפעילויות של העמותות וגם האומנה וגם הסיוע לקשישים.

Adrian Solomon: אצלנו הדברים הלכו בדרך הקשה מכיוון שמי שטיפל בעמותות לא היו האנשים הכי ישרים והם ניסו לנצל את המשאבים ולא התמקדו במי שהיה צריך את העזרה באמת.

Adrian Solomon: היו כל מיני אינטרסנטים כדי לקבל מימון מהממשלה כדי להעביר כסף מתקציב המדינה לכיס הפרטי.

Adrian Solomon: חוסר האמון של הממשלה מצד אחד ושל האוכלוסייה מצד שני זה דבר בולט.

Adrian Solomon: יש גם עמותות שפועלות ואנדראה באה מאזור של רומניה ולפי הקהילות הפרוטסטנטיות, הן יותר חזקות והעמותות הדתיות של הכנסייה הקלוויניסטית עשו דברים מצוינים בטרנסילבניה.

Adrian Solomon: יש מעבר לקהילות העירוניות קהילות דתיות שפיתחו כל מיני תכניות ושירותים לילדים ונבנו בתי אבות ברמה הגבוהה ביותר, גם מבחינת אחריות וגם מבחינת שירות.

Adrian Solomon: באמצעות החבר'ה של אנדראה בקדנציה הקודמת אנחנו קידמנו חוק בהקשר לסוג השירות הזה בעניין דתות, גם לכיוון חינוך, גם לכיוון השירות החברתי, גם הקהילה היהודית נהנית מהחוק הזה.

Adrian Solomon: והראיה, שהחוק הסופי, אנחנו שנינו פיתחנו אותו ויישמנו אותו.

Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אולי בדרך הזו של העמותות בהקשר לקהילות הדתיות תהיה הצלחה.

Silviu Vexler: בניגוד למה שעמותות אחרות עשו ב-30 השנים האחרונות.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): ואיפה האחריות של המדינה?

Adrian Solomon: תרגום חופשי מהשפה הרומנית): במימון של השירות מהסוג הזה.

Adrian Solomon: המדינה משלמת כ-90% מהשירות, השאר זה השתתפות עצמית של המוסדות האחרים.

אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): זה לא יותר פשוט לשלם כסף לאוכלוסייה מאשר לכנסייה?

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): זו ההתחלה של ההפרטה של שירות מהסוג הזה מכיוון שלממשלה, למדינה, יש שירות מפותח ברמה של המוסדות הציבוריים, אבל יש יותר ויותר קשישים באוכלוסייה ויותר ויותר אנשים קשישים זקוקים לעזרה מהסוג הזה.

Adrian Solomon: בגלל המסים, שזה לא סוג פרוגרסיבי של תשלום מסים עכשיו משלמים פחות מסים, יהיו פחות הכנסות למדינה והצרכים מבחינת עלויות יהיו יותר גבוהים.

Adrian Solomon: יש כמה שנים שהממשלה גובה כסף, אחר כך ההכנסות יורדות, אז יש פה בעיה.

Adrian Solomon: אני מאוד מקווה שההעברה של שירות מהסוג הזה, בוא נקרא לזה הפרטה, תעזור לנו כי גם אנחנו נהיה קשישים בסופו של דבר.

Adrian Solomon: לסילביו יש משהו להוסיף?

Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): החקיקה שהיושב ראש הזכיר, שמדברת על האפשרות של הכנסייה לקבל תקציב כדי להעניק סיוע מהסוג הזה זה אחד הדברים שהיינו צריכים לשנות בחוקה של העזרה לקשישים מכיוון שלעמותות הייתה גישה להרבה כסף ולא עשו הרבה דברים.

Silviu Vexler: אני אתן לכם דוגמה עם הקהילה היהודית.

Silviu Vexler: 60% מהתקציב של הקהילה היהודית מגיע מהקהילות היהודיות הלאומיות, יותר מ-80% מחברי הקהילה היהודית זקוקים לעזרה שהקהילה היהודית משלמת לעצמה.

Silviu Vexler: המימון שאנחנו מעבירים לחברי הקהילה, הם מקבלים מכל מקום שאפשר כדי לעזור לקהילה היהודית, כל כסף נוסף שהקשישים היהודים יקבלו יעזור להם.

Silviu Vexler: לא מדובר בסכומים אדירים, לא יהיו סכומים אדירים, אבל כל סכום של כסף שעוזר לקשישים של הקהילה היהודית בא כדי לעזור.

Silviu Vexler: לפעמים, באמצעות ההתארגנות העצמית שעשינו בתוך הקהילה היהודית, הצלחנו להעניק להם יותר כסף מאשר מדינת רומניה הייתה יכולה להעניק להם בתכנית הלאומית שלה.

Silviu Vexler: למעשה זו הפעילות המורחבת ביותר שלנו כקהילה.

Silviu Vexler: רציתי לבקש זמן מסוים כדי לדבר גם על החוק של ניצולי השואה, זה היה מאבק גדול ביותר בשבילי.

Silviu Vexler: אני יכול להוסיף עוד כמה דברים ואני מרגיש פה כמו בבית ולחוק הזה הייתה התנגדות גדולה מסיבות כספיות, לא מסיבות אחרות.

Silviu Vexler: החוקה ברומניה מכירה בסבל של הקהילה היהודית ברומניה, לאלה שסבלו והמדינה מעניקה קצבה בהתאם לסבל שנגרם לאותו בן אדם בתקופת השואה.

Silviu Vexler: אבל הקצבה הגדולה ביותר שמישהו יכול לקבל זה סביב ה-500 שקל לכל שנה של סבל אם נעשה חישוב, בהתאם למסמכים שיש לאותו בן אדם.

Silviu Vexler: החוק שאנחנו קידמנו בתחילת המנדט הביא לקצבה של ניצולי השואה והגיעו לאותה רמה של אלה שהיו בתקופה הקומוניסטית.

Silviu Vexler: מי שסבל בתקופה הקומוניסטית קיבל כסף במשך הזמן, ניצולי השואה לא כל כך קיבלו כסף.

Silviu Vexler: זה לא פותר את כל הבעיות, אבל לפחות זו עזרה לאותם האנשים.

Silviu Vexler: היות שביטלנו גם את החובה שחלה על אותם אנשים, עד שנה שעברה הם היו חייבים להיות אזרחים רומנים.

Silviu Vexler: מכיוון שהרבה מהיהודים שעזבו את רומניה בתקופה הקומוניסטית נאלצו לוותר על האזרחות הרומנית, הם לא היו חייבים עכשיו לעבור את כל התהליך של השבת האזרחות ורק אחר כך לקבל את הקצבה.

Silviu Vexler: אני לבד לא יכולתי לעשות את כל המהלך הזה ללא עזרתו של מר סולומון, הוא בן אדם מאוד רגוע, אני מתעצבן מהר מאוד כשמדובר בנושא שמאוד חשוב לי והוא זה שהצליח להרגיע אותי ואמר לי משפט שגם עכשיו אני שומע אותו בראש, 'שב בשקט', ברומנית זה נשמע מאוד מצחיק, כל פעם הוא היה אומר לי 'שב בשקט'.

Silviu Vexler: אני הייתי מתעצבן, הייתי צועק, הייתי יוצא החוצה, הוא היה רגוע.

Silviu Vexler: זו השאיפה שלי גם בעתיד והתמיכה המוסרית שקיבלתי ממנו, בוא נגיד ככה, לפחות במקרה שלי, זה מצד שלי, שאתם רואים שם, שהייתה סגנית השגריר ברומניה, אני מקווה שהיא תחזיר אותו לרומניה בקרוב.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אם יש עוד דברים לפתור, נדבר עוד היום וגם ביום חמישי, אבל במסגרת הרשמית הזו אני רוצה שבלו"ז שלכם הקרוב, בעתיד, תבואו לבוקרשט, שנמשיך את הדיונים.

Adrian Solomon: יש הרבה דברים שעליהם נוכל לדבר.

Adrian Solomon: כפי שראיתי, זה מקרב אותנו יותר ממה שציפינו ומה שחשבנו אולי מהתחלה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהייתי קצת בלחץ אתמול בלילה, לא ידעתי איך זה יהיה ועכשיו אני מצטער שזה נגמר ויש לנו מה ללמוד, באופן הדדי, ואני בטוח שנוכל.

אלי אלאלוף: אותי לא צריך הרבה לשכנע כדי להגיע לרומניה הבן שלי לומד בקונסטנצה, אז מתי שאתה רוצה אני בא.

אלי אלאלוף: אני רוצה רק לסיים ולהגיד לכם שיש פרטנר מאוד מרכזי בכל מה שקשור לנושא הרווחה, זה העולם הפילנתרופי.

אלי אלאלוף: העולם הפילנתרופי בארץ, הרווחה זה אחד התחומים שהוא מאוד חזק בתמיכה.

אלי אלאלוף: הייתי 18 שנה בראש קרן רש"י, שהיא אחת הקרנות הגדולות.

אלי אלאלוף: היתרון של הפילנתרופיה זה שהיא לפעמים מושכת את המדינה במקום שהמדינה לא רוצה להתחיל.

אלי אלאלוף: אני יכול להגיד לכם מהניסיון שלי, ביום חמישי הייתי במשרד החינוך, אילן, לא האמנתי למה שהראה לי מנכ"ל משרד החינוך, יוזמה שהתחלנו בקרן רש"י.

אלי אלאלוף: אני כבר לא שם חמש שנים, לא מדבר איתם, לא עושה כלום איתם, אז אין ניגוד אינטרסים.

אלי אלאלוף: התחלתי במפעל אחד, שזה מפעל הזנה לבתי ספר, ארוחת צהריים לכל ילד שזקוק לה, התחלנו עם 1,500 ילדים בכסף של הקרן, היום 358,000 אוכלים כל יום, 100% מכסף מדינה.

אלי אלאלוף: זה אומר שלפעמים מה שחשבנו פעם שזה רק מצווה, זו שיטה להביא את הממשלה למלא את ההתחייבויות שלה.

אלי אלאלוף: אני לא כלכלן, אני אחרון הכלכלנים, שר האוצר שלנו, יש לו סיסמה, תוריד את המסים יהיה יותר כסף במדינה וזה קורה.

אלי אלאלוף: זה קורה כי יש דינמיקה מסוימת שזה לא אוטומטית.

אלי אלאלוף: הורידו מסים מחברות, זה לא מה שאילן ואני אוהבים, היינו רוצים שיורידו מסים מהאזרח, אבל כשמורידים מהחברות יש להם גם דינמיקה שמאפשרת לעשות יותר עסקים והמדינה מחכה להם בתחנה הבאה כדי לעשות.

אלי אלאלוף: אל תקבלו אוטומטית את כל ההמלצות של הכלכלנים, אחרת העולם היה כולו ורוד ואנחנו יודעים שהמשברים הגדולים, גם החברתיים וגם הביטחוניים, יש להם מרכיב כלכלי מאוד מרכזי, הם לא תמיד ייעוץ מוצלח.

אלי אלאלוף: אז באמת תחזרו אלינו, אנחנו נשמח מאוד, אבל גם תודה על ההזמנה ונבוא אליכם.

Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): נחכה לכם בשמחה.

Adrian Solomon: מכיוון שגם לנו יש שר אוצר שחושב באותה שיטה אולי לפילנתרופיה תהיה גישה גם בחברה הרומנית.

Adrian Solomon: יש לנו כמה מתנות, המדליה של חבר הנבחרים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.