הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 322, 2018-05-07 11:30

שלי יחימוביץ': שלום לכולם, בוקר טוב.

שלי יחימוביץ': אנחנו פותחים בדיון על מעמדם של שחקנים בתיאטראות בישראל.

שלי יחימוביץ': לא הרבה יודעים, אבל הרוב המכריע של השחקנים בתיאטראות מועסקים כפרילנסרים, מה שאומר שהזכויות הבסיסיות נשללות מהם, זכויות שמגיעות לכל עובד מן המניין.

שלי יחימוביץ': הנוהג הזה של העסקה כפרילנסרים הוא אחד משיטות העבודה הנצלניות שאנחנו מכירים היטב, אבל איך שהוא, כשזה מגיע לעולם התיאטרון זה פחות זועק לשמיים בגלל שיש לציבור הרחב תחושה שהמקצוע הוא כל כך זוהר ומתגמל עד שפשוט לא יכול להיות ששחקנים מועסקים בתנאים כאלה, והדבר הוא לא כך, לצערי.

שלי יחימוביץ': אנחנו מזמנים את הדיון הזה לבקשתו של מנכ"ל שח"ם, אורי רשטיק, ובהמשך לדוח מבקר המדינה, שנגע אומנם אך ורק בתיאטרון הבימה שהוא התיאטרון הלאומי, אבל צריך לציין שגם התיאטראות האחרים נתמכים על ידי הממשלה, על ידי משרד התרבות, ולכן הציפייה מהם היא לנהוג לפי אמות מידה מסוימות ובוודאי גם להתנות תמיכות בהתנהלות נורמלית של התיאטראות האלה כלפי העובדים שלהם.

שלי יחימוביץ': נתחיל בליאורה שמעוני, סמנכ"לית וראש החטיבה לתחומי חברה ורווחה במשרד מבקר המדינה.

שלי יחימוביץ': ליאורה, ברשותך, כיוון שנקודת המוצא שלנו היא אומנם הדוח של הבימה, היא גם, אני מודה, העילה לקיום הדיון הזה, אז תייחדי את דברייך גם ספציפית, לא לכל הדוח החמור מאוד על הבימה, הוא נוגע להרבה מאוד היבטים, ואני רוצה לציין פה שמנכ"לית הבימה סירבה להגיע לדיון הזה.

גיא לואל: מפתיע.

שלי יחימוביץ': זה דבר שהוא - - -

עליזה לביא: חמור.

ענת ברקו: מה זאת אומרת, סירבה?

שלי יחימוביץ': סירבה.

שלי יחימוביץ': מצאה אלף ואחד תירוצים שלא.

עליזה לביא: זה תואם איתה?

ענת ברקו: למה צריך לתאם איתה?

יאיר דוד: סליחה, אני מבקש להגיב בשם הבימה.

שלי יחימוביץ': לא, סליחה, אתה תדבר בזמנך.

שלי יחימוביץ': ולכן אנחנו נקיים דיון נפרד על הבימה.

שלי יחימוביץ': ואם יהיה צורך אנחנו נוציא צו הבאה מכיוון שהיא מחויבת להגיע על פי חוק, בניגוד אגב לתיאטראות אחרים שאינם מחויבים להגיע על פי חוק.

שלי יחימוביץ': ובכל זאת, מנכ"לית תיאטרון חיפה נמצאת כאן?

שלי יחימוביץ': היא היתה אמורה להגיע.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שהיא תגיע יותר מאוחר.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, אנחנו לא נפטור אותה בדבר הזה ולא נאפשר לה להתחמק מהדיון.

שלי יחימוביץ': אנחנו נקיים דיון נפרד על הדוח החמור בנושא תיאטרון הבימה.

שלי יחימוביץ': הדיון היום ייוחד באופן ספציפי לתנאי השחקנים בכל התיאטראות שכאמור נתמכים על ידי המדינה.

שלי יחימוביץ': ליאורה, בקצרה, בבקשה.

ליאורה שמעוני: אני אקשור את הדוח על הבימה שעשינו אותו, כפי שאמרת, דוח חמור ומאוד בעייתי, אני אקשור אותו לנושא שבו אנחנו עוסקים היום.

ליאורה שמעוני: במאי 2016, ממש לפני שנתיים, פרסמנו אתה דוח על הבימה.

ליאורה שמעוני: עשינו בו השוואה בין תיאטרון הבימה שמוגדר בחוק כתיאטרון לאומי, השוואה בין פעילות התיאטרון לבין ההישגים שלו.

ליאורה שמעוני: כלומר, לקחנו את ההיבט הכמותי ואת ההיבט האיכותני, והשווינו מול פעילות של תיאטראות אחרים בסדר גודל של אותו תיאטרון.

ליאורה שמעוני: ראינו שמצד אחד התיאטרון מפגר בהרבה אחרי תיאטראות אחרים, האפקטיביות שלו הרבה יותר נמוכה, ההישגים לשו הרבה יותר אחרים.

ליאורה שמעוני: לעומת זאת, התקציבים שלו הרבה יותר גבוהים, התמיכה של המדינה בתיאטרון מעצם היותו תיאטרון לאומי הוא תקציב כפול.

ליאורה שמעוני: ואנחנו רואים כאן חוסר הלימה מבחינת העובדה שהתיאטרון הוא תיאטרון לאומי עם כפל תקציבים לעומת ההישגים שלו - - -

שלי יחימוביץ': ועכשיו לסוגיית מעמדם של השחקנים.

ליאורה שמעוני: אנחנו ראינו שהתיאטרון הזה נקלע פעם אחר פעם לקשיים ולגירעונות.

ליאורה שמעוני: היות ומדובר בתיאטרון לאומי, מדינת ישראל לא נתנה לו להתמוטט - - -

שלי יחימוביץ': ליאורה, אני ביקשתי ממך מפורשות משפט אחד על הבימה ואת היתר הדברים תייחדי לזכויות העובדים.

שלי יחימוביץ': ואם אין לך מה להגיד, אז אנחנו נמשיך הלאה.

ליאורה שמעוני: כתוצאה מכך שהתיאטרון הזה נקלע לגירעון, חלק מההשלכות היה אי העברת תקציבים והפרשות שהתיאטרון היה צריך להפריש לביטוח לאומי, למס הכנסה, לארגוני העובדים של השחקנים ולקופות הגמל.

ליאורה שמעוני: התיאטרון לא הפריש את הסכומים האלה, גבה את הסכומים ככל שהיה נדרש לגבות אותם מהשחקנים, אבל לא העביר אותם.

ליאורה שמעוני: ויתירה מכך, התיאטרון גם לא דיווח לדירקטוריון שלו על כך שהוא לא מעביר את אותם כספים.

ליאורה שמעוני: חשוב לציין שאי העברת כספים כאלה, מדובר כאן בעצם בעבירה פלילית, שזאת עבירה חמורה מאוד.

ליאורה שמעוני: חוץ מאשר הלנת שכר ודברים אחרים - - -

שלי יחימוביץ': אם זה פלילי, למה לא העברתם את זה ליועץ המשפטי לממשלה עם המלצה להעביר לחקירת משטרה?

ליאורה שמעוני: אנחנו ציפינו שהדירקטוריון יטפל בבעיות האלה ובליקויים שעלו, וגם משום שקיבלנו התחייבות גם של התיאטרון לתקן את כל הליקויים.

ליאורה שמעוני: השרה גם הקימה ועדה מיוחדת לצורך העניין.

ליאורה שמעוני: ציפינו שהדברים האלה יסודרו.

ליאורה שמעוני: מסתבר שזה לא קרה.

ענת ברקו: במשך כמה זמן הם לא העבירו?

ליאורה שמעוני: בתקופה שאנחנו בדקנו זה היה משנת 2011 עד 2014.

ליאורה שמעוני: לא לאורך כל הזמן, שלא יהיו אי הבנות.

שלי יחימוביץ': כאמור אנחנו נקיים על זה דיון נפרד.

שלי יחימוביץ': ליאורה, תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אורי רשטיק, מנכ"ל שח"ם, בוא נתמקד עכשיו בסוגיה שלשמה התכנסנו.

אורי רשטיק: קודם כל, תודה ליושבת-ראש הוועדה שכינסה את הוועדה.

אורי רשטיק: בהקשר לדברים הקודמים אני אגיד שהנושא הזה הוא נושא רוחבי שנוגע לכלל התיאטראות בישראל.

אורי רשטיק: בכל מה שקשור לתיאטרון הבימה ככל שאנחנו יודעים ואנחנו עוקבים, נכון להיום, התיאטרון עבור השחקנים שמוגדרים בו כשכירים, שזה בסך הכול 50–60 שחקנים, שזה בערך 50%, טיפה פחות אפילו, הכסף מועבר לקרנות הסוציאליות.

אורי רשטיק: הבעיה כאן היא יותר עמוקה.

אורי רשטיק: כלומר, הלוואי והייתי יכול להגיד היום שכל השחקנים מועסקים בתיאטראות ביחסי עובד-מעביד, והבעיה היא שהכסף לא עובר לקרנות הפנסיה.

אורי רשטיק: הלוואי שהיינו שם.

אורי רשטיק: אני אציג את מי אנחנו ומה אנחנו.

אורי רשטיק: אנחנו שח"ם, ארגון השחקנים בישראל, מייצגים 2,400 שחקניות ושחקנים מכל התחומים.

אורי רשטיק: הלכה למעשה אנחנו ארגון השחקנים הגדול ביותר בישראל.

אורי רשטיק: בין השנים 2012 ל-2017 סיימנו מהלך שבמהלכו החלפנו את ההסתדרות כארגון היציג בתיאטראות.

אורי רשטיק: ההסתדרות כשלה בתפקידה בייצוג השחקנים בתיאטראות.

אורי רשטיק: הרבה מאוד מהמצב שהגענו אליו נובע מחוסר המעקב והעמידה של ההסתדרות לצד השחקנים.

אורי רשטיק: אני אספר קצת על הבעיה, ואני אתחיל ישר ולעניין.

אורי רשטיק: ישנם שני פסקי דין, פסק דין סידי ופסק דין טפרסון, שמציינים באופן ברור ששחקן שעובד בתיאטרון הוא עובד של התיאטרון.

אורי רשטיק: עידית כאן והיא תדבר על המקרה שלה.

שלי יחימוביץ': היא היתה המ"מית שלי בתיאטרון, אז אני לא יכולה שלא להתייחס אליה בכבוד.

ענת ברקו: והיא היתה איתי מ"פית כשהייתי בבה"ד 12.

עידית טפרסון: אז אני מבקשת להצדיע.

ענת ברקו: איזו חמודה.

אורי רשטיק: כפי שאמרתי, התיאטרונים, על פי הפסיקה ועל פי - - - ועל פי מבחן ההשתלבות ועל פי כל המבחנים, שחקנים שם, גדולים כקטנים, אמורים להיות מועסקים בה במסגרת יחסי עובד מעביד, לא מקפידים על זה.

אורי רשטיק: הם לא מקפידים על זה מהרבה מאוד סיבות וטעמים, וזה נוגע לכלל התיאטרונים בישראל.

אורי רשטיק: יש תיאטרונים כמו הבימה, כמו הקאמרי, כמו גשר, שיש בהם קבוצה גדולה של שחקנים שכירים לצד הרבה מאוד שחקנים שמוגדרים כפרילנסרים, ותיכף נשמע מהשחקנים שמועסקים שם עבורה הזאת על התנאים ועל החוויות שלהם.

אורי רשטיק: המצב הזה הוא אבסורד.

אורי רשטיק: המצב הזה הוא אבסורד, אל"ף כי כלל התיאטרונים בישראל מנצלים את העובדה שיש הרבה יותר שחקנים מאשר הנדרש, מתוקף העובדה שברגע שאתה מעסיק שחקן או אדם כפרילנסר, יכולת העמידה שלו היא פחותה, ובעצם, אני אשתמש במילה קשה, אונסים שחקנים לחתום על חוזה פרילנסרים, חוזים שמנשלים מהם כל זכות.

שלי יחימוביץ': או לחילופין הם לא יועסקו.

אורי רשטיק: או לחילופין הם לא יועסקו.

אורי רשטיק: תיכף נשמע עדות גם לזה.

אורי רשטיק: המצב ההזוי יותר הוא שהתיאטרונים האלו, זה לא הכסף של אימא שלהם ולא הכסף של אבא שלהם.

אורי רשטיק: בשנת 2017 תיאטרוני ישראל המדוברים, התיאטרונים הרפטואריים, כ-80 תיאטרונים נתמכו על ידי המדינה ב-94 מיליון שקלים.

אורי רשטיק: 94 מיליון שקלים מדינת ישראל תמכה בתיאטרוני ישראל, בכולם יש שחקנים שמועסקים כפרילנסרים, וברובם מועסקים רק שחקנים כפרילנסרים.

שלי יחימוביץ': כמה פרילנסרים בסך הכול מועסקים בתיאטראות בישראל?

אורי רשטיק: אני יכול להגיד לך כמה שכירים מועסקים בתיאטרונים.

אורי רשטיק: כ-200 שחקנים מועסקים כשכירים.

שלי יחימוביץ': ומה זה אומר לגבי כמות הפרילנסרים?

אורי רשטיק: מעל 1,500 בכל התיאטרונים.

שלי יחימוביץ': כלומר הרוב המכריע הם פרילנסרים.

אורי רשטיק: כן, אני מתחיל בתיאטרונים הגדולים, אני עובד דרך תיאטרוני הילדים, ואני מגיע לתיאטרונים הכי קטנים שיש.

שלי יחימוביץ': וזה אומר, לא חופשות, לא דמי מחלה, לא פנסיה - - -

אורי רשטיק: זה אומר כלום.

שלי יחימוביץ': לא כלום, כלום, כלום.

אורי רשטיק: זה אומר גם לא שכר מינימום בחלק מהמקרים.

שלי יחימוביץ': לא לשלם שכר מינימום זו עבירה על החוק.

עליזה לביא: וזה לא קשור להסכם כזה או אחר.

אורי רשטיק: אני יכול לתת דוגמאות מובהקות.

שלי יחימוביץ': אם הם לא משלמים שכר מינימום, הם עבריינים.

שלי יחימוביץ': נקודה.

אורי רשטיק: אבל מה לעשות ששחקן פוחד לתבוע, ושחקן מועסק כפרילנסר.

אורי רשטיק: אני יכול לתת דוגמאות, אנחנו ניתחנו חוזה שחקנים.

אורי רשטיק: קיבלנו חוזה של שחקן שקיבל שכר של 6,000 שקלים עבור תקופה של שלושה חודשי חזרות.

עליזה לביא: זה כתוב בהסכם?

אורי רשטיק: זה כתוב בהסכם של הפרילנס.

אורי רשטיק: חוזה שחקן, 6,000 שקלים לתקופת חזרות.

עליזה לביא: זו עבירה על החוק.

אורי רשטיק: ניתחנו וראינו כמה שעות חזרה הוא נדרש לעשות, מתועד, והגענו לחישוב ששחקן הרוויח 13 שקלים לשעה, אבל בלי תנאים סוציאליים, בחשבונית.

שלי יחימוביץ': בהארץ פורסם לפני שנה שב'עלובי החיים' השחקנים קיבלו 13 עד 15 שקלים לשעה.

ענת ברקו: הם באמת עלובי החיים.

אורי רשטיק: אז זה מקרה, אבל זה לא המקרה היחיד.

אורי רשטיק: אנחנו פנינו למשרד התרבות.

שלי יחימוביץ': נציגיו נמצאים פה.

אורי רשטיק: נציגיו כאן והם יגידו את הדברים.

אורי רשטיק: אנחנו נמצאים בשיח.

אורי רשטיק: והיום באורח פלא, כנראה בלי קשר, באופן מקרי, שרת התרבות הוציאה הודעה לעיתונות שהיא בוחנת את הנושא בחיוב.

שלי יחימוביץ': אנחנו רגילים לזה.

שלי יחימוביץ': כשיש תאריך לוועדה לביקורת המדינה, אז דברים קורים.

אורי רשטיק: אנחנו רגילים לזה, אבל אני רוצה לצנן.

אורי רשטיק: אנחנו אנשים פרגמטיים.

אורי רשטיק: הודעה לעיתונות זו לא תקנת תמיכה בפעם האחרונה שבדקתי.

אורי רשטיק: חובת ההוכחה בהיבט הזה היא על משרד התרבות.

אורי רשטיק: יש שם אנשים טובים ומוכשרים שאנחנו בקשר רציף ומקצועי איתם.

אורי רשטיק: ואנחנו כאן גם כדי להציג את המקרים הקשים.

אורי רשטיק: אני מקווה שהשחקנים יוכלו לדבר ולספר על המקרים שלהם.

שלי יחימוביץ': כן, הם ידברו.

אורי רשטיק: שמשרד התרבות ירים את הכפפה וישים סוף לתופעה הזאת ויגרום לכך שכל תיאטרון שנתמך על ידי מדינת ישראל, כל אומן מבצע – ופה אני מרחיב את היריעה, לא רק שחקן, כל אומן מבצע זה רקדן, זה נגן, זה כל אומן, יקבל תנאים סוציאליים וישתכר בכבוד.

אורי רשטיק: אז שוב אני מודה ליושבת ראש הוועדה על ההזדמנות.

אורי רשטיק: תודה.

שלי יחימוביץ': חברת הכנסת ענת ברקו צריכה לחזור לוועדת החוץ והביטחון.

שלי יחימוביץ': אז, בבקשה.

ענת ברקו: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

ענת ברקו: תודה על קיום הדיון הזה.

ענת ברקו: אני רוצה לדבר ברשות

ענת ברקו: כם כאימא של שחקן, יחיעם ברקו, שהתחתן אתמול.

שלי יחימוביץ': מזל טוב.

קריאות: מזל טוב.

קריאות: בשעה טובה.

אורי רשטיק: והוא חבר שח"ם.

עליזה לביא: ואימא שלו פה עכשיו.

ענת ברקו: ואימא שלו פה, אבל בהחלט אימא שלו מוטרדת מאיך הוא יבנה את החיים שלו עם הקיבוצניקית שהוא התחתן איתה.

ענת ברקו: יחיעם סיים לימודים בסמינר הקיבוצים.

ענת ברקו: הלימודים הם מאוד קשים, הם מאוד אינטנסיביים.

ענת ברקו: יש כאן שחקנים שיוכלו לדבר.

ענת ברקו: אני רואה את זה מבחוץ, כהורים שאמרו לו, תשמע, תלמד מה שאתה אוהב, אבל אנחנו מאוד מודאגים ממה שיהיה לאחר מכן, ואנחנו רואים שביטוח לאומי צריך לשלם עבורו.

ענת ברקו: אין לו שום רשת ביטחון סוציאלית, שום ביטחון תעסוקתי.

ענת ברקו: כשהוא נוסע בשביל 200 שקל לאיזו הופעה באחד מתיאטראות הפרינג' אפילו וחוזר באמצע הלילה עם הקורקינט שלו, וצריך להחזיק את עצמו בלי תמיכה של ההורים, זה לא עובד.

ענת ברקו: אי אפשר לעשות את זה.

ענת ברקו: יש כאן עוד היבט, גברתי ביושבת-ראש.

ענת ברקו: שחקנים שעושים מילואים, כמו הבן שלי שעושה 40 יום מילואים בשנה, ומאחר שהשכר שלהם הוא כל כך נמוך, גם עבור ימי המילואים הם מקבלים את המינימום הנדרש, המינימום שבמינימום.

ענת ברקו: אז לוקחים אנשים שהם גם לוחמים ויש חבר'ה טובים שעושים מילואים הרבה מעבר למכסה שלהם, וגם כשהם אזרחים טובים ועושים מילואים הם מקבלים כלום כי השכר הבסיסי שלהם הוא נורא נמוך.

ענת ברקו: אני חושבת שצריך להרחיב את זה מעבר לתיאטראות, בטח תיאטראות שממומנות על ידי המדינה, לא יכול להיות דבר כזה, זאת עבירה על החוק שאין את ההפרשות המתאימות ומעסיקים אותם כעוסק פטור או עוסק מורשה, ולהתחיל לנהל את כל החשבונות הללו, ולהגיש דוחות אחת לשנה ולשלם לרואה חשבון.

ענת ברקו: אנחנו מכירים את זה אבל עם משכורות הרבה יותר גבוהות.

ענת ברקו: בטח ששחקנים לא יכולים להרשות לעצמם לעשות את זה.

ענת ברקו: ולכן כשיש הרבה מאוד אנשים – מעל 2,500, אורי?

אורי רשטיק: בשח"ם יש 2,400 חברים.

ענת ברקו: 2,400 שחקנים ורק 300 מקבלים את המעות הקטנות הללו, וגם מזה, גם מכבשת הרש בעצם גוזלים מהם, אני חושבת שהדיון הזה הוא מתבקש ואני מודה לגברתי על קיום הדיון.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ענת ברקו: ואני חושבת שצריך לעשות איזשהו שינוי ולתת להם אפשרות להתפרנס בכבוד.

שלי יחימוביץ': תיכף נתכנס על איזשהו מתווה שהוא מתווה של ביצוע בעזרת משרד התרבות.

ענת ברקו: אז אני מתנצלת כי אני חוזרת לוועדת החוץ והביטחון.

ענת ברקו: אני מודה על הדיון הזה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מודים לך על התגליות ששיתפת אותנו בהן.

ענת ברקו: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': חברת הכנסת עליזה לביא, ואז נעשה סבב שחקנים ואז נמשיך הלאה.

עליזה לביא: קודם כל אני רוצה להודות לך על הדיון.

עליזה לביא: יותר מדי שנים אנחנו יודעים על המציאות העגומה הזאת.

עליזה לביא: היא קיימת, היא נוכחת, אני שמעתי את זה לא מעט פעמים בהקשרים ובצמתים שאני נפגשתי עם העולמות הללו, והגיע הזמן באמת לסייע.

עליזה לביא: תרבות היא בנשמת חיינו, היא חלק מסיפור של חברה.

עליזה לביא: אנחנו צריכים תרבות, נושמים תרבות, ואי אפשר שנפקיר אותם.

עליזה לביא: מה ששמעתי כאן שזה שיש פה עבירה על החוק.

עליזה לביא: אני מטפלת היום בסוגיה של שבת, ופתאום אני רואה שמה שהמחוקק החליט לגבי תשלומים בשבת, בכלל מעסיקים בורחים ועוצמים עיניים.

עליזה לביא: אותו דבר כאן.

עליזה לביא: יש דמי מינימום, את מכירה את זה, אז בואי נראה רגע, אני חושבת שבעזרת הדיון הזה היום נחשוף פה עוד כמה דברים של עבירה על החוק.

עליזה לביא: והבימה זה תיאטרון לאומי?

קריאות: לא רק.

קריאות: לא רק.

עליזה לביא: רגע, אני מתחילה עם הלאומי.

עליזה לביא: לא בכדי הוא מוגדר כלאומי.

עליזה לביא: יש לנו כמחוקק מחויבות כלפיו.

עליזה לביא: איפה התמורה?

עליזה לביא: איפה השמירה על החוקים?

עליזה לביא: איפה ההגנה?

עליזה לביא: אנחנו רואים פה רק התעמרות והפקרות.

עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו נוגעים בנקודה שפותחת לנו צוהר לעוול ולאי ציות לחוק.

שלי יחימוביץ': תודה.

שלי יחימוביץ': עידית טפרסון, בבקשה.

שלי יחימוביץ': ספרי לנו גם את סיפור התביעה שלך וגם את העניין העקרוני והערכי.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת מכולם לדבר יחסית בקצרה כי יש כאן הרבה דוברים.

עידית טפרסון: תודה רבה.

עידית טפרסון: אני לא רוצה להיכנס לכל סיפור התביעה.

עידית טפרסון: בקצרה, אני עבדתי בהבימה במשך 14 שנה כפרילנס והיו כמה וכמה זכויות שלי שהופרו.

עידית טפרסון: האחד, זה שהבימה שינתה סעיף בחוזה ללא הסכמתי.

עידית טפרסון: השני, לפי החוזה שלי המשכורת שלי היתה צריכה להיות צמודה לתוספות היוקר במשק ולא הצמידו במשך 14 שנה.

עידית טפרסון: ודבר שלישי, בביטוח לאומי הרי יש חלק מעביד וחלק עובד, אז במשך שש שנים שילמתי גם את חלק המעביד.

עליזה לביא: מה זה פרילנס?

עליזה לביא: זה מתחדש כל שנה?

עידית טפרסון: כן.

עידית טפרסון: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

גיא לואל: פרילנס זה לא לחתום על חוזה קיבוצי.

עידית טפרסון: אני רוצה לדבר בכלל על מעמד השחקן, ועל כמה המקרה שלי הוא יוצא דופן משום ששחקנים פוחדים לעמוד על הזכויות שלהם.

שלי יחימוביץ': יוצא דופן זה שאת תובעת וזה שאת מגיעה לפה לדבר.

עידית טפרסון: זה שהלכתי ותבעתי את התיאטרון הלאומי וזה שאני עומדת כאן ומדברת.

עידית טפרסון: יושב כאן גם עורך הדין של הבימה, והוא יודע, במשך שלוש שנים הייתי בבית משפט מולם.

עידית טפרסון: אני רוצה שתבינו, המשאב הכי חשוב בתיאטרון זה שחקן.

עידית טפרסון: אף אחד לא קונה כרטיס לתיאטרון כי אדם זה או אחר הוא מנכ"ל התיאטרון.

עידית טפרסון: קונים כרטיס לתיאטרון כי על הפלקט כתוב ליא קניג או נתן דטנר או ששון גבאי או שחקן שאנחנו אוהבים ואנחנו רוצים לראות אותו.

עידית טפרסון: השחקנים הם המשאב הכי חשוב של תיאטרון בארץ.

עידית טפרסון: מצד שני, השחקנים הם עמדת כוח מאוד מאוד חלשה מול התיאטראות.

עידית טפרסון: למה?

עידית טפרסון: כי על כל תפקיד יש ביקוש נורא גדול, וכמו שאמרו לי, את לא רוצה?

עידית טפרסון: לא טוב לך?

עידית טפרסון: יש עוד 100 כמוך.

עידית טפרסון: שחקנים נורא פוחדים להסתכסך עם התיאטרון משום שאחר כך לא תהיה להם עבודה.

עידית טפרסון: לי לא היתה ברירה.

עידית טפרסון: אני חד הורית, יש לי שני ילדים.

עידית טפרסון: יש לי ילד עם צרכים מיוחדים, אני אימא לילד אוטיסט.

עידית טפרסון: כשאני התחלתי עם הבימה את המשא-ומתן ואמרתי להם שלא מקובל עליי שישנו לי את התנאי בחוזה, הפסיקו לשלם לי משכורת.

עידית טפרסון: הפסיקו לשלם לי משכורת במשך ארבעה חודשים למרות שהמשכתי לעבוד.

עידית טפרסון: לא שילמו לי משכורת כדי לנסות ולשנות את דעתי, כדי לנסות וללחוץ עליי שאני לא אעמוד על התנאי שלי.

עידית טפרסון: ככל שהתקדמנו בתהליך ואני הייתי בטוחה שהכול ייגמר במכתב מעורך דין והתיאטרון כמובן יתקשר איתי או יגיע איתי לאיזשהו הסכם משום שהם עברו על החוק, נאמר לי, את לא רוצה?

עידית טפרסון: תתבעי אותנו.

עידית טפרסון: אף אחד לא האמין שאני אתבע.

עידית טפרסון: לא האמינו שאני אתבע.

עידית טפרסון: ואני אגיד לכם יותר מזה.

עידית טפרסון: לקח לי הרבה זמן אחר כך לקבל עבודה, כי הנהלות תיאטרון לא אוהבים שחקנים שעומדים על הזכויות שלהם, לא אוהבים את זה.

עידית טפרסון: מי שעומד על הזכויות שלו הוא טראבל מייקר.

עידית טפרסון: וזה לא חשוב שאלה זכויות על פי חוק.

עידית טפרסון: תראו עד כמה מעמד השחקן הוא חלש.

עידית טפרסון: אני נותנת את הבימה כדוגמה, ואני בטוחה שזה קורה גם בתיאטראות אחרים.

עידית טפרסון: כשעשו שיפוץ גדול בתיאטרון הבימה, התיאטרון הלאומי של מדינת ישראל, שיפוץ ענק שעלה מיליונים למדינה, שיפצו הכול, בנו משרדים חדשים, יש אגף אחד בתיאטרון שלא נגעו בו - - -

גיא לואל: שלא שופץ.

גיא לואל: זה מטורף.

עידית טפרסון: וזה חדרי השחקנים, חדרי ההלבשה של התיאטרון הלאומי הבימה הם מהעלובים ביותר שיש היום בארץ.

גיא לואל: מ-1995 כשאני עבדתי החדרים נראים אותו דבר.

עידית טפרסון: הריהוט הוא אותו דבר.

גיא לואל: אני הייתי המום מזה.

עידית טפרסון: את נוסעת היום לכל היכל תרבות בכל מקום בארץ, יש חדרים יותר יפים, יותר מאובזרים, יותר מכבדים.

עידית טפרסון: את רואה שחקנית בשם דבורה קידר שהיא בת 93, שצריכה לעלות כי לא חשבו על זה שיש גם שחקנים מבוגרים בתיאטרון, ובהבימה, באולם מסקין, היא צריכה לעלות את המדרגות האלה הלוך ושוב, ובהפסקה היא צריכה לשבת למעלה כי היא לא יכולה לרדת למטה, כי על שחקנים לא חושבים וחדרי הלבשה למעלה לא בנו.

גיא לואל: חדרי הלבשה נראים כמו דיר.

גיא לואל: זה לא ייאמן.

עליזה לביא: איפה?

עליזה לביא: בהבימה?

גיא לואל: כן.

עידית טפרסון: כי הדבר הכי פחות חשוב זה חדרי השחקנים או התנאים של השחקנים.

גיא לואל: מיליונים, הכול שיפצו חוץ מאת חדרי השחקנים.

גיא לואל: זה הדבר היחיד שלא שיפצו.

שלי יחימוביץ': גיא, תיכף תדבר.

שלי יחימוביץ': אתה אחרי עידית.

עידית טפרסון: אפרופו מה שאמר קודם אורי, בעניין של פרילנסרים, לא רק העניין הזה של יתנו להם תנאים הולמים, גם לא משלמים את המשכורת בזמן.

עידית טפרסון: המון פעמים לפרילנס לא משלמים את המשכורת בזמן, למרות שכתוב בחוזה שב-10 בחודש אמורה להיכנס משכורת.

עידית טפרסון: אני עבדתי חמישה חודשים בלי משכורת כשאני מפרנסת שני ילדים לבד ויש לי ילד עם צרכים מיוחדים.

עידית טפרסון: ושאלתי אותם, מאיפה החוצפה שלכם לא לשלם לי בזמן שאני עובדת ואני מפרנסת לבד שני ילדים?

עידית טפרסון: אמרו לי, את רוצה את המשכורת, תקבלי מחר את כל הכסף, במזומן, רק תסכימי לתנאים שלנו.

עידית טפרסון: כך נאמר לי בישיבה עם עורך הדין שלי.

שלי יחימוביץ': עידית, משפט אחרון או שנסתפק בזה.

עידית טפרסון: אני חושבת שזה דיון חשוב.

עידית טפרסון: במקרה המקרה שלי הוא מול הבימה.

עידית טפרסון: אני בטוחה שיש שחקנים אחרים שיכולים לספר על תיאטראות אחרים.

עידית טפרסון: יחסי הכוחות בין הנהלות לשחקנים הם ככה.

עידית טפרסון: יש מ לא שחקנים שרוצים עבודה ונורא קשה להיכנס לתיאטרון רפרטוארי, והמנהלים נמצאים בעמדת כוח מאוד מאוד חזקה אם שחקן מוכן לעבוד גם עבור 13 שקלים לשעה.

שלי יחימוביץ': מניסיוני מול כוח מפעילים כוח.

עידית טפרסון: נכון.

שלי יחימוביץ': אז אני מאוד מקווה שמשרד התרבות פה ירים את הכפפה.

שלי יחימוביץ': תיכף ניכנס לעובי הקורה.

שלי יחימוביץ': גיא לואל, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אתה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה וגם סגן יושב-ראש הוועד המנהל בשח"ם.

גיא לואל: דבר ראשון, שוב תודה על קיום הדיון הזה.

גיא לואל: אני חושב שהוא חשוב.

גיא לואל: המצב שנוצר נותן היום לתיאטראות כוח כזה שהם מתנהגים כמו שריפים, וזה לא המקרה היחיד.

גיא לואל: אני קיבלתי את אותו יחס מהבימה בשנת 1996, כשהייתי שחקן צעיר ונכנסתי לקבוצה הצעירה והתגלו שם דברים שפשוט לא יאומנו.

גיא לואל: אחרי שנתיים וחצי עבודה גילינו שכל יום שישי אנחנו עושים שמונה שעות חזרה ולא מקבלים לירה.

גיא לואל: וזה לא הופיע בתנאים שלנו.

גיא לואל: לבן אדם של כוח אדם כתבו: ללא תשלום, ליד סעיף, בכתב יד.

גיא לואל: יש לי צילום של כתב היד של זה.

גיא לואל: וגילינו שבמשך שנתיים לא קיבלנו על זה כסף.

גיא לואל: המצב שנוצר היום הוא שלשחקנים אין כוח בכלל.

גיא לואל: בקאמרי אותו סיפור ובבית לסין אותו סיפור.

גיא לואל: זה בכלל לא דיון וזה לא משא ומתן.

גיא לואל: באים ואומרים לך, זה התנאים, רוצה – בוא, לא רוצה – לך.

גיא לואל: ואתה עומד במצב שזה לא משנה כמה אתה חזק וכמה אתה גדול וכמה אתה מוכר, אין לך שום ברירה אחרת, רק להתקפל ולשתוק או להתחיל לצעוק ולהישאר בלי עבודה, שזה מצב מזעזע.

גיא לואל: נקודה נוספת שמאוד חשובה לי – שחקנים זה אנשים שלא יודעים להתנהל עם כספים ואין לנו ערך אמיתי של משכורת.

גיא לואל: אתה עובד בתור פרילנס, אתה צריך להפריש את כל הכספים שלך לבד, רוב השחקנים לא עושים את זה, אתה מקבל 6,000 שקל בחודש או 10,000 שקל בחודש - - -

שלי יחימוביץ': אין לך ממה להפריש כל כך.

גיא לואל: נכון.

גיא לואל: ואתה לא לוקח את זה בחשבון.

גיא לואל: אתה מתנהל מול חשבון הבנק שלך בלי לקחת בחשבון שאתה צריך את הדברים האלה, ואז פתאום בא מס הכנסה ומוריד לך זה.

גיא לואל: בקיצור, דחוף לנו בצורה בלתי רגילה שהנושא הזה יוסדר.

שלי יחימוביץ': תודה, גיא.

אדם כהן שטורם: אני עורך דין אדם כהן שטורם, אני יועץ משפטי בשח"ם.

אדם כהן שטורם: אני רוצה להדגיש נקודה שלא כל כך דוברה בקשר לפרילנסרים.

אדם כהן שטורם: מדברים הרבה על זכויות סוציאליות וזה נושא שהוא מאוד חשוב, יש לו ערך כספי מאוד גדול לשחקנים והכול פה נאמר, אבל יש שני דברים - - -

שלי יחימוביץ': אבל רגע, סליחה, אתה קצת התפרצת והיית נלהב, אז תן לי ללכת לפי הסדר שלי.

אדם כהן שטורם: אוקיי.

שלי יחימוביץ': אסתי זקהיים, חוץ מזה שאת שחקנית, את גם יו"ר הוועד המנהל בשח"ם.

שלי יחימוביץ': אז הייתי צריכה לפנות אלייך קודם.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת.

אסתי זקהיים: זה בסדר כמור.

גיא לואל: אני מאשים אותי.

אסתי זקהיים: גיא אשם.

אסתי זקהיים: אני לא רוצה להוסיף למה שכבר נאמר.

אסתי זקהיים: אני רק רוצה מהצד שלי את הסיפור הקטן שלא שייך אולי לכסף, אבל שייך ליחס.

אסתי זקהיים: נכנסתי להיריון ובאמצע ההצגה נכנסה מנהלת וצעקה עליי, איך אני מעזה להיכנס להיריון כשיש לה שלאגר ביד, והיא תדאג באופן אישי שאני לא אעבוד יותר בתיאטרון.

שלי יחימוביץ': ממש ככה?

אסתי זקהיים: ככה.

שלי יחימוביץ': את יודעת, אנחנו רגילים לזה שעושים פרצופים לנשים בהיריון, ולא מקבלים את זה בסבר פנים יפות ורומזים רמזים, אבל ככה בפנים, על השולחן?

אסתי זקהיים: ככה בפנים, על השולחן.

אסתי זקהיים: ויתירה מזאת, עברו מאז כמה וכמה שנים וכל פעם אני מקבלת טלפון מבמאי או במאית שרצו אותי, ואמרו לא אצלנו בתיאטרון.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לעבור למשרד התרבות.

שלי יחימוביץ': מי נמצא פה?

גלית והבה שאשו: אני ראשת מינהל תרבות, גלית והבה שאשו.

גלית והבה שאשו: לצדי סגן היועצת המשפטית של המשרד, עורך הדין גבי מאיר, חגי מרדכי שהוא מבקר המשרד, מנהל אגף אומנויות שלנו מאיר קיקוס, ומנהלת אגף תמיכות.

גלית והבה שאשו: אני באתי ברוב עם - - -

שלי יחימוביץ': כן, הגעתם בהרכב מכובד, ואני מניחה שזה מעיד על הרצינות ועל החשיבות שאתם מייחסים לנושא.

גלית והבה שאשו: זו החשיבות שאנחנו מייחסים לנושא מעבר לפן הערכי, זה הפן המקצועי שעליו היטיבו לדבר ונגעו בנימי הנפש השחקניות והשחקנים שפה.

גלית והבה שאשו: לנגד עינינו המסגרת הנורמטיבית שהיא זו שמנחה את קווי הפעולה שלנו מעבר לאמפתיה ולרצון של השרה רגב למצוא את האנטיביוטיקה לאומניות והאומנים הוותיקים שמגיעים לחרפת רעב.

גלית והבה שאשו: וכשמדברים על אנטיביוטיקה אנחנו מדברים על האמצעים שברשותנו.

גלית והבה שאשו: האמצעים שברשותנו הם מבחני התמיכה שבעצם הם דבר הרגולטורית – אני מעדיפה להגיד רגולטורית – בהקשר של תמיכה ומנגנוני התמיכה במדינת ישראל.

גלית והבה שאשו: אנחנו עשינו כמה וכמה צעדים.

גלית והבה שאשו: האחד, בתיקון שממש השקנו וייצא בקרוב בנושא של איגודים מקצועיים.

גלית והבה שאשו: אני רוצה להקריא מתוך התיקון - - -

שלי יחימוביץ': זה תיקון שנעשה?

גלית והבה שאשו: כן, תיקון שנעשה.

שלי יחימוביץ': בלשון עבר?

גלית והבה שאשו: שנעשה, כן.

שלי יחימוביץ': והוא נכנס לתוקף?

גלית והבה שאשו: והוא עכשיו מאושרר, הוא יאושרר השנה.

שלי יחימוביץ': כלומר, הוא עדיין לא אושרר אבל הוא קיים כטיוטה?

גלית והבה שאשו: הוא קיים מעבר לטיוטה.

גלית והבה שאשו: הוא אמור להיחתם על ידי השרה, והתמיכות ל-2018 יונהגו על פיו.

שלי יחימוביץ': זו תקנה או צו?

גלית והבה שאשו: זו תקנה.

גלית והבה שאשו: זה מבחן תמיכה באיגודים מקצועיים.

גלית והבה שאשו: אנחנו באים לחזק את האיגודים המקצועיים כמו גם את שח"ם, את בטי שפה ואיגודים אחרים.

גלית והבה שאשו: ואני רוצה להקריא.

גלית והבה שאשו: אנחנו מתגברים אותן ותומכים בהם עבור פעולות ארגוניות.

גלית והבה שאשו: כל פעולה שביצע איגוד במסגרת הפעילות הנתמכת אשר נכללה בתוכנית העבודה ואשר מיועדת לקידום מעמדם ומקצועיותם של אומנים ויוצרים.

גלית והבה שאשו: מעבר לכך, עיסוק והדרכה בנושאים מקצועיים או בתנאי עבודה אשר מיועדת לחברי האיגוד.

גלית והבה שאשו: כלומר, אנחנו באים לחזק את אותן פעולות מבורכות שעושה - - -

שלי יחימוביץ': אבל רגע, גלית.

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה משהו.

שלי יחימוביץ': תסבירי לי.

שלי יחימוביץ': עכשיו אתם בעצם מכניסים את זה לתוך מבחן התמיכה הכולל או שאתם מתנים את זה בתמיכה לצורך שורה של דברים מאוד קונקרטיים.

גלית והבה שאשו: אנחנו תומכים באיגודים מקצועיים - - -

שלי יחימוביץ': בסדר, הבנתי.

שלי יחימוביץ': אני מעריכה את זה, מכבדת את זה.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד.

שלי יחימוביץ': אנחנו נכנסים עכשיו למסלול של מה בעצם כתוב בתקנה הזאת.

גלית והבה שאשו: אנחנו רוצים בעצם לעודד את הגופים המקצועיים לתת עזרה מקצועית וסיוע מקצועי ליוצרות וליוצרים על מנת שיוכלו למצות – למשל, עידית, את היית לבד.

גלית והבה שאשו: אני בטוחה שהאיגוד תמך בך, אבל אנחנו רוצים לתת לאיגוד יותר תמיכה כדי ש - - -

שלי יחימוביץ': אבל אני לא מדברת על זה, גלית.

שלי יחימוביץ': עלה כאן משהו שונה לחלוטין.

שלי יחימוביץ': לתת לאיגוד תמיכה זה יפה, תקבלו צל"ש.

שלי יחימוביץ': הרי אמרנו, מול כוח צריך להפעיל כוח.

שלי יחימוביץ': התיאטראות האלה זקוקים לתמיכות והם מקבלים תמיכות בדין.

שלי יחימוביץ': האם תתנו תמיכות בקיום זכויות עובדים?

גלית והבה שאשו: אז קודם כל התחלתי במה שיש.

גלית והבה שאשו: עכשיו אני מדברת על מה שאנחנו עושות ועושים בימים אלו.

גלית והבה שאשו: אנחנו פנינו למכלול התיאטראות במדינת ישראל ב-RFI, request for information, כדי לקבל מהם כמו גם מהאיגודים, לקבל מהם נתונים לגבי התופעה.

גלית והבה שאשו: אנחנו רוצים נתונים אמיתיים לגבי התופעה כמו גם להבין מהם את מכלול השיקולים.

גלית והבה שאשו: כי תראי, תיאטרון הבימה כמו תיאטרון בית לסין כמו תיאטרון הקאמרי וכל התיאטראות במדינת ישראל הם למעשה גופים פרטיים וחל חוק יסוד חופש העיסוק.

שלי יחימוביץ': בסדר, אבל אתם תומכים בהם.

גלית והבה שאשו: משעה שהם גופים נפרדים, הם לא גופים מדינתיים, אנחנו תומכים בהם, הכלים שיש לנו הם כלים דרך מבחני התמיכה שבהם אנחנו רוצים לתמרץ בצורה כזאת או אחרת, ועל השאלה הזאת בצורה כזאת או אחרת אנחנו במדוכה.

גלית והבה שאשו: יושב פה המשפטן ואומר לי, תשמעי גלית, נכון ששח"ם הציעו הצעה מסוימת.

גלית והבה שאשו: יחד עם זאת אני חייב, אנחנו חייבים לשמוע את כל הגופים במדינת ישראל, ולכן אנחנו פנינו.

שלי יחימוביץ': בסדר גמור.

גלית והבה שאשו: אל תשכחי שמוסדות התרבות במדינת ישראל, ואני לא מדברת רק על תיאטראות.

גלית והבה שאשו: דרך אגב, פנינו גם ללהקות המחול כמו גם לגופי המוסיקה במדינת ישראל כי כולם היו בנינו.

גלית והבה שאשו: דרך אגב, במחול כן הסדרנו את זה במבחן התמיכה.

גלית והבה שאשו: אם תרצי, אני אראה לך איך הסדרנו את הנושא של - - -

שלי יחימוביץ': אל תראי לי, רק תגידי לי משפט אחד במבחני התמיכה למחול שמדבר על זכויות עובדים.

גלית והבה שאשו: שם דרשנו באחד המשתנים כדי לתמרץ את הגופים לדאוג לרווחת הרקדניות והרקדנים, אחד המשתנים, לא בתנאי הסף, אבל אחד המשתנים מתמרץ אותם לדאוג לרווחתם ולתנאי עבודתם - - -

שלי יחימוביץ': מה זה מתמרץ?

אורי רשטיק: זה אמורפי.

אורי רשטיק: גלית, זה אמורפי.

גיא לואל: למה זה לא יכול להיות בתנאי הסף?

גלית והבה שאשו: אתם כולכם מכירות ומכירים את מוסדות התרבות במדינת ישראל.

גלית והבה שאשו: מוסדות התרבות במדינת ישראל פועלות בכשלי שוק.

גלית והבה שאשו: הרי אם הם לא היו בכשלי שוק, הם לא היו נסמכים על תמיכות ממדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': אני חושבת שכל מוסד שמח לקבל תמיכה.

שלי יחימוביץ': הוא לא צריך כשל שוק בשביל זה.

גלית והבה שאשו: יקירתי, האם אנחנו רוצים לשפוך את התינוק עם המים?

גלית והבה שאשו: האם אנחנו רוצים למוטט את עולם התרבות במדינת ישראל?

גלית והבה שאשו: לא.

גלית והבה שאשו: אנחנו רוצים לנהוג במשנה זהירות.

שלי יחימוביץ': גלית, את חושבת שלשלם לשחקנים שכר הוגן ולא לנצל ולעשוק אותם זה משו שיפגע בתחרות?

שלי יחימוביץ': אני לא מקבלת בכלל את המינוחים האלה.

שלי יחימוביץ': למה אי אפשר?

שלי יחימוביץ': הרי זה דבר נורא נורא בסיסי.

שלי יחימוביץ': אני מבינה שהתיאטראות פועלים לפעמים באטמוספירה קשה, ואין להם תקציבים.

שלי יחימוביץ': אבל זה לא יכול להיות שאת התקציבים שלהם הם ישאבו מעושק השחקנים.

שלי יחימוביץ': ועוד דבר, גם מה שקראת לי עכשיו בגאווה גדולה בעניין המחול, קודם כל, אמרת שזה לא בתנאי הסף.

שלי יחימוביץ': כבר הם לא מחויבים.

שלי יחימוביץ': דבר שני, זה כל כך כללי לדאוג לרווחתם.

שלי יחימוביץ': מה זה לדאוג לרווחתם?

שלי יחימוביץ': להעסיק אותם העסקה ישירה, לשלם להם תנאים סוציאליים, דברים ברורים.

שלי יחימוביץ': הרי את מספיק מנוסה כדי להבין שאין שום דבר במשפט הזה.

גלית והבה שאשו: שלי, הנתונים מראים שיש דבר בשינוי הזה משום שרקדניות ורקדנים שהגיעו אלינו למדור מחול אחרי התיקון הזה, אנחנו ראינו ויש הדים בשטח שבעצם הגופים מכוונים את ההתנהגות שלהם.

גלית והבה שאשו: כמו שעשינו לצורך העניין בנושא ייצוג הולם לנשים כתיקון רוחב בוועדים המנהלים.

שלי יחימוביץ': ולמה הדבר האמורפי הזה שגם הוא לא מספיק, לפחות לא מוחל על התיאטראות למשל.

גלית והבה שאשו: אני חושבת שאנחנו חייבים להסתכל באופן עמוק יותר על הסוגיה.

שלי יחימוביץ': ואתם עושים את זה?

גלית והבה שאשו: אנחנו עושים את זה.

גלית והבה שאשו: אנחנו פנינו לגופים.

גלית והבה שאשו: אנחנו לא רוצים לעשות איזה שהוא זבנג וגמרנו.

גלית והבה שאשו: כמו שאני דיברתי על אנטיביוטיקה, אנטיביוטיקה זה טיפול רחב טווח ורחב היקף.

שלי יחימוביץ': כן, אבל זה נורא כללי.

שלי יחימוביץ': אנחנו פה רוצים לפתור בעיות.

גלית והבה שאשו: אני אומרת את זה בצורה הגונה והוגנת.

גלית והבה שאשו: לא באתי עם הצעה קונקרטית, אבל ברור לי שהנושא הזה חייב להיות מוסדר במבחני התמיכה - - -

שלי יחימוביץ': אוקיי, זה חשוב.

גלית והבה שאשו: משום שמבחני התמיכה מכוונים התנהגות.

גלית והבה שאשו: על מנת לעשות את האיזונים הנכונים ולעשות משהו שמבוסס על חוקי מדינת ישראל לנוכח זה שיש לנו את חוק יסוד: חופש העיסוק, שהוא לנגד עינינו, לצד זכויות סוציאליות, ואני לא קוראת לכם עובדות ועובדים, אני קוראת לכם יוצרות ויוצרים של מדינת ישראל.

גלית והבה שאשו: סליחה, גלית, איפה נכנס כאן חוק יסוד: חופש העיסוק?

גלית והבה שאשו: זו הזכות של התיאטראות לנצל עובדים, את מתכוונת?

גלית והבה שאשו: הוא הזכות שמוקנית לכל גוף פרטי להסדיר את מערכת היחסים שלו עם אותם שהוא עובד מולם.

גלית והבה שאשו: אבל אני לא מסתתרת מאחורי חוק יסוד: חופש העיסוק.

גלית והבה שאשו: אני גם זוכרת את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.

גלית והבה שאשו: חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו מדבר על מה שהחבר'ה פה מדברים.

גלית והבה שאשו: יחד עם זאת, לא יהיה נכון, כמי שמופקדת על עולם התרבות מטעמה של השרה רגב, לעשות דברים שלא עברו עיבוד וחשיבה לעומק.

גלית והבה שאשו: אני רוצה להצמיד את זה ללוחות זמנים.

גלית והבה שאשו: אני רוצה שב-2019, אני אומרת את זה בצורה ברורה, אנחנו נסיים את עבודת המטה שלנו.

שלי יחימוביץ': ב-2019 תסיימו עבודת מטה?

שלי יחימוביץ': אנחנו נמצאים עכשיו במאי 2018.

גלית והבה שאשו: יקירתי, יושב פה רפרנט של משרד המשפטים והוא יאיר את עינייך ויאמר לך שאם את משיקה תיקון אחרי יוני 2018, הוא יוחל ב-2019.

שלי יחימוביץ': תקשיבי, אין לי שום בעיה שהוא יוחל ב-2019.

שלי יחימוביץ': ברור לחלוטין.

שלי יחימוביץ': גם חקיקה את לא מתחילה מהיום להיום.

שלי יחימוביץ': ברור לחלוטין שאת צריכה לתת למוסדות האלה זמן להתארגן.

שלי יחימוביץ': אבל למה עבודת המטה צריכה להסתיים ב-2019?

שלי יחימוביץ': תסיימו את עבודת המטה עכשיו.

גלית והבה שאשו: אז אולי לא הובהרתי ולא הובנתי.

גלית והבה שאשו: הכוונה היא שאנחנו עד ינואר 2019 נוציא תחת ידינו מבחן תמיכה שעבר את כל הפרוצדורות המחייבות על פי המשפט המינהלי, קרי: שימוע לגופים, קרי: יציאה להערות ציבור - - -

שלי יחימוביץ': מתי יקרה השימוע לגופים?

גלית והבה שאשו: ברגע שאנחנו נוציא טיוטה תחת ידינו - - -

שלי יחימוביץ': מתי תצא טיוטה תחת ידכם?

גלית והבה שאשו: אני מאמינה שטיוטה ראשונה להערות הציבור, בלי לקבוע מסמרות, תהיה בסביבות אמצע יולי 2018.

שלי יחימוביץ': כלומר, אם אני מכנסת דיון נוסף של הוועדה בעניין הזה, דיון מעקב, בסוף יולי, אנחנו נוכל כבר להסתכל על הטיוטה ולהעיר עליה הערות?

גלית והבה שאשו: לחלוטין.

גלית והבה שאשו: ואנחנו נשמח שתאירו את עינינו - - -

גיא לואל: מה צריך לקרות כדי שהנושא הזה ייכנס לתנאי הסף ויהיה חלק מתנאי הסף כדי לקבל תמיכות בכלל?

גלית והבה שאשו: שוב, אני לא רוצה לקבוע מסמרות.

גלית והבה שאשו: אני מניחה שהיועץ המשפטי יוכל להאיר את עינינו בהקשר הזה.

גלית והבה שאשו: אנחנו רוצים לעשות לימוד לעומק ולא להוציא - - -

גיא לואל: אני שואל, זה רק לי נשמע אלמנטרי שתשלמו משכורת מינימום ותנאים סוציאליים לכולם בשביל להיכנס לתנאי הסף?

גלית והבה שאשו: אני אומרת את זה בצורה מאוד ברורה, אנשים שמכירים אותי יודעים שאני אדם רציני, אני בת אדם רצינית, ואני לא רוצה להוציא תחת ידי אמירה מלבד האמירה המאוד-ברורה שהשרה רגב הוציאה היום בהודעה לתקשורת: אנחנו רואים ביותר מחיוב את הרצון להסדיר את הנושא הכאוב ביותר הזה של זכויות יוצרות ויוצרים במדינת ישראל.

גיא לואל: ויש מניעה שזה יקרה?

גיא לואל: יש מניעה שזה ייכנס לתנאי הסף?

גלית והבה שאשו: אנחנו צריכים לברר את זה יותר לעומק מול משרד המשפטים.

גלית והבה שאשו: יש פה רפרנט.

גלית והבה שאשו: אני לא רוצה להגיד משהו שחס וחלילה אחר כך יגידו לי, אמרת ולא התכוונת.

גלית והבה שאשו: אני מתכוונת לכל מה שאני אומרת.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': תודה, גלית.

שלי יחימוביץ': דוד גלנוס, יו"ר איגוד האומנים והתקשורת בהסתדרות, בבקשה.

דוד גלנוס: צהריים טובים.

דוד גלנוס: נכון, אבל אני מדבר עכשיו על הקטע של האומנים.

דוד גלנוס: קודם כל, אני מאוד מחזק את כל מה שנאמר פה והייתי שותף מלא בכל הנושא של האומנים.

דוד גלנוס: רק להזכיר לכם שזה לא רק יוצרים ולא רק שחקנים.

דוד גלנוס: יש עוד הרבה תפקידים בתיאטראות שגם הם לא קיבלו, ואני חושב שהחוק תקף לגביהם.

דוד גלנוס: ואת זה צריך לזכור.

דוד גלנוס: לפני שנים ספורות עשינו שביתה, תתפלאו לשמוע, על החוק.

דוד גלנוס: ארבעה ימים עשינו שביתי בהבימה רק כדי שישלמו את כל השכר שהיו צריכים לשלם, לקרנות הפנסיה, לקרנות השתלמות וכדומה.

דוד גלנוס: מעצבי במה ומוזיקאים - - -

שלי יחימוביץ': דוד, בכל הכבוד, בוא נעזוב את ההיסטוריה ונגיע לימינו אלה, כאו ועכשיו.

שלי יחימוביץ': האמת היא שלא הייתי מודעת לשינוי הזה, אבל אני מבינה שהשחקנים עזבו את ההסתדרות והתאגדו בשח"ם.

שלי יחימוביץ': זה נכון?

דוד גלנוס: רוב השחקנים עברו לשח"ם.

דוד גלנוס: אין לי בעיה עם זה.

דוד גלנוס: יש לנו גם שחקנים בהסתדרות.

דוד גלנוס: ויתירה מזאת, יש לנו אומנים - - -

שלי יחימוביץ': אם אני הייתי עומדת בראש איגוד היתה לי בעיה עם זה שכל העובדים שאני מייצגת, או רובם, נוטשים לאיגוד אחר.

שלי יחימוביץ': זה אומר דרשני.

דוד גלנוס: יש אומנים.

דוד גלנוס: אני בקטע של אומנים.

דוד גלנוס: לא רק שחקנים.

דוד גלנוס: אי אפשר לזלזל, לא במוזיקאים ולא במעצבי במה ולא ביוצרים למיניהם - - -

אורי רשטיק: למוזיקאים יש איגוד נפרד.

אורי רשטיק: יש להם את איגוד המוזיקאים.

אורי רשטיק: זה איגוד אחר.

דוד גלנוס: אבל המלחמה שלי היא לא עם שח"ם בכלל.

שלי יחימוביץ': דוד, אני אומרת את זה כיוון שהדיון הזה כאן מתרכז בשחקני תיאטרון.

שלי יחימוביץ': אם יש לך משהו להתייחס לעניין הזה, אני אשמח.

דוד גלנוס: רק רציתי להגיד את זה.

דוד גלנוס: אני מאוד מחזק ומאוד מברך.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שני שחקנים ברשותכם.

שלי יחימוביץ': דניאל בוצר, בבקשה.

דניאל בוצר: אני דניאל בוצר, שחקן וחבר בוועד המנהל של שח"ם.

דניאל בוצר: אני רוצה לספר על המקרה שלי שהיה ב-2013 בקאמרי.

דניאל בוצר: הייתי אז שחקן מן הסתם יותר צעיר, ופנו אליי מהקאמרי והציעו לי תפקיד בהצגה, ואז אמרו לי שתשלום להצגה הוא 250 שקלים.

דניאל בוצר: באתי לחתום על החוזה וראיתי שזה 250 שקלים לא משנה איפה, גם אם אני עושה את ההצגה הזאת בקאמרי וגם אם אני עושה אותה בקרית שמונה.

דניאל בוצר: וכשאמרתי להם שהתנאים לא נראים לי מקובלים או שהם לא חוקיים, אז הם אמרו לי, אין שום בעיה, יש עוד אלפים בתור שהיו מוכנים לקחת את זה.

שלי יחימוביץ': תגיד תודה שבכלל אנחנו נותנים לך לשחק.

דניאל בוצר: נכון.

דניאל בוצר: אז הסכמתי כי היתה בי תקווה שאולי בתפקיד הבא שאקבל שם אולי יעלה השכר, ורציתי להתברג בתוך המערכת הרפרטוארית.

דניאל בוצר: כמובן שלא קרה אחרי זה שום דבר.

דניאל בוצר: כן פנו אליי עוד פעם אחרי שההצגה הזו ירדה והציעו לי את אותו סכום.

דניאל בוצר: אבל בסופו של דבר קיבלתי 250 שקל.

דניאל בוצר: לפעמים הייתי צריך לצאת בשלוש בצהריים וחוזר באחת בלילה שזה יוצא הרבה פחות משכר מינימום.

דניאל בוצר: ובנוסף לזה גם הייתי פרילנסר, אז הייתי צריך לשלם ביטוח לאומי ופנסיה ואת כל ההפרשות שיש לעשות, אז אני לא חושב שאפשר להגיד שבכלל התפרנסתי.

דניאל בוצר: זה אפילו לא דוד וגוליית של שחקנים.

דניאל בוצר: ואני מדבר גם בשם השחקנים שאין להם שום הכרה ציבורית וההשפעה שלהם אם השם שלהם יופיע על הפלייר או לא יופיע, לא תהיה לזה השפעה.

דניאל בוצר: אין להם שום כוח מול התיאטראות.

דניאל בוצר: והתיאטראות באמת יכולים ועושים מה שהם רוצים בסופו של דבר כי השחקנים כל הזמן נאחזים באיזו שהיא תקווה, שיעריכו אותם יותר, שהם יקבלו יותר, שהעבודה הזאת תיתן להם עוד עבודה.

דניאל בוצר: אבל באמת בשורה הכי נמוכה שיש, זה פשוט ניצול של העובדה שיש יותר ביקוש מהיצע ואפשר לעשות ככה מה שרוצים עם שחקנים.

שלי יחימוביץ': אתה יודע מה האבסורד כאן?

שלי יחימוביץ': אנחנו לא מזמן עשינו דיון שהיה קשור למשרד התחבורה, ואז התברר שאין מספיק נהגים כי השכר הוא מאוד מאוד נמוך לנהגי אוטובוס, ובלית ברירה החברות השונות פשוט העלו בצורה מאוד משמעותית – זה קרה לאחרונה – את השכר לנהגים לשכר שהוא הרבה יותר מהמינימום השעתי כי פשוט לא היו נהגים.

שלי יחימוביץ': אבל כאן יש משהו מאוד מתעתע כי המון אנשים חולמים להיות שחקנים, ולכן מדובר בחומר הכי פשוט וניתן לניצול בלי שום סייג, בלי סייגים של חוק.

שלי יחימוביץ': גם אי אפשר להגיד, לא יהיו לכם יותר שחקנים כי תמיד יהיה מי שיהיה מוכן.

שלי יחימוביץ': ויש מי שקופץ על הסיטואציה הזאת כדי לנצל ולעשוק.

דניאל בוצר: בעיניי, המצב האבסורדי באמת זה שבתיאטרון ילדים אתה יכול לקבל לפעמים כפול שכר מאשר מה שאתה מקבל בתיאטרון הלאומי או בקאמרי או בתיאטראות שאמורים להיות חוד החנית של התרבות הישראלית.

דניאל בוצר: ובעיניי זה באמת אבסורד.

דניאל בוצר: אין איך להתקיים.

דניאל בוצר: אני בן 35, יש לי שתי ילדות, אשתי היא גם שחקנית.

דניאל בוצר: אנחנו שנינו נתמכים עם ההורים, וזה לא רק אני.

דניאל בוצר: אני עובד קשה.

דניאל בוצר: אני עובד בימי שישי, בשבתות, אני עובד כל החודש, וקשה מאוד להתפרנס מהמקצוע הזה כי לא רק שאתה פרילנסר, אתה מקבל שכר מאוד נמוך ואתה צריך להפריש את רוב מה שאתה מקבל אחרי זה בשביל לחיות בעתיד.

דניאל בוצר: זה בלתי נסבל.

עידית טפרסון: אני יכולה להוסיף על זה רק הערה קטנה?

עידית טפרסון: אם אפשר, בבקשה?

שלי יחימוביץ': כן, בבקשה, עידית.

עידית טפרסון: יש דבר נוסף.

עידית טפרסון: שוק הטלוויזיה והריאליטי די טרף את הקלפים.

עידית טפרסון: ועכשיו מה שקורה, כפי שאמרה קודם חברת הכנסת ברקו, שלפעמים אנשים הולכים, משלמים כסף והולכים ללמוד משק שלוש שנים, כמו שהולכים ללמוד כל מקצוע אחר, ואז באים לתיאטרון ובתיאטרון משחקים שחקנים שהם לא בוגרי בתי ספר למשחק.

עידית טפרסון: אני לא מדברת על הדור המבוגר יותר.

עידית טפרסון: אני מדברת על אנשים צעירים שהם פחות מגיל 30 ועל כל העניין הזה של זילות המקצוע, שכל אחד יכול להיות שחקן.

עידית טפרסון: שחקן זה מקצוע, לומדים אותו שלוש שנים בבית ספר למשחק.

עידית טפרסון: וכפי שבסל תרבות, למשל, בתיאטראות הילדים, אתה לא יכול לעלות על הבמה אם אתה לא בוגר בית ספר למשחק.

עידית טפרסון: בתיאטראות הרפרטואריים זה לא ככה, ולדעתי זה כן צריך להיות ככה.

גיא לואל: אגב, תיאטרונים היום גם משתמשים ב'נקים'.

גיא לואל: זה לא היה אף פעם.

גיא לואל: זה בגלל שיש אנשים שלא יודעים לדבר על במה.

גיא לואל: וכל התיאטרונים היום עברו לעבוד עם 'נקים', שזה מגוחך.

שלי יחימוביץ': לבנה פינקלשטיין, זוכת פרס אופיר, שחקנית, בבקשה.

לבנה פינקלשטיין: אני לבנה פינקלשטיין, מגיל שנתיים רציתי להיות שחקנית.

לבנה פינקלשטיין: זה מה שאני זוכרת שרציתי מאוד מאוד מאוד.

לבנה פינקלשטיין: שיחקתי בכל תיאטראות ישראל, מלבד החאן כאן בירושלים.

לבנה פינקלשטיין: נא להודיע להם.

לבנה פינקלשטיין: אני מוכנה לבוא.

לבנה פינקלשטיין: האמת היא שקיבלו אותי יפה בכל מקום, אבל אני רואה היום את הדור הצעיר שמאוד קשה להם, מאוד קשה להם, ועליהם אני רוצה לדבר יותר כי אני היום משחקת בטלוויזיה החינוכית בתוכנית שנקראת: בחצר של פופיק, ולצערי עומדים לסגור את הטלוויזיה החינוכית ב-14 באוגוסט 2018.

לבנה פינקלשטיין: מחר אני מצטלמת פרק אחד, יש לי ב חודש הבא עוד כמה פרקים, ובזה זה מסתיים.

לבנה פינקלשטיין: אני רואה אנשים שם בתוך החינוכית דומעים, כואבים.

לבנה פינקלשטיין: אם יש אפשרות לא לסגור את החינוכית - - -

שלי יחימוביץ': זה כבר מאבק אחר.

לבנה פינקלשטיין: כן, אני יודעת.

לבנה פינקלשטיין: אבל באתי גם להגיד – פשוט אתמול הייתי בחינוכית, וממש אנשים אמרו, תגידי, תגידי, אז הנה, אני אומרת, אמרתי.

לבנה פינקלשטיין: חוץ מהחינוכית שממש חבל שסוגרים כי יש תוכניות כאלה יפות.

לבנה פינקלשטיין: בתיאטראות אני לא עובדת כרגע כי אני עסוקה שם, אבל הצעירים, אני רואה חברים צעירים שיש לי בתיאטרון, חברים שגם בחינוכית וגם בתיאטרון משחקים, וקשה להם, הם צריכים לעבוד קשה מאוד, אין להם דירות, אין להם אפשרות עם הילדים לשים אותם בגן.

לבנה פינקלשטיין: כל המסביב, הכול כל כך מורכב, וקשה להם.

לבנה פינקלשטיין: אני מסתכלת עליהם ואני אומרת, רק שלא יברחו לנו מהארץ.

לבנה פינקלשטיין: באמת, שלא יברחו לנו האנשים היקרים האלה מהארץ.

לבנה פינקלשטיין: בשביל זה אנחנו פה, ואנחנו רוצים לעזור להם.

לבנה פינקלשטיין: ואתם, תעזרו לנו.

לבנה פינקלשטיין: תבקשי ממירי רגב ממני אישית.

שלי יחימוביץ': תודה, לבנה.

שלי יחימוביץ': תיכף אנחנו נפנה בקריאה למירי רגב.

שלי יחימוביץ': ערן גולן, מומחה ליחסי עבודה, אנחנו נעזרים בשירותיו הרבה וגם אחראי לכמה הצעות חוק בענייני עבודה שאני חוקקתי, בבקשה.

ערן גולן: תודה רבה.

ערן גולן: יש לנו פה כשל שוק בין המצב החוקי לבין היישום שלו בפועל.

ערן גולן: רוב הפרילנסרים הם בעצם עובדים, רוב הפרילנסרים לא מגישים תביעות לבית הדין לעבודה, בדיוק מה שעידית אמרה, ויש שלוש דרכים להתגבר על זה.

ערן גולן: האחת, באמצעות ארגוני עובדים, השנייה, באמצעות תובענות ייצוגיות, והשלישית, באמצעות הגוף המממן.

שלי יחימוביץ': לחילופין, אם היינו מצליחים להעביר חקיקה בנושא הזה.

ערן גולן: כן, יש גם הצעת חוק של משתתף חופשי שמנסים לקדם אותה כבר הרבה מאוד שנים, עם התנגדות של הממשלה.

ערן גולן: התיאטראות מודעות לכך שהם מעסיקים פרילנסרים בצורה שהיא לא חוקית, שבעצם מדובר בעובדים.

ערן גולן: אין להם תמריץ לעשות את זה.

שלי יחימוביץ': אני רק רוצה לומר שהיו כמה תביעות של עובדים שהועסקו כפרילנסרים ותמיד הם הוקעו בסופו של דבר כעובדים של המקום שהעסיק אותם כעובדים ישירים.

שלי יחימוביץ': בית המשפט אמר את דברו, מדובר בהעסקה לכל דבר, בלי לשלם זכויות.

ערן גולן: נכון.

ערן גולן: ואז העובדים האלה זוכים במשפט, אחר כך יש להם קושי למצוא עבודה, וכל יתר העובדים האחרים, לגביהם שום דבר לא משתנה.

ערן גולן: אנחנו נמצאים פה בניסיון לחשוב איך אנחנו לא גורמים לזה ששחקנית אחת או שחקן אחד בתיאטרון כזה או אחר מגישים תביעה, אלא איך משנים את המצב הכולל.

ערן גולן: ובמלוא הכבוד למשרד התרבות, חוק יסוד חופש העיסוק לא נותן זכות להעסיק עובדים שהם במתכונת של פרילנסרים בתחפושת מדומה.

ערן גולן: לא לשם כך.

ערן גולן: יש גם את חוק יסוד: חופש העיסוק של השחקנים עצמם להיות מועסקים על פי חוקי העבודה.

ערן גולן: אני כן חושב שתנאי סף צריך לקבוע מינימום של ימי עבודה בתיאטרון, ולקבוע שכל תיאטרון שרוצה לקבל כסף מהמדינה פשוט צריך להעסיק את כל הפרילנסרים האלה בתור שכירים, ובזה מצאנו פתרון שיכול למנוע סיטואציות כמו של עידית במקרים אחרים שבכלל לא שמענו עליהם פשוט כי אנשים מפחדים להגיש את התביעות האלה.

שלי יחימוביץ': תציג את עצמך, בבקשה.

אדם כהן שטורם: אני עורך דין אדם כהן שטורם, אני יועץ משפטי בשח"ם.

אדם כהן שטורם: אני רוצה להדגיש נקודה שלא הודגשה בנוגע להעסקה של פרילנסרים שבעיניי היא לא פחות חשובה מנושא התנאים הסוציאליים.

אדם כהן שטורם: בעצם על הפרילנסרים לא חלים בכלל חוקי עבודה, ואני אומר את זה מתוך מקרים שטיפלנו עליהם, לדוגמה, חוק הגנה על נשים בהיריון או חוק מניעת הפליה במקומות עבודה.

אדם כהן שטורם: אלה דברים מאוד קשים.

אדם כהן שטורם: שחקנית בהיריון שהיא פרילנסרית - - - להפסיק את ההתקשרות איתה בהודעה של 30 יום מראש.

אדם כהן שטורם: דברים כאלה קורים.

אדם כהן שטורם: אין שום חובה להחזיר אותה להעסקה לאחר מכן.

אדם כהן שטורם: נתקלנו בזה לפחות בארבעה-חמישה מקרים בשנתיים האחרונות, שאין להן שום זכויות - - -

שלי יחימוביץ': זה די ברור שכל חוקי העבודה לא חלים על שחקנים, שהם מהעובדים המנוצלים ביותר במשק.

שלי יחימוביץ': ממש כך.

שלי יחימוביץ': יאיר דוד, אתה מייעץ להבימה.

שלי יחימוביץ': שוב אני רוצה להביע מחאה על זה שהבימה לא מצאו לנכון לשלוח, אתה יודע, גם אם המנכ"לית לא יכולה להגיע, אני מניחה שיש סמנכ"ל, שיש דרג לאומי, שיש אנשים מתוך הארגון שיכולים להגיע ולשלוח - - -

אסתר גולדשטיין: אני מתוך הארגון.

שלי יחימוביץ': מה שמך?

אסתר גולדשטיין: אסתר גולדשטין.

שלי יחימוביץ': ומה תפקידך?

אסתר גולדשטיין: אני חשבת שכר ומנהלת חשבונות ראשית.

אסתר גולדשטיין: אנחנו הבענו ייצוג - - -

שלי יחימוביץ': זה מגוחך.

יאיר דוד: כבוד היושבת-ראש, ראשית אני מתנצל בשם המנכ"לית, ואני חייב לומר שכמי שהיה נוכח בניסיונות שלה כן לפנות את הזמן, אני לא רוצה להיכנס כרגע לעניין הטכני שהיה פה, היא תגיע, היא תיתן כל הסבר שצריך, היא לא מתחמקת.

יאיר דוד: ואני קצת מבקש להתקומם על הדברים שנאמרו פה כי זה פשוט לא משקף את המציאות.

יאיר דוד: אני אומר את הדברים מתוך ידיעה.

שלי יחימוביץ': לגופו של עניין?

יאיר דוד: אנחנו הגענו אתמול והכנו את הדברים.

יאיר דוד: לגופם של דברים, אני מבקש לציין שני דברים.

יאיר דוד: ראשית, אני מייצג פה גם את הקאמרי ואני אסביר מדוע - - -

שלי יחימוביץ': רגע, רגע.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר על זה משהו.

שלי יחימוביץ': אתמול הגיע אלינו מייל לוועדה שבעצם אתה גם על הדרך תייצג גם את הקאמרי.

שלי יחימוביץ': זה מגוחך.

יאיר דוד: כבוד היושבת-ראש, אני אסביר מדוע.

יאיר דוד: יש לזה קשר.

יאיר דוד: זה לא עניין טכני.

שלי יחימוביץ': זה לא טכני.

שלי יחימוביץ': זה עקרוני.

יאיר דוד: אבל אני רוצה להסביר.

שלי יחימוביץ': כי למנות עורך דין של תיאטרון אחר – מה זה, תאגיד עסקי?

יאיר דוד: אבל זה לא עורך דין.

יאיר דוד: זה עורך דין שמלווה הסכם קיבוצי ומשא ומתן קיבוצי.

יאיר דוד: ולא יכול להיות שמדברים פה בדיון במשך שעה ולא מזכירים אפילו ברמז את העובדה שהיתה אמורה להיות אתמול פגישת משא ומתן קיבוצית על העניין הזה.

אורי רשטיק: ושבוטלה על ידכם.

שלי יחימוביץ': חבל - - -

אורי רשטיק: אבל אתם ביטלתם את זה.

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': חבל שלא מגיעים.

שלי יחימוביץ': אם היינו יושבים כאן הנציגים של התיאטראות, המנהלים, הסמנכ"לים, קולם היה נשמע ברמה, הם היו מקבלים גם זמן דיבור שווה לדוברים כאן.

שלי יחימוביץ': אי אפשר לא לבוא לדיון בוועדה, לשלוח יועץ משפטי חיצוני - - -

יאיר דוד: אני לא התווכחתי.

יאיר דוד: אני התנצלתי.

שלי יחימוביץ': בסוף גם תיאטרון אחר תופס עליו טרמפ ואומר, בעצם הוא מייצג גם אותנו ואז להתלונן על זה שקולם לא נמצא.

יאיר דוד: אנחנו לא מתלוננים.

יאיר דוד: אנחנו מבקשים להסביר.

שלי יחימוביץ': אז בוא תתמקד.

יאיר דוד: גברתי תיתן לי חמש דקות - - -

שלי יחימוביץ': אני אתן לך, אבל עד עכשיו שמענו רק טענות על הוועדה.

יאיר דוד: אבל עוד לא הצלחתי להוציא משפט אחד שלם מפי, ואני מבקש - - -

שלי יחימוביץ': ברגע שתתחיל להתייחס לעניין המהותי, לתוכנו, אז - - -

יאיר דוד: אבל העובדה שמתנהל משא ומתן קיבוצי בין שני התיאטראות, גם הקאמרי וגם הבימה, הוא רלוונטי, וזו הסיבה שאני יושב פה.

יאיר דוד: ואני אסביר גם באיזה הקשר.

יאיר דוד: לפני מספר חודשים פנו אלינו משח"ם - - -

אורי רשטיק: לפני שנה וחצי.

יאיר דוד: אני מדבר על המשא-ומתן האינטנסיבי, שאתם פניתם וביקשתם לייצג גם את - - -

אורי רשטיק: ממש לא אינטנסיבי.

אורי רשטיק: יאיר, אבל אתה אומר פה דברים שהם לא אמיתיים.

יאיר דוד: אני לא הפרעתי לך.

אורי רשטיק: אתה לא דובר אמת.

אורי רשטיק: חבל.

יאיר דוד: אתה גם אמרת שהם לא משקפים את המציאות, ולא הפרעתי לך.

אורי רשטיק: תדייק, תדייק, תדייק בדברים.

שלי יחימוביץ': אורי, שנייה - - -

יאיר דוד: אני מבקש לאפשר לי, גברתי תעזור לי כי אם לא אז אני לא אדבר.

שלי יחימוביץ': אורי, אתה תסכם את הדיון.

יאיר דוד: אני מבקש לומר את הדברים, ואם אתה רוצה לומר דברים אחרים, תגיד אחר כך.

שלי יחימוביץ': בבקשה, ואני מבקשת לא להפריע ליאיר.

יאיר דוד: אני גם לא מתכונן להתעמת.

יאיר דוד: אני מבקש לאפשר לי.

יאיר דוד: לא חייבים להסכים, אבל תשמעו לפחות.

יאיר דוד: אנחנו משוחחים ומדבירם ויש שיח קיבוצי.

יאיר דוד: אני מזכיר לכולנו שהתיאטרון הלאומי הוא התיאטרון הראשון שבמסגרתו ישנם עובדים שמיוצגים על ידי ארגונים יציגים, ואני אל מדבר על סקטור אחד, אלא על סקטור מינהלי ועל סקטור במה, ועל סקטור שחקנים במשך שנים רבות.

יאיר דוד: אני רוצה לומר משהו ואני לא רוצה להתעמת עם הגברת טפרסון, שנאי מחבב אותה, ואני אומנם הייתי מולה בבית המשפט.

יאיר דוד: אבל לא בכדי הגברת טפרסון לא נכנסה לא לסכומים ולא לדברים אחרים שקשורים לתביעה שלה, כי בשום מקום בתביעה שלה אף אחד לא דיבר על הסכומים.

יאיר דוד: גברת טפרסון, כמו רבים אחרים, לא מרוויחה ולא הרוויחה שכר מינימום.

גיא לואל: מה הקשר?

יאיר דוד: יש קשר.

גיא לואל: איך זה רלוונטי בכלל?

גיא לואל: למה אתה נכנס לזה?

יאיר דוד: שנייה, שנייה.

יאיר דוד: אני אסביר, אני אסביר.

יאיר דוד: אל תפריעו לי.

גיא לואל: איזה חוצפן.

גיא לואל: זה פשוט חצוף.

גיא לואל: זה חצוף - - -

יאיר דוד: אל תפריע לי.

יאיר דוד: אל תפריע לי.

יאיר דוד: אל תפריע לי.

גיא לואל: אתה פשוט לוקח את זה למקומות חצופים.

יאיר דוד: אל תפריע לי.

יאיר דוד: אל תפריע לי.

גיא לואל: אני כן אפריע לך.

גיא לואל: זה חצוף.

יאיר דוד: אל תפריע לי.

גיא לואל: מה זה רלוונטי כמה היא מרוויחה?

גיא לואל: מה אתה נכנס לה לכיס?

יאיר דוד: אני אסביר.

יאיר דוד: כי אתם טענתם פה שכל השחקנים מרוויחים – ומפרים את הזכויות שלהם, ואני מבקש לטעון - - -

גיא לואל: הפרו את הזכויות שלה בלי קשר - - -

יאיר דוד: שנייה.

יאיר דוד: אבל אתם לא יכולים להפריע לי.

יאיר דוד: אני מבקש לטעון.

יאיר דוד: קודם כל, ראשית, אני רוצה להתחיל מהסוף.

יאיר דוד: אני רוצה להתחיל מהסוף.

שלי יחימוביץ': אבל יש דברים אחרים.

שלי יחימוביץ': תשמע.

שלי יחימוביץ': אני למשל בצעירותי עבדתי כפרילנסרית בקול ישראל ונוצלתי עד עפר, ובמקביל קיבלתי משכורת מאוד יפה מעל המשמר זכרונו לברכה.

יאיר דוד: את צודקת.

שלי יחימוביץ': אז אפשר שמקום עבודה אחד יעשוק אותך, ומותר לך גם לנסות בכל הכוח להתפרנס במקום אחר.

שלי יחימוביץ': זה לא שומט את הקרקע מתחת לטיעונים של - - -

יאיר דוד: אני מנסה לומר משהו אחר.

יאיר דוד: אני אולי ארגיע את העמיתים פה כדי שיבינו שאני לא לעומתי.

יאיר דוד: עושק של זכויות ותשלום של שכר שלא עומד בסטנדרטים הבסיסיים ביותר, לא תקין ולא צריך לקרות.

יאיר דוד: אבל אני כן רוצה לציין עובדה שהיא קיימת כמי שמלווה תיאטראות.

יאיר דוד: ישנם שחקנים שמיוזמתם והם עצמם מבקשים - - -

שלי יחימוביץ': רוצים להיות - - -

יאיר דוד: ואני אסביר גם מדוע.

יאיר דוד: אני אסביר כי אי אפשר להתעלם מזה.

שלי יחימוביץ': תשמע יאיר, זה בלתי נסבל.

שלי יחימוביץ': לא, באמת.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת שתתייחס לגופן של טענות.

שלי יחימוביץ': אל תספר לי שאנשים רוצים להיות נעשקים, ואל תספר לי שאנשים לא רוצים שישלמו את הזכויות שלהם.

יאיר דוד: למה נעשקים?

יאיר דוד: כשבן אדם לא רוצה להיות מחויב לתיאטרון מסוים, והוא לא רוצה להיות עובד של התיאטרון - - -

שלי יחימוביץ': נגיד שיש כמה כאלה בני מזל - -

קריאה: עשרה.

יאיר דוד: אפשר לבדוק את זה.

שלי יחימוביץ': - - שרוצים להיות פרילנסרים, ממש משתוקקים להיות פרילנסרים, מתחננים להיות פרילנסרים ולא להיות מועסקים על ידי התיאטרון, נגיד שיש 50 כאלה - - -

יאיר דוד: אני מוכן להציג לך נתונים.

קריאה: עשרה.

שלי יחימוביץ': לא, רגע.

שלי יחימוביץ': מה עם אלה שרוצים בכל לבם לקבל שכר הוגן ולהיות מועסקים?

יאיר דוד: אז אני רוצה לציין פה נתון שאפשר לבדוק אותו.

יאיר דוד: אנחנו נציג אותו לכל מי שרק יבקש, וכמובן גם לוועדה הזאת, שהמספרים הם שונים לחלוטין, לפחות ממה שאני מכיר מהגופים שאני נמצא לידם ומלווה אותם במשאים ומתנים, שחלקם הגדול מוצלח.

יאיר דוד: יגידו גם פה שח"ם שיושבים פה, אנחנו חתמנו על הסכם קיבוצי, ואנחנו כן מכבדים את הדברים האלה, ואנחנו לא יכולים להציג היום נתון שמתיישב אפילו במעט עם העובדה שהשחקנים אצלנו מרוויחים שכר מינימום ופחות משכר מינימום.

אורי רשטיק: איך אתה מסביר את עלובי החיים?

יאיר דוד: אם יש משהו נקודתי, אני לא מתווכח.

יאיר דוד: אם משהו לא תקין, חמור, צריך לטפל בו, אני בכלל לא מגן על שום דבר.

יאיר דוד: אני רק מבקש - - -

שלי יחימוביץ': מדוע אתם מעסיקים שחקנים כפרילנסרים, ולא מעסיקים אותם ישירות?

יאיר דוד: כמו שאמרתי קודם, ראשית - - -

שלי יחימוביץ': הם רוצים.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': מה לגבי אלה שלא רוצים?

יאיר דוד: כי כששחקן מרוויח 1,800 שקל להצגה, גברתי היושבת-ראש, 1,800 שקל להצגה, והוא עובד בעוד שלושה תיאטראות - - -

אורי רשטיק: ומה עם השחקן שמרוויח 300 ו-400?

אורי רשטיק: הוא רוצה?

אורי רשטיק: הוא רוצה להיות פרילנסר?

אורי רשטיק: הוא באמת רוצה להיות פרילנסר?

אורי רשטיק: יאיר, זו לא הדוגמה הרלוונטית.

יאיר דוד: סליחה, התשובה היא כן.

יאיר דוד: לא, הוא לא.

יאיר דוד: לא, הוא לא.

יאיר דוד: דניאל בוצר לא רצה להיות פרילנסר.

שלי יחימוביץ': אורי, אורי, אני מבקשת.

יאיר דוד: בסוף יש תקציב.

יאיר דוד: הרי ביקשתם מאתנו – באנו לפה לוועדה הזאת כשהפניתם אותנו לדוח מבקר המדינה.

יאיר דוד: אחד הדברים שבהם צוין המושג פרילנסרים היה בהקשר של הקיצוץ שצריך לעשות בתיאטראות, הוצאות העובדים והוצאות הפרילנסרים.

יאיר דוד: בסופו של דבר יש מספר, יש פלאג נאמבר שאנחנו צריכים לפעול על פיו.

יאיר דוד: אין ספק שלא צריך לעשוק ולא צריך לקפח.

יאיר דוד: אבל אם עובד אומר לי, אני רוצה לעבוד בעוד שלושה תיאטראות, ואני רוצה לשלם לעצמי ולזקוף לעצמי את הוצאות הדלק שלי ואת הדברים האחרים שקשורים אליי – אתם יכולים לחייך, אבל זה קורה.

יאיר דוד: אני לא אומר שזה קורה, אבל זו תופעה שקיימת.

שלי יחימוביץ': "אני מתחנן לשלם מהכיס שלי - - -

קריאות: - - -

קריאה: זה אחוז אחד מהשחקנים.

גיא לואל: אני רוצה לשאול - - -

שלי יחימוביץ': לא, לא, גיא.

שלי יחימוביץ': תן לו לסיים.

שלי יחימוביץ': אתה תוכל להגיב בסוף.

יאיר דוד: ראשית, אנחנו מנהלים משא ומתן.

יאיר דוד: אני אומר את זה לא בהתרסה ולא בשום דבר אחר, אבל מקומו של המשא ומתן הוא בחדר המשא-ומתן הקיבוצי.

יאיר דוד: לא בכדי חוק ההסכמים הקיבוציים מסדיר את הדברים האלה.

יאיר דוד: ואנחנו נפגשים ואנחנו מקיימים בינינו שיח ענייני, מעבירים בו מסמכים, מדברים על מסמכים ועל מספרים, ואנחנו נמשיך ל עשות את זה כל עוד אנחנו נדבר עם הארגונים היציגים.

יאיר דוד: אני לא חושב שדרך הוועדה הזאת, והנושא שהועלה פה – אם יש פה, חלילה, הפרה של זכויות וניצול של זכויות, גברתי היושבת-ראש, לא בבית ספרנו, אנחנו לא נעשה את זה, ואם נעשה דבר לא תקין, הוא יתוקן.

יאיר דוד: הגעתי לפה, גברתי, עם מסמך שמתייחס לדוח, ואני לא יודע מה הקשר בינו לבין הדיון הזה עכשיו כי לא מצאתי בשום מקום - - -

שלי יחימוביץ': אני מבקשת שתפסיק לנזוף בי כל הזמן.

יאיר דוד: לא נזפתי - - -

שלי יחימוביץ': אני אמרתי בפירוש בפתיחת הישיבה שאומנם יש דוח מבקר על הבימה, אבל אנחנו מקיימים את הדיון על זכויות שחקנים בכלל התיאטראות.

יאיר דוד: לא, אבל הגברת שמעוני החלה ודיברה על הדוח ההוא - -

שלי יחימוביץ': נכון.

שלי יחימוביץ': אתה רוצה לנהל במקומי את הוועדה?

יאיר דוד: שהיה בשנת 2010 ו-2011, אבל אני התבקשתי למסור נתון גם לגברת שמעוני וגם לגברתי היושבת-ראש.

יאיר דוד: נכון לרגע הזה בהבימה אין פיגור, אין פיגור, לא בזכויות לקופות גמל וקרנות השתלמות - - -

גיא לואל: תודה רבה באמת.

גיא לואל: על פי חוק אתם חייבים לשלם את זה.

יאיר דוד: שנייה, לא, כי הם הציגו אותנו - - -

גיא לואל: היה פיגור של שנתיים.

גיא לואל: מה אתה אומר לנו?

גיא לואל: - - -

יאיר דוד: שנייה, היתה תוכנית הבראה, מונה חשב מלווה.

יאיר דוד: אי אפשר להתעלם מהדברים האלה.

יאיר דוד: הבימה עושה כל מאמץ - - -

אורי רשטיק: יאיר, רק אל תגיד את זה.

אורי רשטיק: אני לא רוצה להביך אותך.

יאיר דוד: סליחה, הבימה עושה כל מאמץ, ונכון לרגע זה - - -

שלי יחימוביץ': משפט אחרון.

יאיר דוד: אני מבקש לציין, אנחנו נמשיך לדבר, אנחנו נעביר כל נתון.

יאיר דוד: אנחנו מוכנים לשמוע – מה זה מוכנים?

יאיר דוד: זו חובתנו, אנחנו אל עושים טובה לאף אחד.

יאיר דוד: ואנחנו לא מצליחים להבין מהי הטרוניה הקשה כלפינו כשהנתונים לא נמצאים פה.

יאיר דוד: חוץ מהדברים שנאמרו פה, אלה סיסמאות.

יאיר דוד: אנחנו מוכנים לשים על השולחן את המספרים עצמם, כבודה, ולהראות שבסופו של דבר כשיש 800 שקל להצגה שאנחנו נותנים לשחקן, הוא יכול לקבל את זה כ-500 שקלים ועוד 300 שקלים כזכויות סוציאליות.

יאיר דוד: לפעמים זו החלטה שלו.

יאיר דוד: אני לא מדבר על הסכומים הנמוכים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לחזור למשרד התרבות כיוון שאני לא מקבלת את ההמלצה שהכול נתון למשא ומתן קיבוצי, וכמו שאמר כאן עורך דין ערן גולן ובצדק, יש כמה מסלולים, ובוודאי המסלול הפרלמנטרי ובוודאי של ביקורת המדינה שתפקידה לבקר גם אתה משרדים הרלוונטיים וגם את המוסדות הממלכתיים, וגם יש מסלול משפטי וגם יש מסלול חקיקתי.

שלי יחימוביץ': אבל באמת הכוח בידיים שלכם.

שלי יחימוביץ': והשרה מירי רגב היא שרה חזקה, וכשהיא רוצה לתבוע משהו ולהשיג אותו, היא יודעת לעשות את זה.

שלי יחימוביץ': והיא יודעת להפוך אותו לנושא מרכזי.

שלי יחימוביץ': ואני קצת מתקשה להבין למה את הנושא הזה, שנוגע לכל כך הרבה אנשים, לחוליה שמצד אחד היא הכי חשובה ומצד שני הכי חלשה בתוך העולם הזה, למה אתם לא קצת יותר נחרצים בעניין של התקנות?

גלית והבה שאשו: מי אמר שאנחנו לא נחרצות ונחרצים?

גלית והבה שאשו: אנחנו אמרנו שאנחנו רוצים ל למוד לעומק את הדברים.

גלית והבה שאשו: אני גם קבעתי לו"ז מאו דברור.

גלית והבה שאשו: אנשים שישבו לידי אמרו לי, וואו, זה זמן משרד.

גלית והבה שאשו: את קבעת שבאמצע יולי תוכלי להגיש טיוטה, ואנשים זזו באי נוחות משום שאת יודעת איך תהליכים – עבדת פעם במשרדים שיש בהם ביורוקרטיה כזאת או אחרת.

גלית והבה שאשו: אבל אני קבעתי משום שאני חושבת, ואני מדברת עכשיו גם בשמי וגם בשם המשרד והשרה רגב, הנושא הזה עלה לשולחן, הוא לא יטואטא, הוא יטופל לעומק עם מכלול השחקניות והשחקנים, לא רק בתיאטראות.

גלית והבה שאשו: אמרתי, גם בלהקות המחול.

גלית והבה שאשו: ואני מצדיקה אותך במה שאת אמרת.

גלית והבה שאשו: אנחנו נעמיק חקר גם שם.

גלית והבה שאשו: וגם כמובן בנושא של הגופים - - - המוסיקאים והמוסיקאיות שלנו.

גלית והבה שאשו: כולם היו בנינו לא חוץ מנעמי, למרות שיש כזאת הצגה.

גלית והבה שאשו: לנו חשו בלומר ואנחנו אומרות את זה פה קבל עם ועדה ותודה לאל אנחנו גם מוקלטות ומוקלטים, לנו יש גמירות דעת לטפל בנושא הזה בצורה חד משמעית.

גלית והבה שאשו: יושב פה סגן היועצת המשפטית, יושב פה הרפרנט שלנו במשרד המשפטים, יושבים פה הפרטנריות והפרטנרים שלנו, היוצרות והיוצרים, הנציגות והנציגים שלהם, ואנחנו מושיטים את ידנו לעבודה מקצועית.

גלית והבה שאשו: נבוא אלייך, נבוא יחד, נחשוב יחד ונעשה יותר טוב.

גלית והבה שאשו: זו הכוונה.

גלית והבה שאשו: ותודה רבה ליוסי רונן, יושב-ראש מדור תיאטרון רפרטוארי, שהוא עזר כנגדנו בשיח הזה.

גלית והבה שאשו: התקיים אצלך דיון.

גלית והבה שאשו: אני מודה לך על ההמלצה שאתה הבאת בפנינו ואני רואה בכם גם אלו שיעזור לנו להוביל את המהלך הזה.

גלית והבה שאשו: תודה, יוסי, לך ולכל המתנדבות והמתנדבים במדור שלנו.

שלי יחימוביץ': יוסי, אתה רוצה לומר מילה לפני שאנחנו מסכמים?

יוסי רונן: כן, אני מוכן לומר מילה.

שלי יחימוביץ': בבקשה, יוסי רונן.

יוסי רונן: קודם כל, אני תומך באופן מלא בטענות שה ועלו כאן על ידי השחקנים.

יוסי רונן: לצערי, ככה זה טבע הדברים.

יוסי רונן: אנחנו חסרי סמכות, אנחנו לא הרגולטור, אנחנו רק יכולים להביע הזדהות בעניין הזה.

יוסי רונן: אני רק רוצה לציין שבדיווחים שהגיעו בשנים האחרונות למדור לתיאטרון לצורך קביעת ההמלצות שלנו לתמיכות, במסמך שהגשנו לצורך שינוי בקריטריונים דרשנו בין היתר שתהיה חתימה של רואה חשבון בנוסף לחתימות של המנכ"לים כי ראינו שבהרבה מאוד מקרים פשוט הדיווחים ממש לא היו נכונים.

יוסי רונן: זה לא קשור רק לשחקנים.

יוסי רונן: זה קשור בתמיכה בפרינג', קשור בתמיכה בקהילה.

יוסי רונן: הרבה מאוד ממה שנאמר שם, לנו אין שום כלי לבדוק את זה, כמו שאין שום כלי לבדוק דברים אחרים שאולי זה לא המקום לדון בהם.

יוסי רונן: אבל זה כל כך חרה לי כשאני שומע את הצורה שבה היועץ המשפטי של הבימה מגיב, וכדאי בהזדמנות שהוא גם יסביר כל מיני הסברים של הבימה עם גופים פרטיים - - -

שלי יחימוביץ': אגב, אני חושבת שלא הוא צריך להסביר אלא הדרג הניהולי.

יוסי רונן: כן, יכול להיות שההנהלות צריכות להסביר.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא בבית משפט פה.

שלי יחימוביץ': אנחנו בוועדה ציבורית.

יוסי רונן: זה לא נושא הדיון.

יוסי רונן: מכל מקום, אני בהחלט חושב, גלית, זה נחמד מה שאמרת, אבל זה לא כל כך מציאותי מכיוון שאנחנו הגשנו מסמך שלנו למשרד התרבות בינואר 2017 לתיקון התמיכות ועד עצם היום הזה שום דבר לא קרה בעניין הזה.

יוסי רונן: כשהשרה רגב רצתה להכניס את תיקוני התמיכות שלה זה קרה מהר מאוד.

קריאה: כמו תמיד.

יוסי רונן: דוגמה קטנה מהיום, אני פשוט גיחכתי כשראיתי את הפרסום היום לגבי שחקנים במוסדות כי אנחנו הצענו לתת מענק לאותו תיאטרון שמעסיק שחקנים ותיקים.

יוסי רונן: הצענו את זה בהערות המדור לתיקונים וכמובן נדחינו, התשובה היתה: זה לא במסגרת מדיניותה משרד.

יוסי רונן: אז היום פתאום יצאה הודעה על העניין הזה.

יוסי רונן: אז אני שמח לעצם העניין, אבל חבל, למה היום?

יוסי רונן: למה לא לפני שלוש שנים כשהיו תיקוני התמיכות?

יוסי רונן: מכל מקום לגבי השחקנים, אנחנו גם חושבים, אנחנו לא יכולים להחליף הנהלות, אנחנו לא יכולים להילחם בהנהלות, זה פשוט לא בסמכות שלנו.

יוסי רונן: אנחנו כן תומכים בהסדרת העניין הזה.

יוסי רונן: כמובן שאם ארגוני השחקנים מייצגים גם שחקנים כוכבים שמרוויחים מעל ומעבר, גם לעניין הזה נתנו את דעתנו באותו מסמך שהגשנו כדי להגביל גם את זה, כדי שתיאטרונים לא יתפרעו בשכר שהם נותנים לכוכבים אם מדובר בתיאטרון רפרטוארי.

יוסי רונן: ומבחינתנו אנחנו מוכנים לשבת כמה שצריך כדי לפתור את העניין הזה אם יש לנו בכלל איזושהי עמדה בסיפור הזה.

שלי יחימוביץ': תודה, יוסי.

שלי יחימוביץ': גיא, אתה רצית להוסיף עוד משהו?

גיא לואל: הנושא הזה פוצץ אותי כי אני באמת לא מבין לצורך העניין מה זה משנה אם מישהו מקבל 1,000 שקל להצגה או 5,000 שקל להצגה אם הבימה באה ומשנה לו את ההסכם חד צדדית על דעת עצמה ומכופפת לו את היד ואומרת לו, ככה, או שאתה לוקח את זה או שלא נשלם לך משכורת ארבעה חודשים.

גיא לואל: איך זה רלוונטי מה המשכורת מראש?

גיא לואל: וזה הכעיס אותי.

גיא לואל: אני חושב שאין שום רלוונטיות.

שלי יחימוביץ': אורי רשטיק, תסכם את הדיון מבחינתך.

אורי רשטיק: אני רוצה לסכם.

אורי רשטיק: קודם כל, אני מתלבט אם להגיב לדברים של יאיר דוד כי אם אני אגיב זה יהיה מביך, מביך מאוד.

אורי רשטיק: אז אני מעדיף להשאיר את זה כרגע בחדר המשא-ומתן.

אורי רשטיק: רק על קצה המזלג, היתה אמורה להיות פגישת משא ומתן.

אורי רשטיק: הסיבה שבגללה היא בוטלה היא כי גברת אודליה פרידמן התקשרה אליי ואמרה לי, אם אתה לא מבקש מיושבת-ראש הוועדה לבטל את הדיון, אני מבטלת את פגישת המשא-ומתן.

אורי רשטיק: אז אמרתי לה, בסדר, ניפגש בדיון.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה חמור ביותר - -

אורי רשטיק: זה חמור ביותר.

שלי יחימוביץ': - - לנסות למנוע ישיבה של ועדת כנסת ועוד הוועדה לענייני ביקורת המדינה תוך הפעלת לחץ ואיומים, אני רואה את בחומרה רבה ביותר ואני מגנה את המעשה הזה.

אורי רשטיק: וזאת למרות שאמרתי לה שהדיון מבחינתי הוא כללי.

אורי רשטיק: אבל בסדר, הפגישה לא תתקיים.

אורי רשטיק: אז בוא - - - למשא ומתן שמתקיים שנה וחצי, ואני אעבור לנושא הבא.

שלי יחימוביץ': אז אני מבינה שהגברת נמצאת בארץ - - -

אורי רשטיק: היא בארץ.

אורי רשטיק: דיברנו ביום רביעי והיא היתה בארץ.

יאיר דוד: לא נאמר שהיא לא בארץ, ואני גם לא יודע על בסיס מה, אני לא יכול להתעמת איתו כי אני לא הייתי קשור לאמירות האלה, אבל אני בטוח - - -

שלי יחימוביץ': אבל זה לא נאמר עליך.

שלי יחימוביץ': זה נאמר עליה.

שלי יחימוביץ': ואני מבקשת ממך, היה כאן מספיק ייצוג.

שלי יחימוביץ': בפעם הבאה אני לא רוצה ייצוג.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שהאנשים עצמם, מתוך הגופים עצמם, יגיעו וידברו.

אורי רשטיק: אני יכול לדבר ולדבר.

אורי רשטיק: יש משא ומתן, הוא מתנהל בעצלתיים.

אורי רשטיק: יש משא ומתן ששח"ם מנהל כרגע עם תיאטרון הקאמרי, הבימה ותיאטרון באר שבע.

אורי רשטיק: בחלק מהמקרים זה מצליח, בחלק מהמקרים זה מצליח פחות.

אורי רשטיק: זה דינו של משא ומתן קיבוצי.

אורי רשטיק: יש הרבה מאוד הצלחות, אבל זאת הסיבה שבגינה פנינו לרגולטור.

אורי רשטיק: אני רוצה לסכם מבחינתנו בהתייחס לדברים שגלית אמרה.

אורי רשטיק: אני קודם כל אציין שמערכת היחסים שלי באופן אישי וגם של שח"ם עם גלית היא של שיתוף פעולה מקצועי, לפחות בשנתיים האחרונות שבהן אנחנו עובדים יחד.

אורי רשטיק: את זה צריך לציין.

אורי רשטיק: אני רוצה להגיד לכם משהו על מבחני התמיכה.

אורי רשטיק: אמרתי לכם את זה אתמול בשיחה טלפונית, ואני חוזר על זה.

אורי רשטיק: מבחני התמיכה שאתם מתקנים, חייבים להיות משמעותיים.

אורי רשטיק: אמירות אמורפיות כמו לדאוג לרווחת ושיהיו תנאים נאותים הם לעג לרש.

אורי רשטיק: זה לא המקרה של קידום נשים.

אורי רשטיק: לקידום נשים אין עלויות כלכליות על תיאטרון.

אורי רשטיק: לדבר הזה יש עלויות כלכליות.

אורי רשטיק: אנחנו שוב מפצירים ומבקשים, למרות שאמרתם לנו שזה לא יהיה בתנאי סף, שזה יהיה בתנאי סף.

אורי רשטיק: אנחנו יכולים להציג בכל רגע נתון חוות דעת משפטית שקובעת למה אין שום קשר לתנאי סף ולחוק חופש העיסוק.

אורי רשטיק: אני כמעסיק, לי אין את הבחירה אם לשלם לעובדים שלי כן פנסיה או לא פנסיה.

אורי רשטיק: אני צריך לשלם להם פנסיה, וזה לא משנה אם יש לי עבוד שמרוויח 15,000 שקלים ברוטו בחודש או עובד שמרוויח 6,000 שקלים ברוטו בחודש.

אורי רשטיק: את כולם אני מעסיק באותו דבר ואין שום הבדל בזה.

אורי רשטיק: אני רוצה להוסיף עוד אמירה חשובה.

אורי רשטיק: הרבה מאוד מתעסקים באומנים ותיקים, איך אנחנו ניתן להם כסף ואיך נעזור להם כלכלית.

אורי רשטיק: זה הפתרון הקל לחשוב לתת מענה כספי.

אורי רשטיק: הפתרון הקשה זה לדאוג לשחקנים ולאומנים הצעירים עכשיו שכשהם יגיעו לגיל פנסיה תהיה להם פנסיה.

אורי רשטיק: וכרגע זה לא נראה שזה הולך בכיוון.

אורי רשטיק: אנחנו כמובן נציג שוב פעם את עמדתנו למשרד, וכפי שאתם יודעים, אני כתבתי מבחני תמיכה, הערות מאוד מאוד מדויקות שמדברות על חוקי המגן ועל יחסי עובד-מעביד ועל כל הדברים שלא יהיה ככה מסביב.

אורי רשטיק: אני מקווה שזה יתממש.

גלית והבה שאשו: אנחנו הולכים דוך.

גלית והבה שאשו: אתה יודע את זה.

גלית והבה שאשו: חד משמעית.

אורי רשטיק: גם אני.

אורי רשטיק: אני מקווה שיהיה דיון מעקב בהתאם, ואנחנו נמשיך לעמוד על המשמר מבחינתנו.

שלי יחימוביץ': אני מסכמת.

שלי יחימוביץ': קודם כל, שמענו כאן דברים מאוד קשים על אופי תנאי העסקה בתיאטראות בישראל.

שלי יחימוביץ': והפער הצורם שבין הזוהר והתוצר התרבותי המשובח לבין התנאים הבלתי נסבלים שבהם מועסקים האנשים החשובים ביותר בתעשייה הזאת, השחקנים, הפער הוא בלתי נסבל וזועק לשמיים.

שלי יחימוביץ': שמחתי לשמוע את עמדת משרד התרבות, וגם אני שמחה על כך שהתכנסנו למועדים.

שלי יחימוביץ': אנחנו נעקוב אחרי ההתקדמות של כתיבת הנוהל והטיוטות שלו וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': ועד סוף יולי אנחנו נתכנס או לישיבה נוספת של הוועדה, או לחילופין, אם נשמע שהדברים מתנהלים כמו שצריך אז נדלג על הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': סוגייתה בימה תידון בנפרד.

שלי יחימוביץ': אני מאוד מסכימה עם הדברים של אורי שלא מדובר כאן בעניין כמו קידום נשים.

שלי יחימוביץ': נכון שהדיון כאן כולו מתבסס על איזשהו עולם ערכים שאומר שלעובד מגיעים תנאים סוציאליים, ואסור שהוא ייעשק, אבל בסופו של דבר לא מספיק כאן הצהרות ערכיות בדבר רווחתם או זכותם להתפרנס בכבוד.

שלי יחימוביץ': ואנחנו שומעים על התנהלות מאוד מאוד כוחנית שמנצלת את החולשה ואת הרצון העז של אנשים לעסוק בתחום הזה.

שלי יחימוביץ': וכנגד התנהלות כוחנית אין ברירה אלא להפעיל כוח.

שלי יחימוביץ': וכוח מפעילים בכסף.

שלי יחימוביץ': מה לעשות, זה טבעו של עולם.

שלי יחימוביץ': וכאן יש נקודת חיכוך ביניכם לבין התיאטראות, אותה נקודה שבה אתם נותנים תמיכות.

שלי יחימוביץ': וכפי שהשרה מירי רגב יודעת להיות מאוד אסרטיבית כשזה נוגע להיבטים הפוליטיים שלה כמייצגת תפיסת עולם מסוימת במשרד, כך אני מצפה ממנה להיות אסרטיבית באותה מידה כשזה נוגע לזכויותיהם של השחקנים.

שלי יחימוביץ': ואני יודעת שהיא יכולה.

שלי יחימוביץ': אם הייתי רואה משרד חסר אונים, לא הייתי מתאמצת כל כך.

שלי יחימוביץ': אבל מכיוון שאני יודעת שיש לכם את היכולת וזה עניין של רצון ומידת האנרגיה שתשקיעו בעניין, אני תולה תקוות רבות מאוד ומאחלת לכל הנוכחים כאן הצלחה בקידום העניין הזה.

שלי יחימוביץ': כמובן שהעניין של התקנות הוא חשוב מאוד מאוד והוא בסיסי, אבל מעבר לזה יש עוד הרבה מה לעשות בעניין הזה.

שלי יחימוביץ': אני עומדת לרשותכם.

שלי יחימוביץ': אתם מוזמנים לפנות אליי בכל דבר ועניין ואנחנו נמשיך לעסוק בנושא הזה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

קריאות: תודה רבה.