ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 619, 2018-05-14 09:00

יואב קיש: בוקר טוב, שלום.

יואב קיש: נא לשבת, אנחנו מתחילים בדיון.

יואב קיש: נמצאים איתנו חברי הכנסת: איתן ברושי, לאה פדידה, יעל גרמן, טלב אבו עראר ואיילת נחמיאס ורבין.

יואב קיש: יושב-ראש מרכז השלטון המקומי חיים ביבס, מנכ"ל משרד הפנים מרדכי כהן, יוצר גם פה?

אריאל יוצר: כן, כן.

תומר רוזנר: איך אפשר לפספס?

יואב קיש: ראיתי.

יואב קיש: יוצר, אתה כזה שקט.

אריאל יוצר: מה העניינים?

אריאל יוצר: כן, שקט רק בפתיחה.

יואב קיש: סגן ראש אגף תקציבים.

יואב קיש: אני פותח את הדיון בנושא: יישום חוק הפיקוח על מחירי הקייטנות הציבוריות, ישיבת מעקב.

יואב קיש: אני רוצה להגיד כמה מילים לפתיחה.

יואב קיש: אני מתנצל על האיחור בגלל הפקקים.

איילת נחמיאס ורבין: לא היו פקקים הבוקר.

יואב קיש: איך לא היו?

איילת נחמיאס ורבין: בחיי.

יואב קיש: אני יודע למה, כי במקום שאני רואה פקקים את רואה מחלפים.

יעל גרמן: בדיוק.

יואב קיש: לעניין, הנושא חשוב.

יואב קיש: אנחנו ממש בפתח היציאה לחופשת הקיץ ולקייטנות.

יואב קיש: אני רוצה להגיד דבר אחד פה, ואני אומר את זה לכל הפורום, יש פה גם ראשי רשויות, גם מהמשרדים, גם ההורים.

יואב קיש: לצערי, אם לא נצא מהישיבה הזו עם איזושהי בשורה של הבנה שנצליח לייצר, אנחנו הולכים לקראת משבר שאני לא יודע לכמת אותו.

יואב קיש: יכול להיות שהוא יסתיים בבג"ץ, יכול להיות שהוא יסתיים בברדק בשטח, יכול להיות שהוא לא יסתיים, אבל זאת התמונה שאני כרגע רואה לנגד עיני.

לאה פדידה: או שהוא יסתיים בהשבתה של הרשויות המקומיות.

יואב קיש: אין פה אשמה.

יואב קיש: אני לא מחלק פה אשמה ולא מחלק ציונים.

יואב קיש: אני רוצה לעשות סדר על מטרת הדיון הזה.

יעל גרמן: היא אמרה השבתה, היא לא אמרה אשמה.

יואב קיש: השבתה.

יואב קיש: אז אני שמעתי אשמה, מצטער.

יואב קיש: גם לא השבתה.

לאה פדידה: הפקקים - - -

יואב קיש: אני רוצה להגיד בכנות, הוועדה הזו והיושב-ראש הקודם דודי אמסלם הובילו מהלך מאוד חשוב לציבור.

יעל גרמן: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יואב קיש: מהלך נכון וראוי.

יואב קיש: וכמו כל דבר שעושים פעם ראשונה, יש בו קשיים, זה טבעי.

יואב קיש: אבל על הקשיים האלה אנחנו צריכים לנסות להתגבר.

יואב קיש: אני יכול להגיד לכם, לפחות מהתפיסה שלי, אני אעשה הכול, בטח לא מדבר על דחייה ולא על יישום וכאלה, קודם כול שיהיו קייטנות.

יואב קיש: אני חושב שזאת מחויבות שלנו לציבור, ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותרים את הקשיים בעניין הזה.

יואב קיש: איפה המורכבות?

יואב קיש: כל שינוי משמעותי יצטרך חקיקה, וחקיקה בלוחות זמנים מאוד קצרים, כשאני לא רואה את זה בכלל רלוונטי.

יואב קיש: לכן, הדרך לעשות את זה היא בהסכמות.

יואב קיש: לא סתם נמצאים פה אנשים הכי רלוונטיים להסכמות האלה.

יואב קיש: כל אחד צריך לדעת לתת כתף בעניין הזה.

יואב קיש: כי אם לא, אני אומר, אנחנו יוצאים מפה למשבר, ככה אני רואה את זה.

יואב קיש: אני אתן גם לחיים ביבס וגם למרדכי כהן להגיד כמה מילים, ואחרי זה אולי לעוד קצת נציגים מהציבור, וניכנס עם הח"כים לדיון הענייני.

יואב קיש: ככה זה ייראה.

יואב קיש: נתחיל דווקא עם מרדכי כהן מנכ"ל משרד הפנים, בבקשה.

יואב קיש: אחריו ביבס.

מרדכי כהן: בוקר טוב לכולם, אני לא חושב שזאת סוגיה שנכון לדבר עליה במושגים של קרב ותוהו ובוהו.

מרדכי כהן: בסופו של דבר, כמו שיואב אמר, לדעתי בישיבה הזו צריך לדבר יותר על עובדות ועל המטרה המשותפת מאשר לדבר בשיח המתלהם הזה של קרבות והשבתות ודחיות.

מרדכי כהן: אני רוצה להזכיר לכולם את השתלשלות העניינים ממש בקצרה, בלי להטריח.

מרדכי כהן: היושב-ראש הקודם דודי אמסלם הניח את הסוגיה על השולחן אחרי שעלתה קול זעקה של הורים לילדים, משפחות צעירות, על תעריפים בלתי סבירים שהגיעו עד ל-3,000 ו-3,500 לקייטנה.

מרדכי כהן: זה היה תחילת הדיון.

מרדכי כהן: לא ייתכן שהורים יסיימו את הקיץ עם חובות בלתי סבירים, את חופשת הקיץ עם עלויות של קייטנות בהוצאה של אלפי שקלים.

מרדכי כהן: משפחה שיש לה שלושה ילדים מסיימת בחובות של אלפי שקלים את הקיץ, וזה רק תחילת הסיפור.

מרדכי כהן: בקייטנות יש את כל ההוצאות שכולנו מכירים.

מרדכי כהן: פנה דודי אמסלם לחיים ופנה למשרד הפנים, ולנו הייתה עמדה מאוד מאוד פשוטה.

מרדכי כהן: זה לא עניינו של משרד הפנים.

מרדכי כהן: מי שאחראי על פעילות התוכן הזו שנקראת קייטנות קיץ, בית ספר קיץ, זה משרד החינוך.

מרדכי כהן: יתכבד משרד החינוך וימתח את הפעילות שלו גם לגני ילדים, ומ-ד' עד ו', וזו הבשורה הטובה ביותר, ותם ונשלם הטקס.

מרדכי כהן: פנה השר דרעי לחיים בדיוני התקציב ואמר לו: ככל שתגיעו להישג הזה מול משרד החינוך, למשרד הפנים אין שום עניין, הוא ייסוג לאחור.

מרדכי כהן: אבל אם לא יהיה פתרון ומשרד החינוך – כמו שקרה פה בדיונים, בתחילת הדרך אמר אני מעוניין, ולאחר מכן נסוג בו, בא והודיע הודעה לוועדת הפנים של הכנסת שמשרד החינוך לא יהיה חלק מהאירוע הזה.

מרדכי כהן: לא הייתה ברירה, נוצר ואקום שהמשרד האמון בורח מאחריות ולא לוקח אחריות על הלקונה הזו שנוצרה, גני ילדים ויתר הכיתות, וההורים הקימו זעקה אדירה על הוצאות בלתי מתקבלות על הדעת.

מרדכי כהן: יושב-ראש ועדת הפנים שדורש ממי שאחראי על הרשויות המקומיות, הרגולטור, משרד הפנים, לעשות משהו בעניין, והדבר הוביל לתוצאה מאוד ברורה של פיקוח על המחיר כדי שלא תהיה ההפקרות הזו.

מרדכי כהן: מה שעשה שר הפנים, הקים ועדה.

מרדכי כהן: בוועדה הזאת היו חברים גם נציגים של משרד החינוך.

מרדכי כהן: הוועדה הזאת פעלה כפי שהיא פעלה, המליצה את ההמלצות שלה.

מרדכי כהן: אני רוצה לחדד כבר מראש ולהוריד טיעון שלא רלוונטי.

מרדכי כהן: לכאורה, הייתה ועדה והשר פעל בניגוד לוועדה, שטויות במיץ עגבניות.

מרדכי כהן: הוועדה ניתחה את האירוע, קבעה ארבעה מסלולים, והמליצה את ההמלצות שלה לשר.

מרדכי כהן: בדיון שהתקיים על המלצות הוועדה שר הפנים שאל כמה שאלות פשוטות: האם במידה שיהיה אפשר להפחית כמה מרכיבים של פעילות בקייטנות, האם המשמעות היא שניתן יהיה לקיים את הקייטנה ולהפחית את התעריף?

מרדכי כהן: חברי הוועדה אמרו כמובן, ברגע שאתה מוריד, למשל, מרכיב אחד של פעילות חוץ, לא פוגע - - -

לאה פדידה: מה זה בייביסיטר?

מרדכי כהן: רגע, רגע, חברים, אחר כך תעירו את ההערות על בייביסיטר.

יואב קיש: ששש, תנו לו לסיים את דבריו, בבקשה לא להפריע.

יואב קיש: אבל נא לסיים, אנחנו בזמנים קצרים.

מרדכי כהן: שאלה שנייה: האם זה נכון לפעול בצורה אוטומטית בתקורה של 15%-20% על כל סוגי המפעילים, בין אם זאת רשות מקומית, גורם פרטי, תאגיד.

מרדכי כהן: אמרנו: נכון, צריך לעשות את זה יותר מורכב, יש גופים שנכון שייקחו תקורה, כי העלויות שלהם ישירות ואמיתיות, ויש גופים כמו הרשות המקומית, ברגע שהיא משתמשת במבנים שלה היא לא צריכה להגיע לתקורה כזאת.

מרדכי כהן: מהסיבות האלה זה התעריף.

מרדכי כהן: עכשיו אני רוצה להגיד מילה על המהות, כי בסופו של דבר פעלה ועדה בצורה מסודרת, הבאנו בשורה, פרסמנו צו.

מרדכי כהן: הצו הזה לא נולד היום, הייתה אפשרות לציבור, לרשויות המקומיות, למרכז שלטון מקומי, למועצות האזוריות, למפעילים הפרטיים להגיב, הם בחרו לא להתייחס - - -

קריאה: - - -

מרדכי כהן: רגע.

מרדכי כהן: עם הטענות שמועלות פה עכשיו, חלק מהטענות הן טענות חדשות בשימוע.

מרדכי כהן: עכשיו אני רוצה לדבר על המהות.

מרדכי כהן: מציגים את זה לכאורה כמהלך שמשהו יוביל לקריסת הרשויות המקומיות.

מרדכי כהן: מהבדיקות שלנו אנחנו יודעים שבבית ספר קיץ נותרת דלתא של 200-100 שקלים לרשות המקומית כשמדובר ב-852 שקל.

מרדכי כהן: זאת לא המטרה.

מרדכי כהן: קייטנת קיץ היא לא יחידת רווח לרשות המקומית, היא מוצר שצריך לספק לציבור, אחד.

מרדכי כהן: שתיים, חיים שיושב פה יודע איזה מאמצים משותפים עשינו יחד כדי להגדיל את ההכנסות לרשויות המקומיות.

חיים ביבס: כבר שחקתם את זה מזמן, עברתם את זה מזמן.

מרדכי כהן: הגענו ל-4.7 מיליארד שקל תקציבים לשוטף לרשויות המקומיות בדגש על מוחלשות.

יואב קיש: מרדכי, אנחנו היום עוסקים בתמחור הקייטנות.

מרדכי כהן: משפט אחרון.

מרדכי כהן: כשזה היה 2 ומשהו מיליארד שקל, אז יש מספיק לרשויות המקומיות להתמודד עם האתגר זה, במיוחד שאין בו הפסד.

מרדכי כהן: אין בו רווח, אבל אין בו הפסד.

לאה פדידה: אבל אין בו שירות.

יואב קיש: לא, לא, חברת הכנסת פדידה, לא להפריע.

מרדכי כהן: אין בו רווח.

מרדכי כהן: והדבר האחרון, בסופו של דבר כל מה שיש פה זה באזור רישום מסוים.

מרדכי כהן: רשות מקומית יכולה לאפשר איזה סוג של קייטנות שהיא רוצה, גם ב-4,000 שקל מדע החלל, אבל באותו אזור רישום תהיה גם קייטנה ציבורית אחת שתאפשר למי שרוצה לצרוך את המוצר הציבורי הזה מבלי לפשוט רגל.

מרדכי כהן: זה כל המהלך.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: חיים ביבס, בבקשה.

יואב קיש: כמו ששמרו על שקט, נא לא להפריע עכשיו.

חיים ביבס: חברים, בוקר טוב לכולם.

חיים ביבס: תראו, כל נושא הקייטנות, החופש הגדול, כל הדברים האלה בכלל התחילו, בית הספר של החופש הגדול התחיל בשלטון המקומי.

חיים ביבס: התחיל בין השלטון המקומי לבין שר החינוך הקודם כשעוד היה פירון, סגר לנו את הדברים, לאחר מכן נבחר בנט, וכמובן שדחפנו את זה יחד עם האוצר לבית הספר של החופש הגדול.

חיים ביבס: כאשר לקחנו ויצרנו דבר מדהים של 852 שקלים בית ספר של החופש הגדול עם תוכנית מסודרת, עם האוצר, עם החינוך, עם כולם, עם אחריות ועם תוכן, ולא רק למכור משהו שאין בו שום דבר.

חיים ביבס: אחר כך הלכנו גם לנושא הצהרונים שהיה מאוד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

חיים ביבס: חלק מחברי הכנסת גם עזרו פה, ובנינו משהו נכון וטוב.

חיים ביבס: נושא הקייטנות התחיל כאן בוועדה עם דודי אמסלם ביחד עם מאיר תורג'מן - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל זאת המחשה לזה שאפשר, חיים.

יואב קיש: ששש, חברים.

חיים ביבס: עם מאיר תורג'מן שבזמנו הבאנו.

חיים ביבס: פנה אליי דודי, ואמרתי שאני מוכן להיכנס גם לנושא הזה.

חיים ביבס: כן, צריך לחתוך מ-1,400, ומ-1,300, ומ-1,200 קייטנות, להפוך אותן למחיר סביר.

חיים ביבס: אלא שאחר כך באו משרד הפנים והקימו ועדה.

חיים ביבס: אותה ועדה שהם הקימו – דרך אגב, יש פה הפרה של החוק משום העובדה שכאשר אתה רוצה לשנות ועדה שהקמת אתה צריך לנמק את הדברים, אבל לא היה שום נימוק.

חיים ביבס: תכף אני גם אסביר לכם את מה שדרך אגב, בזכות היושב-ראש, גילינו על הוועדה שבוע שעבר.

חיים ביבס: לא ידענו את זה אפילו.

חיים ביבס: בא מרכז המחקר והמידע שישבו פה, הציגו את הנתונים, בדקנו, ואז גילינו בכלל שעשו על כולנו סיבוב.

חיים ביבס: למה?

חיים ביבס: משום העובדה שאותה ועדה שהם הקימו בעצמם, שהם פתאום מתנערים – דרך אגב, בישיבה הקודמת החלק הזה לא היה, כמו שאתה זוכר, עד עמ' 41, כל החלק מה שנקרא המפורט הכלכלי, חלק שמסביר במלכ"ר לבית הספר 1,055, לא מלכ"ר – 1,137, ההבדל של המע"מ, קייטנה – 1,016, לא מלכ"ר – 1,069.

חיים ביבס: אז אני באתי, הם אמרו שהרי שלחת אותם לעשות עבודה יחד עם הוועדה עצמה כי תקפנו את הוועדה, מסתבר שהוועדה הייתה מקצועית, ההחלטה לא הייתה מקצועית.

חיים ביבס: משום העובדה שלקחנו את הנתונים שלהם, אמרו לנו: חבר'ה – מה שהוא אמר, אני איתו, בסדר?

חיים ביבס: – הרשויות לא צריכות להרוויח, מסכנות, בסופו של דבר הן צריכות להיות מה שנקרא על הקצה.

חיים ביבס: בסדר גמור, הורדתי את התקורה 20% מלא, הורדתי את 17% מלא, וראו איזה פלא, הגעתי פה ל-751, 723 שקלים, כשהם קבעו 689 שקלים.

לאה פדידה: זה 430.

חיים ביבס: כשניסיתי להבין מאיפה חתכתם 50%, אז הסבירו לי: הורדנו פעילות.

חיים ביבס: אז הלכנו גם לפעילות כדי לוודא אולי באמת הם הורידו פעילות.

חיים ביבס: אלא מה?

חיים ביבס: הם לקחו את הפעילות שאנחנו תמיד נותנים אותה מה שנקרא פעילות עודפת חינמית, נותנים אותה, את השלושה, והורידו אותם.

חיים ביבס: ועל זה הם עשו את התמחיר שלהם כדי להוריד את המחיר.

חיים ביבס: רבותיי, זאת לא הייתה הכוונה.

חיים ביבס: הכוונה גם של דודי וגם שם של מאיר - - -

מרדכי כהן: חיים, המספרים שלך לא מסתדרים, 50% - - -

חיים ביבס: אלו המספרים האמיתיים.

חיים ביבס: אני תכף גם אספר להם איך התקבלה ההחלטה אצלכם.

קריאות: - - -

יואב קיש: רגע.

מרדכי כהן: אבל זה לא מסתדר.

מרדכי כהן: מתמטיקה.

מרדכי כהן: - - -

חיים ביבס: זה מסתדר לחלוטין, תקרא, מה לעשות.

יואב קיש: מרדכי, אני אתן לך להגיב אחרי זה.

חיים ביבס: במתמטיקה אני מבין קצת יותר ממך, מה לעשות, אחד לאחד.

חיים ביבס: אני מסתכל על הדברים, אני רואה פה, ואז אני מבין איך זה התנהל.

חיים ביבס: איך זה התנהל?

חיים ביבס: הייתה ועדה, ישבו, אז לא הסתדר המחיר, אז קבעו את המחיר.

חיים ביבס: זה כמו ילד שמקבל נוסחה במתמטיקה, אומר זה המס', אתה מסביר לו איך, עכשיו הוא מנסה להתאים את המספרים, אבל הוא לא באמת מבין במתמטיקה.

חיים ביבס: מה קרה?

חיים ביבס: לקחו ויצרו מחיר - - - , התקשרו לראש עיריית אשדוד, לדוגמה, שאלו אותו, אמר: כן, אנחנו בגנים החרדיים, בזה, עושים ככה, זה 700-690 שקל.

חיים ביבס: רק שכחו להגיד דבר אחד, אותו אחד שכח להגיד את תקורת ההפעלה, הוא שכח להסביר שיש היום את עליית שכר של הסייעות שהוא לא נכלל.

חיים ביבס: כשהבינו את זה אחרי שהסברנו להם, הבינו שהם כבר בדפיציט של 60 שקלים על מה שהם אמרו לו ב-690.

חיים ביבס: רבותיי, רצינו לעשות משהו טוב, רוצים לעשות משהו טוב.

חיים ביבס: אלא מה?

חיים ביבס: המשמעות היא שלקחו ממצב שבאו – אני מסכים – להוריד ולהפחית את העלויות למצב שהרסו את העסק.

חיים ביבס: למצב שבסופו של דבר אפילו ההורים, שיש להם אינטרס שכמה שיותר יורידו, מבינים שבסוף הילדים שלהם יקבלו איזו נקניקיה מעובדת עם איזו ילדה לבייביסיטר, ובלי שום דבר, וזה בעצם מה שקרה.

חיים ביבס: במקום שינהגו באחריות.

חיים ביבס: הצעתי שני פתרונות מרכזיים: אחד, הפתרון צריך לבוא ממשרד הפנים, לא מיושב-ראש ועדת הפנים.

חיים ביבס: יושב-ראש ועדת הפנים לא היה חלק מהתהליך הזה, הוא בא מה שנקרא כדי לנסות לפתור.

דב חנין: חיים, מה עם משרד החינוך?

יואב קיש: רגע.

יואב קיש: משרד החינוך, אני אגיד לך, אתייחס לזה.

חיים ביבס: אני מסכים איתכם, דרך אגב, משרד החינוך ברח.

חיים ביבס: למה?

איילת נחמיאס ורבין: הוא פטר את עצמו מבית הספר של החופש הגדול.

יואב קיש: אתה מבלבל, רגע, דב, עזוב.

יואב קיש: בוא נלך, נתחיל את הפתרונות.

יואב קיש: עזוב את משרד החינוך, דבר, אל תתייחס.

איילת נחמיאס ורבין: למה שהוא לא יוכל - - -

יואב קיש: כי זה לא רלוונטי כרגע.

יואב קיש: אסביר לך את זה אחר כך.

חיים ביבס: חבר'ה, אחר כך אותו משרד החינוך, דרך אגב, בחלק מהמקומות הוא כן מפעיל בית ספר של החופש הגדול ומסבסד אותו.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, זה מה שאמרתי, ככה הוא פתר לעצמו את הבעיה.

יואב קיש: התחלת להגיד פתרונות.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע איך אפשר לפתור את זה.

יעל גרמן: - - - לסבסד.

חיים ביבס: הפתרון צריך להיות אחד מהשניים, או ללכת לתהליך של חקיקה מהיר שבו נעשה תיקונים שיהיה אפשר להפעיל את זה, וכולנו נירתם כדי לעשות את זה מהר כדי שנגיע לחופש הגדול עם משהו מסודר.

חיים ביבס: או לחילופין, לקבוע מה שנקרא ועדה של משרד הפנים שתשב באופן מהיר על מנת להציג עלויות אמת מסודרות בלי גירעון, בלי שום דבר.

חיים ביבס: ובמקביל, להפעיל את בית הספר של החופש הגדול, כרגע מבחינת העלויות והתוכנית להחיל את זה.

חיים ביבס: כרגע עד אשר נגיע לפתרון.

חיים ביבס: דבר אחרון, אדוני היושב-ראש.

חיים ביבס: צריך לזכור, גם אתה, אותו מנכ"ל שנמצא משמאלי, יש לי הערכה רבה אליו, דרך אגב, הוציא לנו מכתב לפני חודשיים לכל הרשויות, אסור לנו – בטח ובטח בשנת בחירות – אסור לנו להיכנס לגירעונות, אסור לנו לעשות אלף ואחד דברים.

חיים ביבס: אני אומר רק דבר אחד, אם ירצו שלא נגיע לבג"ץ, שיהיה מכתב של השר שאומר: רבותיי, מותר לכם להיכנס לגירעונות, ויש פה גירעונות של עשרות מיליונים.

חיים ביבס: אני רוצה לומר דבר אחרון, למרות שהוא נוגע לכללי ולא לוועדה.

חיים ביבס: אנחנו בארבע השנים האחרונות הבאנו הישגים מדהימים במענקי איזון, פיתוח בהרבה דברים, ולצערי, בשנתיים האחרונות, בעיקר השנה האחרונה, כל ההישגים האלו נמחקו לחלוטין, חזרנו שלוש שנים אחורה לימי סילבן שלום.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אגיד כמה דברים, וגם לפורום.

יואב קיש: קודם כול, משרד המשפטים פה?

יואב קיש: איפה הם?

יואב קיש: מי הנציג שלכם?

יואב קיש: את?

שרון רוברטס: כן.

יואב קיש: תכף נשמע אותך.

יואב קיש: משרד החינוך?

יואב קיש: שב קדימה, בבקשה, שתחליף את אחד הנציגים, ראשי רשויות.

דב חנין: בשורה השנייה.

דב חנין: פשוט לא יאומן מה שקורה במשרד החינוך.

מרדכי כהן: אנחנו עוסקים בתעשייה, לא בחינוך.

יואב קיש: דב, אענה לך על שאלתך לגבי משרד החינוך.

יואב קיש: היו לי שיחות ארוכות עם משרד החינוך כדי לנסות לראות האם הם יכולים להשתלב כחלק מהפתרון.

יואב קיש: דרך אגב, אתה יכול לשמוע אותו אומר את אותו דבר, כי ביקשתי שיהיה פה גם המנכ"ל, רציתי את המנכ"ל.

יואב קיש: אחרי שהבנתי מהם שגם במסגרת לוחות הזמנים וגם במסגרת העלויות הם היום לקיץ הזה לא יכולים לעשות שום דבר – דב, תעשה ככה, אני אומר לך מה נשמע מהם – ולכן אפשר לחשוב על משרד החינוך לשנה הבאה.

יואב קיש: בסדר גמור.

דב חנין: זאת לא מדינה נפרדת, עם כל הכבוד.

יואב קיש: תקשיב, דב, את העניין הזה אנחנו צריכים לפתור בין הרשויות לבין משרד הפנים.

יואב קיש: משרד החינוך לקיץ הקרוב לא רלוונטי, זה הכול.

דב חנין: למה?

דב חנין: מה זה?

דב חנין: זאת מדינה עצמאית?

קריאות: - - -

יואב קיש: זאת הסיטואציה.

יואב קיש: אתה רוצה להגיד מילה לגבי זה?

דב חנין: זאת העצמאות של משרד החינוך?

דב חנין: אבל אני לא מבין, יש משרד חינוך במדינת ישראל או לא?

יואב קיש: לא, יש פה חוק, דב, במדינת ישראל, ובחוק, שאני לא יודע אם היית פה והצבעת עליו - -

דב חנין: הייתי בחוק.

יואב קיש: - - משרד החינוך לא היה.

יואב קיש: אנחנו נקיים את החוק לעוד חודש, ואנחנו לא נמציא המצאות שאי-אפשר לעמוד מאחוריהן, עם כל הרצון הטוב.

לאה פדידה: אבל מי אחראי על התכנים, משרד הפנים?

יואב קיש: עזוב.

יואב קיש: משרד החינוך.

יואב קיש: אני רוצה להגיד איך אני רוצה להתקדם.

יואב קיש: מבחינת המחירים, מרדכי, אני מניח שיש לך ביקורת עזה על התמחור שאמר פה יושב-ראש השלטון המקומי חיים ביבס.

יואב קיש: אני בטוח שאתה רואה את זה אחרת, וזאת הרי מהות הוויכוח.

איילת נחמיאס ורבין: - - - אבל איזו מן משילות זו?

יואב קיש: מהות הוויכוח היא על המחירים.

יואב קיש: איילת, אני בוודאי לא יכול ולא אכנס לבחינה של זה בלוחות הזמנים האלה, ולא אנקוט עמדה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה אותך, המטרה שלך טובה.

יואב קיש: תני לי לסיים את דבריי.

יואב קיש: לא אנקוט עמדה האם התמחור מדויק, לא מדויק, נכון, לא נכון, לזה אני לא נכנס.

יואב קיש: ותכף, אני אגיד איך אני חושב שכן אפשר לפתור את זה.

יואב קיש: יש דבר אחד שמאוד חשוב וביקשנו ממשרד הפנים בישיבה הקודמת, זה את הנקודה שבאו ראשי הרשויות ואמרו בצדק: אין פה מספרי מינימום.

יואב קיש: זאת אומרת, כל התמחור היה מבוסס - -

איילת נחמיאס ורבין: על מס' משתתפים.

יואב קיש: - - על מס' משתתפים מינימלי, וזה לא קיים.

יואב קיש: ברור הדבר שבמחיר הזה אתה לא יכול להפעיל קייטנה לא לילד אחד, גם לא לחמישה, וגם לא לעשרה, זה ברור.

יואב קיש: אז אני רוצה לשמוע מכם האם יש אפשרות להתייחס משפטית לכך שיהיה ניתן לתת הגבלת מינימום לכמות הילדים בקייטנה.

איילת נחמיאס ורבין: גם בצהרונים.

יואב קיש: כן, זה מה שביקשתי מכם לבדוק בשבוע שעבר, ואני מבקש את התשובה בעניין הזה, משרד המשפטים.

שרון רוברטס: לעמדתנו, אפשר לקבוע את זה לפי החוק, אבל בעצם צריך לעשות תיקון לצו שיכלול את זה.

יואב קיש: לצו אפשר לעשות תיקון עכשיו?

שרון רוברטס: אז זהו, זאת שאלה שאנחנו - - -

קריאה: רק אם מתקנים את החוק.

קריאות: - - -

יואב קיש: אם את אומרת לי שאפשר – אני רוצה להימנע מתיקון לצו.

יואב קיש: אני רוצה שיהיה מצידי מכתב מלווה של שר הפנים שמסביר את המהות של הצו, וכמובן שהצו מבוסס על כמות מינימום כזו או כזו.

יואב קיש: האם זה דורש חקיקה?

יואב קיש: זאת השאלה.

שרון רוברטס: לדעתנו כן יהיה צריך לעשות איזשהו תיקון לצו כדי להבהיר.

יואב קיש: תיקון לצו אי-אפשר בלי חקיקה.

יואב קיש: תגידי לי אם אני טועה.

קריאה: אנחנו לא שומעים אותה.

שרון רוברטס: אנחנו עדיין בודקים את האפשרות אם צריך חקיקה או לא צריך חקיקה בהקשר של התוספת.

יואב קיש: תגידי לי, מה, אתם עושים צחוק?

יואב קיש: תבדקו את זה אולי בספטמבר ותיתנו לנו תשובה, נכון?

שרון רוברטס: לא, זה בסך הכול היה משבוע שעבר.

יואב קיש: לא, מה?

יואב קיש: זה שבוע שלם.

קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מסובך.

איילת נחמיאס ורבין: זאת לא שאלה מסובכת.

יואב קיש: זאת שאלה אחת פשוטה שביקשנו, שהיא מהותית, ואתם לא מסוגלים לתת לי תשובה עליה?

שרון רוברטס: לשאלה לגבי פרשנות החוק - - -

יואב קיש: מי אחראי עלייך במשרד המשפטים?

שרון רוברטס: דינה זילבר.

יואב קיש: אני מבקש מדינה או שתבוא לפה בחצי שעה הקרובה, תתקשרי אליה עכשיו, או שהיא תעלה לשיחת טלפון מולי, בסדר?

יואב קיש: אני לא מוכן לקבל תשובה כזו.

יואב קיש: תודה.

לאה פדידה: על כל 25 ילדים גירעון של 7,000 שקל.

יואב קיש: אני תכף אתן זכות דיבור.

יואב קיש: אבל הנקודה כמו שאני רואה אותה היא כזו, יש ויכוח שאני אומר עוד פעם, כמו שאמר גם חיים, זה לא תפקידי ואני לא הולך להיות השופט בעניין הזה, על התמחור של הקייטנות.

יואב קיש: אני לא נכנס למי צודק, לא צודק בעניין הזה.

יואב קיש: אני רוצה להשאיר את זה כוויכוח, לא להחליט עכשיו על התמחור, כי לא נגיע להחלטה בתמחור.

יואב קיש: בשביל להגיע להחלטה בתמחור צריך ללכת לבג"ץ או לאנשהו, להשאיר את זה כוויכוח, ולנסות לתאם מנגנון.

יואב קיש: בגלל זה גם ביקשתי מיוצר, למרות שפה אני חייב להודות שהאוצר לא מחויב לתקציבים מעבר לתפעולים.

קריאה: פעם ראשונה הוא מחייך, תראה איזה חיוך.

אריאל יוצר: זה מוקלט, נכון?

יואב קיש: כשמגיע מגיע, וכשמגיע לקבל אני גם יודע לקבל.

איתן ברושי: יש נטו משפחה, אפשר לחבר את זה לנטו משפחה.

יואב קיש: אבל אתה מבין את המורכבות.

יואב קיש: בסוף לכולנו, כל מי שיושב מסביב לשולחן הזה יש מחויבות להורים ולילדים, וזה מה שאנחנו מנסים לפתור.

יואב קיש: אז אני שואל – אם אנחנו שמים רגע את האירוע הזה של התמחור בצד, ויש בו איזה פער שגם אותו אפשר לכמת, ודיברנו על זה, ראינו שבמקרה קיצון זה יכול להגיע לעשרות מיליונים וזה יכול להיגמר גם בפחות, אנחנו הרי לא יודעים בעצמנו להגיד כמה בסוף ילדים יבחרו להשתמש, כמה לא, מה יקרה.

איילת נחמיאס ורבין: יש 120 מיליון שקל לאירוויזיון.

יואב קיש: הרי אנחנו מדברים קצת בתיאוריה, ומאוד מאוד נכון בסיטואציה כזו כן לרוץ למבחן אש ראשון ולעשות את השנה הראשונה, ולצאת כמו שהחלטנו.

יואב קיש: אבל בצדק אומר ביבס, תנו לנו איזו מסגרת שאם יש רשויות שבסוף נמצאות בגירעון, המשרדים ידעו לטפל בזה.

יואב קיש: לא יכול להיות שאתם מצד אחד אומרים לנו: אסור לכם להיות בגירעון, ובצדק; מצד שני קובעים לנו: אתם חייבים לעשות קייטנות; ומצד שלישי, במחיר שמכניס אותנו לגירעון.

לאה פדידה: אבל בשורה התחתונה ההורים משלמים.

יואב קיש: לאה, אני באמצע דבריי, את רוצה שאני אוציא אותך?

יואב קיש: כל פעם את מפריעה.

לאה פדידה: לא, אולי אתה מתעצבן נורא מהר.

לאה פדידה: אתה מתנהל ככה.

יואב קיש: את כל פעם מפריעה.

יואב קיש: יש לנו דיון עם לוחות זמנים קשיחים, ויש לנו קיץ עוד רגע.

יואב קיש: אז אני רוצה לשמוע, יוצר, האם יש איזשהו מנגנון שאתה יכול לחשוב עליו שיכול לשים את השאלה של התמחור, שהוא בעייתי, אני לא יודע מי צודק ואני לא נכנס לזה כרגע.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך יותר מזה, אני לא מתכוון.

יואב קיש: אבל איזשהו מנגנון שיכול בהסכמה של כל הגורמים שיש פה – משרד האוצר, משרד הפנים, נגב וגליל, וראשי רשויות – שיכול לייצר משהו שייתן לאותם ראשי רשויות, בוא נגיד, את השקט הכלכלי לצאת לדרך.

יואב קיש: ואז אנחנו יכולים איכשהו אחרי הקיץ להגיד: רגע, אוקיי, זה הסיפור, זה הנזק, בוא ננסה לפתור את זה.

יואב קיש: תן ליוצר, אחרי זה.

חיים ביבס: אבל רק הערה.

חיים ביבס: מנסים לייצר כאילו נגב וגליל, פריפריה, מגזר, מקבלים מה שנקרא סבסוד מלא, לכן זה אפילו לא בקטגוריה.

חיים ביבס: הקטגוריה היא לא ב-40% תושבי מדינת ישראל, אלא ב-60% שלא נמצאים שם, זאת הבעיה.

חיים ביבס: מנסים למכור משהו שהוא לא נכון בכלל.

חיים ביבס: בנגב ובגליל הם משלמים עוד הרבה פחות, כי יש להם סבסוד מלא.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אז בוא נדבר על ה-60%.

תומר רוזנר: זה רק מקטין את הבעיה.

יואב קיש: כן, אבל זה ממקד אותנו לא בנגב ובגליל אלא במשרד הפנים.

יואב קיש: בבקשה, יוצר.

מרדכי כהן: זה לא סותר.

מרדכי כהן: נגב וגליל יפתור מה שהוא יכול לפתור, ואנחנו נפתור מה שאנחנו יכולים.

יואב קיש: בכוונה התחלתי כדי שתוכל לחסוך לעצמך את זה שהאוצר לא התחייב.

אריאל יוצר: בוקר טוב.

אריאל יוצר: תראה, אז בזה תמו דבריי, מה שנקרא.

אריאל יוצר: הצעת החוק והמנגנון והאירוע כולו התחיל מ-day one כשנאמר על-ידי כל השותפים שהמטרה היא בסך הכול לפקח על מחיר, זה הכול, כדי לא לתת לו להגיע לרמות שהן רמות לא סבירות.

אריאל יוצר: נאמרו כל מיני טענות על רשויות מקומיות שעושות רווח לא סביר על האירוע הזה, מכניסות כסף לכיס, ומממנות בכלל פעילות אחרת מפעילות הקייטנות.

אריאל יוצר: זאת הייתה מטרת הצעת החוק והחקיקה שעברה, לפקח על המחיר ולוודא שהכסף שמשולם מממן אך ורק את האירוע של הקייטנות.

אריאל יוצר: לאורך כל הדרך לא נאמר בשום מקום שבו אנחנו מייצרים פעילות שיש לה גם משמעות תקציבית.

יואב קיש: ברור.

אריאל יוצר: בהתאם לאמירה הזו פעם אחת הסכמנו לחקיקה ושיתפנו איתה פעולה.

אריאל יוצר: לא שאנחנו לא מסכימים לחקיקת תקציביות, אנחנו מסכימים, אבל אנחנו נערכים בהתאם.

יואב קיש: במקור.

אריאל יוצר: באירוע הזה לא נערכנו בהתאם, ולא תקצבנו את זה, כי לאורך כל הדרך נאמר שזאת לא מטרת החוק.

אריאל יוצר: ולכן, אני מתקשה לפתור ברמה התקציבית את האירוע הזה בגלל שאני לא ערוך לו ברמה התקציבית, פעם אחת.

אריאל יוצר: פעם שנייה, אני גם חושב שאין כוונה לא לשלטון המקומי ולא למשרד הפנים לייצר תלות תקציבית באירוע הזה.

אריאל יוצר: השלטון המקומי אמר לאורך כל הדרך שהוא יודע - - -

תומר רוזנר: - - - בשנה הזאת, בשנה הבאה לתקצב.

יואב קיש: נכון, תומר צודק.

אריאל יוצר: דקה אחת.

אריאל יוצר: השלטון המקומי אמר לאורך כל הדרך שככל שייצרו מודל כלכלי, הוא יודע לייצר או לספק את השירות הזה באופן עצמאי.

יואב קיש: אבל, יוצר, אני מעריך אותך לא כמישהו שלא מבין את הסיטואציה, ואנחנו בסיטואציה של האירוע החד-פעמי של הקיץ, ובאמת זה האירוויזיון של הקיץ בקייטנות, בסדר?

יואב קיש: לא יהיה לך כל שנה אירוויזיון כזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל, יואב, היה לכם צהרונים אירוע חד-פעמי השנה, והרשויות עמדו בזה יפה מאוד.

לאה פדידה: לא עמדו בזה.

איילת נחמיאס ורבין: עמדו, עמדו.

קריאות: - - -

יואב קיש: סליחה, חברות הכנסת.

יואב קיש: סליחה, האירוע חד-פעמי בקיץ, הרי בצו הבא נפיק את הלקחים והלקחים יהיו מבוססים על אירוע אמיתי.

יואב קיש: אנחנו באירוע חד-פעמי עם תקצוב חד-פעמי.

יואב קיש: אנחנו בסיטואציה מאוד רגישה.

יואב קיש: יושבים פה גם הרבה הורים שעוד לא שמעת אותם, אבל תאמין לי שאני שמעתי, ואתה יודע במה מדובר.

יואב קיש: זה בלי לשמוע את ראשי הרשויות, והמכתב של ראשי הרשויות ואת הבחירות ואת הגירעונות, ואת כל הדברים האלה.

יואב קיש: אנחנו באירוע חד-פעמי שהעלות שלו, דיברנו על זה, מגיעה לסדר גודל של עשרות מיליונים, לא מעבר, והשאלה - - -

מרדכי כהן: אין עשרות מיליונים, אל תזרקו מספרים.

מרדכי כהן: יואב, זה מפריע לי.

יואב קיש: במקסימום של הסצנריו.

מרדכי כהן: לאף אחד אין נתון.

מרדכי כהן: לשיטתנו זה אפס, לשיטת מרכז השלטון המקומי, לא על-פי תחשיב, כי זאת רק ספקולציה, עשרות מיליונים.

מרדכי כהן: זה יכול להסתיים גם במיליון שקל, ב-200,000 שקל.

יואב קיש: נכון, אתה צודק.

קריאות: - - -

יואב קיש: הוא צודק.

יואב קיש: חבר'ה, אוקיי, הספקטרום - - -

חיים ביבס: הוא לא צודק.

חיים ביבס: אותו דבר הוא אמר בנושא של הפטורים לעמותות - - -

יואב קיש: מרדכי, תודה.

יואב קיש: אני חוזר בי, אני אתקן את דבריי.

יואב קיש: אתה צודק, נא לשמור על השקט.

חיים ביבס: מצוין.

חיים ביבס: אדוני היושב-ראש, רק שיוציא מכתב התחייבות שאם זה ככה, אם אין גירעון, מצוין, שיוציא את זה, שיתחייב.

יואב קיש: חיים, שנייה.

יואב קיש: אני מוכן לתקן את דבריי.

יואב קיש: באמת זה הכיוון, האירוע הוא חד-פעמי, וטווח העלות שלו זה בין אפס למקסימום עשרות מיליונים.

יואב קיש: בזה אני מוכן לתקן את דבריי, ואני מסכים עם מה שאמר מרדכי.

איילת נחמיאס ורבין: ואני מסכים עם עצמי.

יואב קיש: לא, אני מתקן.

יואב קיש: הוא צודק, לקחתי את המקסימום, רק לא אמרתי שלקחתי את המקסימום.

יואב קיש: זה יכול גם להיגמר באפס במידה שמשרד הפנים צודק במאה אחוז באמירות שלו.

יואב קיש: לי יש בעיה אחת שהיא ברורה לכולם, וזה כמות המינימום, חייב להיות תיקון פה לנושא כמויות המינימום להרשמה, כי בלי זה זה יקרה.

יואב קיש: אבל לגבי העלויות האחרות, אני שואל עוד פעם, האם לא ניתן יהיה, בהבנה שזה אירוע חד-פעמי ואלו הסכומים, לשבת ולייצר בין שלושת הגורמים האלה איזשהו מנגנון שלפחות לקיץ הקרוב נפתור את הבעיה ולא נהיה בברוך הזה.

קריאה: אבל מה זה אומר לפתור את הבעיה?

קריאה: מה המשמעות?

יואב קיש: ששש.

אריאל יוצר: לפחות מהניסיון שלי, טיבם של אירועים כאלה, ברגע שייצרת באופן חד-פעמי מנגנון תקציבי אין ממנו דרך חזרה.

אריאל יוצר: שלא יובן שאני אומר שזה לא סביר לעשות כאן מנגנון, זאת החלטה לגיטימית.

אריאל יוצר: הרי בהחלטה לגיטימית, ככל שנערכים לאירוע הזה בעוד מועד ואומרים: כאן אנחנו רוצים לבצע פעולה תקציבית – דרך אגב, אני חושב שגם מבחינת השלטון המקומי, שבו הוא הופך את המנגנון הזה למנגנון מסובסד ולמנגנון שבו יש תלות בתקציב מדינה, גם זאת שאלה בפני עצמה.

אריאל יוצר: זה עולם אחר ממנגנון שבו אומרים: אנחנו יודעים לבצע אותו.

יואב קיש: שני דברים, קודם כול אין כוונה שהמנגנון הזה יהיה מתוקצב על-ידי המדינה חד וחלק.

יואב קיש: יש פה שאלה אחת שעלתה בעקבות הצו וזאת פעם ראשונה.

אריאל יוצר: אין דרך חזרה.

יואב קיש: האם הצו הזה משקף באמת אפס תקצוב או שהוא דורש תקצוב, זו השאלה.

יואב קיש: בוא נשמע את משרד המשפטים, בבקשה.

שרון רוברטס: מבחינתנו דרך המלך, ואם אפשר לעשות את זה בלוח זמנים צפוף שמתאים לקראת הקייטנות הקרובות, זה לתקן את החוק ולהתאים את זה.

יואב קיש: את זה אנחנו יודעים.

יואב קיש: שאלתי שאלה אחרת.

שרון רוברטס: ואם לא, אנחנו חושבים שאפשר לעשות תיקון לצו ולקבוע בו את המחיר המינימלי של תלמידים.

יואב קיש: איך?

שרון רוברטס: תיקון לצו?

לאה פדידה: משרד הפנים.

שרון רוברטס: משרד הפנים.

יואב קיש: זאת אומרת שאתם טוענים שכפוף לחוק, בהגדרות של החוק אפשר יהיה לעשות תיקון לצו ולא צריך חקיקה, שידבר על מספרי מינימום.

שרון רוברטס: לדעתנו, כשכתוב מהסוג שיקבע השר או שכתוב שם בין השאר או חלק מהסמכות הקבועה שלו.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני לא מצליחה להבין את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מבינה איך - - -

תומר רוזנר: יש כאן שתי בעיות.

מרדכי כהן: יואב, אני רק רוצה לחדד.

מרדכי כהן: מה שאת אומרת כנציגת משרד המשפטים, על אף שבחקיקה יש תאריך קובע ופורסם הצו אפשר לתקן אותו בסתירה לתאריך הקובע.

מרדכי כהן: יש משפטן הרבה יותר טוב ממני.

תומר רוזנר: נכון, בסתירה לחוק.

יואב קיש: בואו נשמע.

שרון רוברטס: אני חושבת שזה חלק מההיגיון של המנגנון הזה, וזה תיקון שבעצם נובע מהחוק הזה.

יואב קיש: זה לא משהו חדש.

קריאה: צריכה להיות פה החלטה אחרת.

קריאות: - - -

יעל גרמן: פעם אחת שמשרד המשפטים נותן משהו ריאלי אז קבלו את זה.

יעל גרמן: תמיד אומרים שהם עושים בעיות, עכשיו - - -

מרדכי כהן: גם אני וגם חיים מאוד נשמח, אנחנו רק רוצים לדעת שזה אכן כך.

מרדכי כהן: נלך הביתה ואז הם יוציאו מכתב בחוות דעת שאי-אפשר.

איילת נחמיאס ורבין: זה נשמע לי הגיוני שאפשר לתקן את החוק הזה.

יואב קיש: זה נאמר לפרוטוקול.

יואב קיש: חברים, קודם כול זה חשוב, כי זה יאפשר לנו – דרך אגב, אני רוצה להגיד פה, חברי הכנסת, אני מניח שלא תהיה בעיה אופוזיציה-קואליציה להוביל תהליך כזה מהיר גם בחקיקה כדי לפתור את הבעיה שכמויות מינימום יעודכנו בצו.

יואב קיש: את זה אפשר לעשות מהר.

יעל גרמן: לא תהיה בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

יואב בן צור: אני חושב שכדאי לעשות את זה בחקיקה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, למען הפרוטוקול, אני באמת כנציג אופוזיציה לא מתנגד אם אפשר לתקן את החוק.

דב חנין: לדעתי יש ספק משפטי גדול - - -

יואב קיש: אפשר ללכת בדרך המלך.

יואב קיש: אז אני כבר אומר, יש פה הסכמה מלאה של כמויות המינימום.

יואב קיש: אני אבקש מהיועץ המשפטי לממשלה, כדי שנישאר בדרך המלך, להוביל חקיקה מהירה.

יואב קיש: אם הוועדה לא יכולה, אז אני אעשה את זה כהצעת חוק פרטית ונחתים את כל חברי הכנסת.

לאה פדידה: כולל המחירים.

לאה פדידה: מה עם המחירים?

יואב קיש: במחירים אני לא נוגע.

יואב קיש: אני נוגע רק במספרי מינימום, ומאפשר לשר להוסיף התייחסות למס' מינימום.

יואב קיש: תומר, אני מבקש שתכין עוד היום הצעה כזו, נגיש אותה פרטית ונריץ את זה.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק, זה מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: מאוד מאוד מאוד חשוב.

יואב קיש: חבר'ה, אז נושא המינימום התקדם.

תומר רוזנר: הוראת שעה רק לשנה הזאת.

יואב קיש: רק לשנה הזאת.

יואב קיש: אחרי זה זה יתוקן בצווים הבאים.

רחל עזריה: יושב-ראש הוועדה, אחת הבעיות זה שבינתיים מפרסמים ברשויות המקומיות קייטנות במחירים מאוד מאוד גבוהים.

יואב קיש: ברור.

רחל עזריה: זה לא ברור, כי זה מפורסם להורים, ההורים יודעים שהקייטנה תעלה מעל 2,000 שקל - - -

יואב קיש: מותר להם לעשות קייטנות פרטיות.

חיים ביבס: פרטיות מותר להם.

לאה פדידה: לא, אסור.

מרדכי כהן: אתם מערבבים בין שני דברים.

יואב קיש: זה לא אותו דבר.

יואב קיש: סליחה, אני רוצה להמשיך.

רחל עזריה: זה כן אותו דבר, כי בהרבה ערים - - - .

רחל עזריה: לא מציעים שני סוגים של קייטנות.

לאה פדידה: אבל בחוק כתוב שאסור להם.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: רחל, את מפריעה.

רחל עזריה: אז זה מה שאני אומרת.

יואב קיש: את מפריעה לדיון כרגע.

רחל עזריה: אני לא מפריעה.

יואב קיש: את מפריעה כרגע לדיון.

רחל עזריה: אתה מתעלם מפיל שיושב בחדר.

רחל עזריה: אתה פוטר את הדיון - - -

לאה פדידה: יואב, תן לי לשאול שאלה.

יואב קיש: אני אתן.

יואב קיש: אני מבקש ממנכ"ל משרד הפנים.

לאה פדידה: רגע, שאלה.

יואב קיש: עכשיו לא.

יואב קיש: ששש, לא, לא.

יואב קיש: הדיון הזה מתנהל אחרת.

לאה פדידה: רק שאלה.

לאה פדידה: אתה לא נותן לדבר.

רחל עזריה: ברשויות מקומיות מפרסמים - - -

יואב קיש: רחל עזריה, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: מפרסמים - - -

יואב קיש: אני אוציא אותך, מה אין בעיה?

רחל עזריה: תוציא אותי.

רחל עזריה: - - - אבל ברשויות מקומיות - - -

קריאה: - - -

יואב קיש: כי יש לי דברים אחרים.

יואב קיש: אחרי שנגמור את זה נמשיך עם הדברים שלה.

רחל עזריה: אבל ברשויות מקומיות - - -

יואב קיש: היא משתלטת על הדיון ומתפרצת.

רחל עזריה: אלו לא דברים קטנים.

רחל עזריה: אני לא משתלטת.

יואב קיש: וחושבת שהיא מנהלת פה את הדיון.

רחל עזריה: יש פה בעיה.

יואב קיש: רחל עזריה, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

רחל עזריה: אבל יש בעיה.

יואב קיש: את תצאי החוצה עוד רגע.

רחל עזריה: אז תוציא אותי, יאללה, אתה מאיים.

יואב קיש: רחל עזריה, את נקראת לסדר פעם שלישית.

יואב קיש: תוציאו את רחל עזריה, תודה.

איילת נחמיאס ורבין: למה?

איילת נחמיאס ורבין: על מה?

רחל עזריה: אין בעיה, תוציא אותי החוצה, אין בעיה.

רחל עזריה: אתה מתעלם ממה שקורה ברשויות המקומיות.

יואב קיש: את לא תשתלטי פה על הדיון.

רחל עזריה: אבל זה לא עניין של להשתלט.

איילת נחמיאס ורבין: יואב.

יואב קיש: יושבים פה עוד שבעה חברי כנסת שרוצים גם לדבר.

רחל עזריה: אתה לא עושה את העבודה שלך.

רחל עזריה: אין בעיה.

יואב קיש: תודה רבה.

רחל עזריה: שתדאג שיהיו מחירים רלוונטיים.

יואב קיש: תודה רבה לרחל עזריה.

יואב קיש: תוציאו אותה החוצה, בבקשה.

רחל עזריה: מה זה עוזר שיש צו אם - - -

יואב קיש: תוציאו אותה החוצה, בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: (חברת הכנסת רחל עזריה יוצאת מאולם הוועדה)

איילת נחמיאס ורבין: אפשר לקבל תשובה על השאלה שהיא שאלה?

יואב קיש: רק שנייה, אני מבקש ממרדכי.

לאה פדידה: אפשר לשאול שאלה?

יואב קיש: אפשר, אבל לא להתפרץ.

יואב קיש: מרדכי, שאלה כזו יש לי אליך – אני רוצה לשאול שאלה את מנכ"ל משרד הפנים.

לאה פדידה: תן לנו גם לשאול.

יואב קיש: אני רוצה לומר לך דבר כזה, מרדכי, אני צריך אותך איתי.

מרדכי כהן: - - -

יואב קיש: עזוב, יותר חשוב.

יואב קיש: את המינימום נפתור, זאת לא הבעיה, אבל אחרי זה אם זאת השאלה שלי, אז תגיד לי שאתה צריך תשובה וזה בסדר.

יואב קיש: אמרת פה שלה

יואב קיש: בנת

יואב קיש: כם העלות בפועל תהיה אפס, נכון?

מרדכי כהן: הערכה שלנו.

יואב קיש: הערכה שלכם.

מרדכי כהן: היא לא מתבססת על תיאוריות, יושב פה מנכ"ל עיריית אשדוד, ונערכו לזה.

יואב קיש: אני יודע, עזוב, לא נכנס לזה.

חיים ביבס: אתה מבין, כל דבר יסביר לנו מנכ"ל עיריית אשדוד?

חיים ביבס: שכחת שלושה פרמטרים שהם שווים 100 שקל.

יואב קיש: ביבס, עזוב רגע, אתה רואה שאני רוצה לעזור לך.

חיים ביבס: תבדקו על מה אתם מדברים בכלל.

יואב קיש: מרדכי, אני שואל אותך שאלה כזו, נניח שעקב נסיבות כאלה או אחרות, אני אפילו לא נכנס אליהן, רשות מסוימת לא מצליחה לייצר בעלויות האלה ויש לה גירעון.

יואב קיש: אתה לא רוצה שזה יהיה המצב, אני מניח.

יואב קיש: הרי אתה מניח שזה יהיה אפס, ואתה לא רוצה להיות במצב הזה.

חיים ביבס: שיחתום על מכתב.

יואב קיש: לא, די.

יואב קיש: איך אנחנו פותרים את הבעיה הזו מבחינתכם?

מרדכי כהן: אם מתקדמים עם המהלך הזה של תיקון צו למספרי מינימום אתה לא בעולם של גירעונות לרשות המקומית, כי כל הרעיון של מס' מינימום אומר את הדבר הבא: אם אתה פחות מהמס' – הרי מה הרעיון של מינימום?

איילת נחמיאס ורבין: שיווי משקל.

מרדכי כהן: כן, שקבעת את - - -

יואב קיש: אבל הם טוענים שגם בעלות הקבועה, גם במס' קבועים הם מפסידים.

איילת נחמיאס ורבין: ב-1055?

קריאות: - - -

קריאות: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: לא במס' שאתה הגעת אליו.

חיים ביבס: אדוני היושב-ראש, מה שהם עשו, הם לקחו כדי לקבוע את המס' כמינימום – זה בדו"ח שלהם מופיע, דרך אגב, לא צריך להיות גאון גדול בשביל להבין את זה – הם לקחו 28 ילדים לגן ילדים כמינימום, זה קובע את נקודת האיזון 689 שלהם.

יואב קיש: אבל לכם זה פותר?

יואב קיש: עם 28 ילדים אתה יכול להסתדר?

חיים ביבס: בוא נאמר שאם אנחנו במס' האלה שהם קבעו בדו"ח, אין לנו בעיה, אנחנו יכולים לעבוד.

קריאות: - - -

חיים ביבס: יש בייביסיטר עם נקניקייה מתועשת, מה לעשות.

לאה פדידה: אתה ראש רשות, יהיו לך 20 ילדים, לא תיתן מענה?

איילת נחמיאס ורבין: חיים, הרי מה עשינו בצהרונים?

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת קיש, זורקים סתם מס'.

יואב בן צור: תאחד אזורים.

חיים ביבס: אבל אי-אפשר.

יואב קיש: איך אתה מאחד אזורים?

יואב קיש: זה הסעות, זה בלגן.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, זה לא נורמלי.

לאה פדידה: זה חגורות בטיחות.

חיים ביבס: יואב, אפשר לתת להנהגת ההורים לדבר?

יואב קיש: חברים, שני דברים, ראשית, אם נוכל להימנע, כפי שאמר משרד המשפטים, מפתיחת הצו ומהחקיקה זה מבחינתי תהליך עדיף.

יואב קיש: נבחן את זה לעומק, וננסה להתקדם בנתיב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט שייתנו תשובה עד סוף היום.

יואב קיש: דבר שני, אני עדיין בפירוש בשאלה שלי, שבכל מקרה, נגיד אם נותרנו עם 20 ילדים והמינימום היה 25 – עדיין נרצה שהרשויות יפתחו.

לאה פדידה: שהרשות תיתן שירות.

יואב קיש: ואז השאלה עוד פעם, במקומות האלה שיהיה גירעון מסוים, איך אתה מציע להתמודד עם זה?

מרדכי כהן: אז אני אומר, זאת שאלה נכונה, אבל יש לה שני כיוונים.

מרדכי כהן: מצד אחד אנחנו לא רוצים להגיע למצב שאתה קובע מס' מינימום של משתתפים שהמשמעות של זה תהיה שאם אתה לא מגיע לא נפתחת קייטנה, כי אנחנו רוצים את המוצר הציבורי.

קריאות: - - -

יואב קיש: רגע, הוא באמצע דבריו, סליחה.

מרדכי כהן: מה, מה הקפיצה?

מרדכי כהן: ודאי, מה, אני מצד אחד רוצה מוצר ציבורי; מצד שני, ודאי שאני לא רוצה שיקרה מצב שרשויות מקומיות בטענה של מס' משתתפים מינימלי יגרמו לזה שלא יהיה הרישום והשיבוץ הזה, ואז אין קייטנה.

מרדכי כהן: זה לא יהיה.

יואב קיש: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: אבל עשינו את זה בצהרונים.

קריאות: - - -

יואב קיש: איילת, תכף אני אתן לך.

מרדכי כהן: די, נו, עשינו ועשינו ועשינו.

יואב קיש: מרדכי, לא אל תתייחס.

איילת נחמיאס ורבין: קבענו מינימום.

יואב קיש: מרדכי, אתה מנהל איתי את הדיון, לא עם אף אחד אחר.

איילת נחמיאס ורבין: - - -

יואב קיש: איילת, עוד רגע אני אתן לך לדבר.

מרדכי כהן: די, מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, שהוא לא יענה לי ככה.

יואב קיש: אבל הוא אומר משפט סיום ואז הח"כים ידברו, אל תפריעו.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא יענה לי ככה.

יואב קיש: מרדכי, אל תענה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה עונה בחוצפה, אתה לא תענה ככה.

יואב קיש: אל תענה לה.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אני אמרתי לו שלא, נכון.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, שיתנצל.

לאה פדידה: כל רשות מקומית מסבסדת את הצהרונים.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה השטויות האלה?

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת החוצפה הזאת?

יואב קיש: בבקשה, אמרת משפט סיום, מה רצית להגיד?

יואב קיש: אל תענה לח"כים.

איילת נחמיאס ורבין: אל תענה לי ככה.

יואב קיש: צודקת.

יואב קיש: בבקשה, משפט סיום.

יואב קיש: רציתי לשמוע את סוף דבריך.

איילת נחמיאס ורבין: חצוף.

איילת נחמיאס ורבין: ממש חצוף.

מרדכי כהן: אנחנו צריכים להוביל לפתרון, מצד אחד שזה לא ינוצל לרעה מס' המינימום של המשתתפים, כך שבסופו של דבר לא יהיה המוצר הציבורי הזה.

יואב קיש: נכון, לא יפתחו.

מרדכי כהן: ומצד שני, לגרום לזה שלא יהיה האבסורד שבסופו של דבר יהיה מס' קטן וזה יושת על הרשות המקומית.

מרדכי כהן: איך?

מרדכי כהן: אני לא יודע.

מרדכי כהן: נצטרך לשבת ולשבור את הראש.

יואב קיש: יהיו גירעונות.

יואב קיש: תודה.

יעל גרמן: וגם לא יהיו - - -

קריאות: - - -

יואב קיש: אי-אפשר לנהל דיון ככה.

יואב קיש: שאלות.

יואב קיש: חברת הכנסת לאה פדידה, שאלה.

יואב קיש: ואחרי זה איילת.

לאה פדידה: זה אליך, בחוק היה כתוב שרשות מקומית לא יכולה להפעיל גם תאגיד עירוני - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני עומדת על זה שיתנצל.

מרדכי כהן: אני מתנצל בפניך.

איילת נחמיאס ורבין: לא בזמן שחברתי מדברת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

מרדכי כהן: לאה, אני יכול להתנצל גם בפנייך, להפסיק אותך לרגע, ולהתנצל בפנייך?

מרדכי כהן: בסדר?

יעל גרמן: יפה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: תמשיכי, חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה.

לאה פדידה: סבבה.

איילת נחמיאס ורבין: לא מכיר אותי חיים.

לאה פדידה: נו, מה יהיה?

לאה פדידה: לפי התקנון בתוך החוק כתוב שרשות מקומית לא יכולה לעשות קייטנה גם במחיר אחר, אלא היא חייבת, גם לא תאגיד עירוני מתחתיה.

יואב קיש: היא יכולה.

מרדכי כהן: בנוסף.

מרדכי כהן: ודאי שהיא יכולה.

לאה פדידה: סליחה, גם לתאגיד עירוני מתחתיה יש מחיר מינימום ומקסימום.

יואב קיש: את טועה.

מרדכי כהן: לא, לאה אני מתקן אותך.

לאה פדידה: אז תתקן אותי, זה חשוב לי.

מרדכי כהן: היא יכולה לעשות.

מרדכי כהן: רשות מקומית יכולה לעשות - -

קריאה: מה שהיא רוצה.

מרדכי כהן: - - מה שהיא רוצה.

יעל גרמן: יש קייטנה מיוחדת שהיא כן יכולה.

מרדכי כהן: רשות מקומית יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

מרדכי כהן: אלא מאי?

מרדכי כהן: באותו אזור רישום כדי למנוע מצב שיש רק את אותן קייטנות פרטיות יקרות, החוק אומר:

מרדכי כהן: קייטנה אחת תהיה באותו אזור רישום שהיא קייטנה ציבורית.

קריאה: לכל דורש.

לאה פדידה: שאלה נגזרת מזה.

לאה פדידה: נראה לך שראש רשות מקומית, באמת, יכול להגיד לגן ילדים, שרובם אצלנו לפחות זה 26-24 ילדים, אין לכם, לא פותח לכם?

לאה פדידה: ראש רשות צריך לתת שירות.

יואב קיש: הוא אמר את זה.

יואב קיש: הוא אמר שיש לו בעיה עם זה.

יואב קיש: איתן ברושי, בבקשה.

מרדכי כהן: אמרתי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני קודם כול אני חושב - - -

יואב קיש: אמרת שאלה.

איתן ברושי: אני חושב שבגלל מגבלת הזמן צריך להתייחס גם למועצות האזוריות, שבמידה והן מפעילות קייטנה ציבורית יש מרכיב של הסעות שמכפיל את ההוצאות.

איתן ברושי: לכן, אם מדברים על תיקונים – ואני לא מתייחס לכל הנושא כי יש פה מגבלת זמן, אני גם צריך לצאת למשהו אחר – אני מבקש להתייחס למועצות האזוריות ולא לקבל החלטה שמתעלמת מהן.

איתן ברושי: אחר כך להגיד את הכלל הידוע: "תבן אין נתן לעבדיך ולבנים אמרים לנו עשו".

לאה פדידה: זה השבוע, שבועות.

איתן ברושי: כן, זה מפסח אבל זה טוב גם לשבועות.

יואב קיש: תודה.

יעל גרמן: גם לי יש שאלה קצרצרה.

יואב קיש: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: קודם יעל, היא הייתה לפניי.

יואב קיש: יעל גרמן, בבקשה, שאלה.

יואב קיש: רק עכשיו היא אמרה שהיא רוצה.

איילת נחמיאס ורבין: אה, סליחה.

יעל גרמן: השאלה שלי היא כזאת, הרי ברגע שאנחנו קובעים מס' מינימום יכולה הרשות לומר: אוקיי, במס' המינימום אני לא מרוויחה, בוא נכניס 40 ילדים.

יעל גרמן: מה אנחנו עושים אז?

מרדכי כהן: זאת אותה השאלה רק מהכיוון השני, איך אנחנו מונעים מצב שזה חוזר להיות יחידת רווח.

יעל גרמן: נכון.

לאה פדידה: זה אומר שהוועדה לא נגעה בהכול.

חיים ביבס: בכל מקרה אתה יכול יותר מ-35.

יעל גרמן: אתה מדבר על יחידת רווח, אני מדברת על פגיעה בילדים.

יעל גרמן: אני מבקשת לבדוק גם את זה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

מרדכי כהן: - - -

יואב קיש: מרדכי, אתה הרי התנצלת, אז עכשיו תקשיב.

יואב קיש: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מצחיק.

לאה פדידה: אותי זה מצחיק שהוא אומר לו תקשיב, מה הבעיה?

איילת נחמיאס ורבין: גם לחברי כנסת מותר לדאוג שינהגו בהם בנימוס, ואנחנו גם משתדלים לפחות רוב הזמן.

לאה פדידה: זכותך, וזה היה טוב מאוד שהערת לו.

יואב קיש: בבקשה, חברת הכנסת ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: כל מה שטענתי זה שבחוק הפיקוח על מחירי הצהרונים אנחנו בסופו של דבר השתכנענו, בלית ברירה גם משיקולים כאלה ואחרים, שחייבים לעשות מס' מינימום למרות שהמוצר ביודעין - - -

יואב קיש: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים - - - לקובי שצועק מאחורינו, הטענה הזאת היא לא טענה מופרכת, שיש קייטנות לעשירים וקייטנות לעניים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא רוצים שזה יהיה המצב, ועדיין המוצר חייב להיות מוצע.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן, אנחנו צריכים לראות, ודווקא במובן הזה אני מסכימה עם מנכ"ל משרד הפנים, איך אנחנו באמת מגיעים למצב שיש עדיין מוטיבציה לפתוח את הקייטנות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד לכם משהו במובן המשילות, סליחה שאני חוזרת לדו"ח בקצרה, לא מבינה איך זה יכול להיות שמקימים ועדה, היא קובעת מחירים, ואז באים וככה משמיטים.

יואב קיש: לא משמיטים, היא עשתה טעות שהיא לא התייחסה למס' מינימום.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך יותר מזה, התקורות נראות לי מופרכות בדו"ח.

קריאה: זה לא נכון.

קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שזה לא נכון, אבל עדיין אני אומרת.

איילת נחמיאס ורבין: אז מה עשינו בזה, אז בשביל מה מקימים פה ועדות ציבוריות בשביל לבחון את הדברים האלה?

איילת נחמיאס ורבין: בשורה התחתונה בלי מינימום אני לא רואה איך מוציאים את זה לפועל.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: עוד מישהו רוצה שאלה.

יואב קיש: שאלה, חבר הכנסת דב חנין.

יעל גרמן: אבל צריך להיות גם מקסימום.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, זה יהיה באופן טבעי בגלל תקנים של סייעות.

איילת נחמיאס ורבין: הם לא יכולים לעבור על החוק, יש להם תקנים.

יואב קיש: דב, שאלה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם הרעיון שצריך להכניס מס' מינימום.

דב חנין: יחד עם זאת, אני חושב שהספיקות שהעלה מנכ"ל משרד הפנים בעניין הזה הן עניין.

דב חנין: יחד עם יצירת מנגנון המינימום, שלדעתי כן מחייב מהלך של חקיקה, אני אומר את זה בזהירות.

יואב קיש: יכול להיות, נבחן את זה לעומק.

דב חנין: אני מציע שזה יקודם היום ולא יותר מאוחר.

יואב קיש: מאה אחוז.

דב חנין: יחד עם המהלך הזה צריך לעשות שני דברים.

דב חנין: דבר ראשון, להבטיח שהרשות מפרסמת בצורה בולטת את האפשרות הזאת ללכת לקייטנות הציבוריות האלה, כדי שלא ייווצר מצב שלרשות יהיה, חס וחלילה, במצבים חריגים, אינטרס, עם כל הקשיים שקיימים - - -

יואב קיש: אני יכול להגיד לך משהו, דב?

דב חנין: שנייה.

יואב קיש: לא, רגע, עצור, אני עוצר אותך.

יואב קיש: יכול להיות שאתה צודק במיליון אחוז, לא במאה אחוז, א'.

יואב קיש: אני לא יודע אם בחוק יש הזכר לזה או בצו, אבל מעבר לזה כרגע אתה השגת אותי בעשר אמות.

יואב קיש: אני ב-mood של זה יפתח בקיץ קודם כול.

דב חנין: אני איתך.

יואב קיש: אני מצטער שאני לא שם, ובוא תתמקד, אין לי דיון לדבר על זה.

יואב קיש: שאלה לעניין הספציפי שלנו.

דב חנין: אני איתך בעניין הזה.

דב חנין: לכן אני מציע שנאמר לרשויות שאנחנו מצפים מהן לפרסם את זה בצורה בולטת.

דב חנין: במקביל לזה, אדוני היושב-ראש, אני מציע, וגם לך נציג משרד האוצר, שאתם כן תקבעו, כמו שאתם יודעים במצבים כאלה, לקבוע קופסה לעניין הזה, קופסה חד-פעמית לעניין הזה, כי אחרת אנחנו עלולים להיות בבעיה.

דב חנין: יכול להיות שהמספרים לא מסתכמים פה.

יואב קיש: חבר הכנסת יואב בן צור, אתה רוצה להגיד מילה?

יואב קיש: צחי, שלום, זה אומר משהו שבאת?

יואב קיש: אבל למה אתה יושב כמו על כיסא של השגריר הטורקי?

איתן ברושי: יואב, זה אומר שכל הבעיות פה נפתרו אם הוא הגיע הנה.

לאה פדידה: אולי טראמפ הביא מתנה לקייטנות.

קריאה: זה יכול היות.

יואב קיש: בבקשה, חבר הכנסת יואב בן צור.

יואב בן צור: אני רוצה להגיד רק משפט אחד.

יואב בן צור: יושב-ראש מרכז השלטון המקומי אמר בדבריו שבשנתיים האחרונות מצבן של הרשויות המקומיות הורע באופן יחסי.

יואב בן צור: אני רוצה להחזיר אותו לדברים שהוא אמר בפעמים אחרות - - -

חיים ביבס: הוא לא הורע, לא הקשבת כנראה.

יואב בן צור: הקשבתי מצוין.

חיים ביבס: אמרתי שכל ההישגים שהבאנו, כולל ה-200 מיליון שקל שהביאו בשנתיים האחרונות, נמחקו בשלושה חוקים: אחד, זה הנושא של ההנחות, באו בפלט לתת הנחות על משהו שבכלל לא בדקו אותו, זה 100 מיליון שקל, יגיד לך האוצר; 68 מיליון שקל פטור לעמותות ולכל מיני מקומות כאלה; ועכשיו אם אתה מוסיף, אומרים 50 – אני אומר לא 50, רק מחצית מזה – זה 200 מיליון.

חיים ביבס: נגמר.

חיים ביבס: כל מה שהשגת נגמר, מה לעשות.

יואב קיש: תודה.

מרדכי כהן: אבל הגדרנו ב-1.5 מיליארד.

חיים ביבס: לא הגדרת בשקל.

חיים ביבס: מספיק עם הבלופים האלה, נו, באמת.

יואב קיש: חברים, אני אתן לשני נציגי הורים לדבר.

לאה פדידה: אבל מה איתנו?

לאה פדידה: מה עם חברי הכנסת?

לאה פדידה: אני רוצה להביע את דעתי.

יעל גרמן: אני לא הבעתי את דעתי, שאלתי שאלה.

יואב קיש: בסדר, אבל אני רוצה לשמוע גם את ההורים, ואחרי זה אם יהיה זמן נמשיך.

לאה פדידה: אז הורה, חבר כנסת, הורה, חבר כנסת.

יואב קיש: יש לנו את דויטש אמציה, בבקשה.

אמציה דויטש: שלום.

אמציה דויטש: אני מצטער שאני צריך לשים את זה על השולחן, אנחנו מדברים פה על כסף, הכסף חשוב גם לנו, אבל אנחנו לא מדברים על התכולה.

אמציה דויטש: אני מזכיר לכולם, אנחנו הלקוח, אנחנו משלמים פה.

אמציה דויטש: זה לא מס שאני משלם למדינה, ואז המדינה מחליטה מה היא עושה עם המס שלי.

אמציה דויטש: אני קונה פה שירות ואני משלם.

אמציה דויטש: אני מבקש לדעת על מה אני משלם.

אמציה דויטש: אני מקבל לחם ומים בבוקר?

אמציה דויטש: אני מקבל קבוצה שרואה טלוויזיה מהבוקר עד הצוהריים?

אמציה דויטש: אני לא יודע מה אני מקבל.

יואב קיש: הסל קיים.

יואב קיש: אתה יכול להחליט שהסל לא מספק אותך.

יואב קיש: הסל קיים, יש כלכלה ברורה.

אמציה דויטש: אבל אנחנו עוד לא רואים את הסל שנמצא מול הסכום של 600, של 1,000, לא אכפת לי כרגע.

אמציה דויטש: אני לא רואה מה אני קונה, ואני קונה אותו, זה לא מס.

יואב קיש: אני חושב שזה מפורט בצו, אתה יכול לראות את זה, ואתה יכול להחליט שזה לא מספק, זה לגיטימי.

יואב קיש: תודה.

אמציה דויטש: בדיון הקודם אמרתי שבשל המתח בין המחיר לאיכות אנחנו לא מסוגלים עדיין לקיים את הדיון הזה.

יואב קיש: אז תסתכל בצו.

יואב קיש: אחרונת הדוברים, דנית ברביבאי, בבקשה.

דנית ברביבאי: תודה רבה.

דנית ברביבאי: אני רוצה קודם כול להגיד שהקייטנה או-טו-טו אמורה להתחיל, שזה עוד שישה שבועות.

דנית ברביבאי: כרגע בגלל חוסר הוודאות הקייטנות הפרטיות חוגגות והורים נרשמים מהפחד בגלל שאין עדיין מענה.

לאה פדידה: צודקת.

יואב קיש: אם יחליטו להניע את התהליך הזה אז חשוב שזה יקרה כמה שיותר מהר.

יואב קיש: זאת המטרה של הישיבה הזו, ובגלל זה אנחנו לא מבזבזים זמן.

דנית ברביבאי: ודבר נוסף שנורא חשוב לי לציין זה את השעות.

דנית ברביבאי: מי פותח קייטנה שמתחילה בשמונה ומסתיימת בארבע?

דנית ברביבאי: כי אחרי הכול כדי לשים את הילדים בשעה שמונה הורים יגיעו בתשע לעבודה - -

מרדכי כהן: אבל זה מתאפשר.

דנית ברביבאי: - - ולהוציא את הילדים בשעה ארבע, לצאת בשעה שלוש מהעבודה, פה יש קושי משמעותי.

דנית ברביבאי: השעות צריכות להימתח, שבע וחצי עד ארבע וחצי.

דנית ברביבאי: וכמובן, בתקווה ששנה הבאה - - -

לאה פדידה: צודקת.

לאה פדידה: אנחנו לא עושים קייטנות - - - צריך - - - את הקייטנות.

יואב קיש: אנחנו מתחילים עם מוצר חדש, שזו השנה הראשונה שהוא יוצא לפועל בקיץ, יהיו המון הערות.

יואב קיש: ההערה הזו לדעתי צריכה להישקל בשנה הבאה, אחר כך, בוודאי לשנה הנוכחית.

יואב קיש: כמו שאת רואה, אנחנו בכלל מנסים לראות אם אפשר לפתוח ושהדבר הזה יתקדם.

יואב קיש: יש הרבה הערות נכונות, אבל אני חושב שצריך להבין את זה, זה מהלך ראשוני, חלוצי, חשוב מאוד, ונלמד ממנו הרבה בשנה הבאה.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדיון.

יואב קיש: אבל לפני זה, חברי הכנסת בקצרה, מי שרצה להגיד משהו, בבקשה.

יואב קיש: חברת הכנסת פדידה, בבקשה.

לאה פדידה: אני בטוחה שהמחוקקים שהעלו את החוק הזה הייתה להם כוונה טובה, אבל הדרך לגיהינום גם רצופה כוונות טובות.

לאה פדידה: כמי שעסקה 18 שנה בניהול קייטנות בעיר, המחיר לא רק שהוא לא ריאלי, אתם דורשים בשורה תחתונה לשלם פעמיים.

לאה פדידה: הם יקבלו איכות גרועה, גרועה ביותר, כי אף אחד מההורים לא רוצה בייביסיטר בקייטנה, אלא הוא רוצה איכות.

לאה פדידה: והדבר השני, למה פעמיים?

לאה פדידה: כי השלטון המקומי יצטרך לסבסד.

לאה פדידה: ומאיפה?

לאה פדידה: מהכסף של התושבים.

לאה פדידה: או מהארנונה או שהתושבים לא יקבלו משהו אחר.

חיים ביבס: נכון.

קריאה: כל הכבוד.

קריאה: (מחיאות כפיים)

יואב קיש: לא מוחאים כפיים, סליחה.

יואב קיש: תודה.

לאה פדידה: לא סיימתי.

לאה פדידה: לכן הגזירה הזאת היא גזירה של פעמיים.

יואב קיש: את רוצה שלא נפתח את הקייטנות?

יואב קיש: זה מה שאת רוצה?

לאה פדידה: לא, אני אגיד לך מה אני כן רוצה.

יואב קיש: זה ככה נשמע.

לאה פדידה: משרד הפנים, ראיתי את התמחור שלכם, והבאתי איתי גם את האקסל של איך שאני מתמחרת קייטנה.

לאה פדידה: אתה יודע, יש גם סייעת מחליפה; יש מה שנקרא שעה; יש מה שנקרא אוכל ברמה סבירה; יש מה שנקרא פעילות בריכה וקייטנה.

לאה פדידה: יש צורך לפקח על המחירים.

לאה פדידה: הוועדה נתנה מחירים הוגנים, גם ככה אנחנו לא מרוויחים תקורה – אני מדברת כרגע בלשון שעשיתי – הם לא ירוויחו תקורה אגורה.

לאה פדידה: המחירים שעשיתם, 673 שקלים לבין קייטנה פרטית לא - - -

מרדכי כהן: רק שלא יבינו אותך לא נכון, עד ארבע זה 1,000 שקלים.

לאה פדידה: רק שנייה.

יעל גרמן: כן, עד אחת.

לאה פדידה: לא הגיוני לחלוטין, לא ניתנה תשומת לב לפרטים.

יואב קיש: לסיים, בבקשה.

לאה פדידה: דבר נוסף, מה אפשר לעשות?

לאה פדידה: אם אפשר, ואומר משרד המשפטים שאפשר לעשות תיקון לצו, א'.

לאה פדידה: התיקון לצו צריך להיות גם תיקון במחיר.

יואב קיש: לא ,לא, זה לא יהיה.

לאה פדידה: רגע, זאת הדרישה שלי.

יואב קיש: זה חוקית לא ניתן, אני אומר.

לאה פדידה: בהתאם למחיר הריאלי.

לאה פדידה: ואל תתקשטו בצהרונים, כי אחרי חודשיים הייתה מחאה של ההורים שלא מקבלים איכות, והרשויות נאלצו לסבסד כסף.

יואב קיש: תודה.

לאה פדידה: רגע.

יואב קיש: זהו, חברת הכנסת פדידה.

לאה פדידה: רגע, יש לי שאלה אליו.

יואב קיש: סיימנו את הדיון, אין זמן לשאלות.

לאה פדידה: אני קוראת לכם מפה או לדחות את זה בשנה ולתת לוועדה להחיל את התכנים בצורה אחרת.

יואב קיש: לא יהיה.

לאה פדידה: או לשנות מחיר.

חיים ביבס: לא צריך לדחות בשנה.

מרדכי כהן: - - -

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אל תענה לה, אתה לא בזכות דיבור, מרדכי.

יואב קיש: חברים, אני מסכם את הדיון, תודה רבה.

יעל גרמן: רגע.

יואב קיש: אנחנו צריכים לסיים.

לאה פדידה: לקבוע מחיר מטרה בלי סבסוד.

קריאות: - - -

יואב קיש: אם זאת דקה, חברת הכנסת גרמן.

דב חנין: חצי דקה.

יואב קיש: אתה דיברת.

יואב קיש: איילת, את רוצה גם דקה?

איילת נחמיאס ורבין: עשר שניות.

יואב קיש: בבקשה, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: דקה, לא יותר, באמת.

יעל גרמן: עברתי על הצו, ההורים צודקים, מדובר על תשע פעילויות חוץ ועל לחם או על לחמנייה וממרח ואיזושהי מנת ירק.

יעל גרמן: לא מדובר על מה ייתנו, האם זה יהיה בייביסיטר שישבו מול הטלוויזיה או האם תהיה הפעלה.

יעל גרמן: ההורים צודקים.

חיים ביבס: זה מה שזה יהיה.

יעל גרמן: אני חושבת שחייבים להכניס ולפרט, אחרת אנחנו נמצאים בתוהו ובוהו.

יעל גרמן: אני רוצה לומר רק דבר אחד.

יעל גרמן: צריך להיות ברור, נכון, אתה צודק, יוצר, התחילו באמת עם פיקוח על המחירים, אבל היה גם ברור שכשאנחנו מדברים על פיקוח על המחיר אנחנו מדברים על איזשהו מחיר - -

איילת נחמיאס ורבין: גם על המוצר.

יעל גרמן: - - שיהיה מתאים לכל אדם.

יעל גרמן: זאת אומרת שכל משפחה ממוצעת באמת תוכל לשלוח, ולא שזה יהיה איזשהו מחיר של כאלה שיוכלו ישלחו, וכאלה שלא יוכלו לא ישלחו.

יעל גרמן: אז אנחנו צריכים לזכור את זה.

יעל גרמן: וכדי שבאמת נגיע לזה, יכול להיות שהמדינה צריכה להכניס את ידה לכיס.

יואב קיש: אבל כרגע זה לא המצב.

אריאל יוצר: היא עושה את זה בנגב ובגליל ובפריפריה החברתית.

יעל גרמן: וזה לסיום.

יעל גרמן: כי אנחנו לא יכולים, אנחנו זה הכנסת, וגם הממשלה, להיות טובים על חשבון הרשויות המקומיות.

לאה פדידה: על חשבון התושבים.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: חברת הכנסת ורבין, בקצרה.

איילת נחמיאס ורבין: ממש בקצרה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע להמחיש פשוט למי שלא יודע, אם אתה בכיתה א' עד ג' ויש לך בית ספר של החופש הגדול, אז אתה משלם משעה שמונה עד אחת 450 שקלים לילד.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא פותר לך את הבעיה של אחר הצוהריים.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, ההורים נדרשים להוסיף כסף כדי להשאיר את הילדים או בצהרון או בקייטנה.

איילת נחמיאס ורבין: ואז גם בואו לא נשכח שבית הספר של החופש הגדול הוא שלושה שבועות ועוד כמה ימים, ואז בעצם הם צריכים להמשיך את הקייטנות גם לחודש אוגוסט.

איילת נחמיאס ורבין: אז לא רק שההורים נדרשים להתקשר מול כמה גופים ולבדוק מה כל אחד מהגופים, כי בעצם הילדים שלהם עוברים לפחות שני סטים של ידיים במהלך היום, הם גם צריכים עוד קייטנה.

מרדכי כהן: את אמרת 450?

חיים ביבס: אתה משלם 450, המדינה מביאה את הסבסוד.

יואב קיש: יש סבסוד שם.

איילת נחמיאס ורבין: יפה.

איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק מה שרציתי לומר.

איילת נחמיאס ורבין: לא יעזור שום דבר, גם הצהרונים, עם כל הבעייתיות לא היו באים לעולם בלי זה שבסופו של דבר המדינה אמרה: אני שותפה לעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: וזה לא יכול להיות הילדים שלנו לא מחליפים ידיים, המדינה בסוף אחראית להם בכל שעה.

דב חנין: אדוני, משפט אחד.

יואב קיש: לא, דב, דיברת קודם, נתתי לך.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה לסיים את הדיון, לסכם את הדיון.

יעל גרמן: המדינה חייבת להכניס את היד לכיס.

דב חנין: אבל כולם דיברו.

יואב קיש: הם שאלו, אתה עשית נאום.

דב חנין: אני מציע הצעה לסיכום.

יואב קיש: לא, דב, נו, גמרנו, תודה, מספיק.

דב חנין: אתה חייב לתת לי הצעה לסיכום.

יואב קיש: אתה רוצה שאני אוציא אותך עכשיו בסוף הדיון?

דב חנין: אתה יכול להוציא אותי.

יואב קיש: הייתה לך זכות דיבור.

דב חנין: לא, אני רוצה הצעה לסיכום.

דב חנין: כולם דיברו.

יואב קיש: דב, מספיק, הפעם לא.

יואב קיש: אני מסכם, אנחנו צריכים לסיים.

דב חנין: אני רוצה הצעה לסיכום הדיון.

דב חנין: אני רוצה שהיא תעלה להצבעה.

יואב קיש: אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

יואב קיש: אין הצבעה עכשיו.

דב חנין: אתה לא יכול לסכם בלי הצבעה.

יואב קיש: אני יכול לסכם בלי הצבעה.

דב חנין: אתה, רק את דעתך.

יואב קיש: דעתי, נכון.

דב חנין: דעתך, לא דעת הוועדה.

יואב קיש: נכון, בוודאי.

יואב קיש: מישהו אמר אחרת?

דב חנין: בסדר גמור.

דב חנין: זאת לא דעת הוועדה.

יואב קיש: אני מסכם כך.

יואב קיש: אנחנו דנו עכשיו על נושא המחיר והמוצר.

יואב קיש: אני רוצה להגיד בצורה הכי ברורה לגבי המחיר והמוצר.

יואב קיש: עקב לוחות זמנים שהיו לדעתי זה לא פרקטי בכלל שניכנס לזה, הכול יהיה כלקחים לשנה הבאה.

יואב קיש: את זה אני אומר לכל מי שהתעניין ודן בזה.

יואב קיש: אנחנו לא בדקה ה-90, אלא בדקה ה-190.

יואב קיש: אז זה ספציפית לגבי זה.

איל לבנון: הכול מלקחים.

יואב קיש: מה שכן, קיבלתי את הערת ההורים לקבל פירוט יותר מורחב על מה שאמור להיות בקייטנה.

יואב קיש: אני מבקש מהמנכ"ל, נא תפרט שכנראה הצו לא מספק בעניין הזה, וזה יקרה.

יואב קיש: אבל הנקודה העיקרית, תבינו את המשבר, עוד לא בטוח אם יהיה, זאת הסיטואציה כרגע.

יואב קיש: הרי אם אנחנו יוצאים מפה ונלך לישיבה סגורה וננסה לראות, אם לא נצא מפה עם הסכמות יכול להיות שהשלב הבא שלא יפתח ויהיו בג"צים, ולא יודע איפה נמצא את עצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: לא טוב.

קריאה: שיהיו בג"צים.

יואב קיש: זה אפשרי, דרך אגב, אני לא מאיים פה על אף אחד.

יואב קיש: אני רק אומר שאני רוצה שתהיה אפשרות להורים, ואני בטוח שיהיו הרבה לקחים שנפיק מהשנה הזו.

יואב קיש: אני בטוח שכולם שיושבים פה יצטרכו להתגייס למהלך הזה.

יואב קיש: ואם הם לא יתגייסו זה לא יקרה.

יואב קיש: אני מנסה להביא את הדבר הזה, אני מנסה לעשות את הדבר הזה.

יואב קיש: אחת הבעיות הכי קשות זה מספרי המינימום.

יואב קיש: מבחינת הכנסת נבחן האם השר יכול להוציא תיקון, כמובן באישור של משרד המשפטים, ללא צורך בחקיקה.

יואב קיש: אם נחליט שזה מצריך חקיקה נקבל מתווה שהמשרד יתמוך בו, ונלך איתו הכי מהר שאפשר בשיתוף פעולה מהיר לעניין הזה.

יואב קיש: אז את הבעיה של מספרי המינימום כנראה נפתור.

יואב קיש: אבל הנושא המהותי, מעבר לזה, אם יהיו גירעונות צריך לראות איך אנחנו סוגרים את זה כדי שאירוע חד-פעמי – ובעניין הזה, יוצר, אני לא מסכים איתך, זה יהיה אירוע חד-פעמי.

יואב קיש: יכול להיות שהוא יסתכם באפס ויכול להיות שתהיה לו משמעות כספית, וצריך לדעת לפתור את זה, אחרת לא יהיו לנו קייטנות בקיץ.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הישיבה נעולה.