ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 604, 2018-05-08 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 8 במאי 2018, מעבר המכללות להוראה לוות"ת.

יעקב מרגי: כפי שאנחנו יודעים, ב-2011 התקבלה החלטה ונחתם הסכם ואנחנו שומעים שיש מכללות שעברו, מכללות שעדיין לא רוצות לעבור, מכללות שמתכוננות לעבור ומתחבטות בסוגיות כאלה ואחרות, משפטיות, ממוניות, השקפתיות.

יעקב מרגי: אני חושב שמ-2011 עד 2018 כדאי לקיים ישיבה ולראות איפה זה עומד.

יעקב מרגי: מונח בפניי מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, יציג אותו אסף וינינגר, ונתקדם לדיון.

אסף וינינגר: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

אסף וינינגר: מי שנמצאים פה מכירים את הנושא טוב ממני, אבל בכל זאת אני אציג כמה ממצאים עיקריים מתוך המסמך שכתבנו.

אסף וינינגר: אני אציג קודם כמה נתוני רגע בנוגע למכללות ולאחר מכן אני אתייחס לנושא של מעבר המכללות לחינוך לאחריות תקציבית של ות"ת.

אסף וינינגר: היום יש 21 מכללות אקדמיות לחינוך לעומת 26 מכללות לפני כעשור.

אסף וינינגר: לומדים בהן כ-26,000 סטודנטים לתואר ראשון ועוד כ-7,000 סטודנטים לתואר שני.

אסף וינינגר: האחריות האקדמית על המכללות היא של המועצה להשכלה גבוהה והאחריות על התכנון והתקצוב היא של משרד החינוך.

אסף וינינגר: כל זה למעט המכללות שעברו לאחריות מלאה של ות"ת.

אסף וינינגר: בהמשך אני אתייחס למעבר המכללות.

אסף וינינגר: המכללות מאופיינות בהתאם לזרמי החינוך שיש במערכת החינוך.

אסף וינינגר: 11 מהמכללות הן מכללות ממלכתיות, לומדים בהן כ-63% מהסטודנטים; שבע מכללות הן מכללות ממלכתיות-דתיות, לומדים בהן 25% מהסטודנטים; שלוש מכללות הן מכללות ממלכתיות-ערביות שלומדים בהן 12% מהסטודנטים.

אסף וינינגר: יש שונות מאוד מאוד גדולה בין המכללות מבחינת מספר הסטודנטים שלומדים בהן.

אסף וינינגר: לצד מכללות שלומדים בהן כמה אלפי סטודנטים – סמינר הקיבוצים, בית ברל – והן הגדולות, יש מכללות שלומדים בהן פחות מ-1,000 סטודנטים, אלה בעיקר המכללות הדתיות.

אסף וינינגר: לאורך השנים אפשר לראות עלייה במספר הסטודנטים החדשים שמתחילים ללמוד במכללות לחינוך – 6,400 סטודנטים ב-2006 לעומת כ-12,000 סטודנטים בשנת 2017.

יעקב מרגי: יש לך פילוח של החדשים?

אסף וינינגר: לא.

יעקב מרגי: זה חשוב לטובת העניין.

רבקה ודמני: לא הבנתי את השאלה.

יעקב מרגי: אני אסביר לך.

יעקב מרגי: אסף הציג את החתך של הסטודנטים במכללות לפי ממלכתיות, ממלכתיות-דתיות וערביות.

יעקב מרגי: כשהוא הציג את השקף השני שמדבר על עלייה במספר הסטודנטים במכללות לחינוך והוראה, הייתי רוצה לדעת את הפילוח שלהם לפי ממלכתי, ממלכתי-דתי וערבי, כי אנחנו יודעים איפה יש עודף, איפה יש מצוקה.

יעקב מרגי: כדי לתכנן נכון ולחשוב נכון, צריך גם את הנתונים האלה.

אסף וינינגר: לצד העלייה במספר הסטודנטים החדשים, אפשר לראות גם נעלייה בחלקם של הסטודנטים החדשים שלומדים במסגרות של הסבת אקדמאים להוראה.

אסף וינינגר: ב-2006 היה מדובר על 11% מהסטודנטים וב-2017 מדובר כבר על כמעט 30% מהסטודנטים במכללות.

אסף וינינגר: מידי שנה המכללות מכשירות 11,000 מורים.

אסף וינינגר: במאמר מוסגר, האוניברסיטאות מכשירות עוד כ-2,500.

אסף וינינגר: כמובן שלא כולם הופכים להיות בסופו של דבר מורים.

אסף וינינגר: בתרשים המוצג לפניכם אפשר לראות נתונים על כניסה להוראה בקרב מקבלי תואר בוגר בהוראה, תואר ראשון - - -

יעקב מרגי: 13,000 בשנה.

יעקב מרגי: הנתונים האלה חשובים.

אסף וינינגר: בתרשים הזה אפשר לראות נתונים על כניסה להוראה של מקבלי תואר בוגר בהוראה בתוך שנתיים ממועד סיום ההכשרה.

אסף וינינגר: אפשר לראות שבקרב ערבים יש ירידה בשיעור הנכנסים להוראה.

יעקב מרגי: בכמה?

אסף וינינגר: הירידה היא מ-67% מהבוגרים שנכנסנו ב-2005 ל-53% בשנת 2015.

אסף וינינגר: זאת אומרת, רק אחד מכל שניים שסיימו אכן נכנס בסופו של דבר למערכת החינוך כמורה בתוך שנתיים.

אסף וינינגר: לעומת זאת, בקרב היהודים אנחנו רואים מגמה הפוכה – מ-52% - - -

יעקב מרגי: אבל אם אתה מודד את זה מ-2005 ל-2015, זה לא אחד לשניים.

אסף וינינגר: אנחנו רואים את המגמה.

אסף וינינגר: המגמה בקרב הערבים היא מגמת ירידה, עם קצת עלייה בשנתיים האחרונות, ובקרב היהודים אנחנו רואים עלייה עקבית לאורך כל העשור האחרון.

אסף וינינגר: המגמות בקרב מסיימי תוכניות הסבת אקדמאים די דומות.

חנין זועבי: וזה למה?

חנין זועבי: כלומר, בונים יותר כיתות, יותר בתי ספר במגזר היהודי?

אסף וינינגר: זה נושא שנידון פה הרבה, את מכירה אותו.

אסף וינינגר: זה עודף הכשרה במגזר הערבי.

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: זה לא עודף, כי יש ירידה מול העלייה אצל היהודים.

יעקב מרגי: אני מעריך שגם הרפורמה של אופק חדש, גם המאמץ של המשרד היה לחזק את מעמד המורה וההוראה באמצעות תוכניות ההסבה.

חנין זועבי: זה אולי בגלל בניית יותר בתי ספר?

חנין זועבי: מה?

חנין זועבי: יש המון סיבות.

יעקב מרגי: יכול להיות, ואולי גם הצמצום במספר התלמידים.

אסף וינינגר: לנושא של מעבר המכללות לאחריות תקציבית של ות"ת – בין השנים 2001 ל-2006 היו כמה ועדות ציבוריות שהמליצו על צמצום מספר המכללות והעברת האחריות התקציבית עליהן לוות"ת.

אסף וינינגר: המטרה היתה ביטול הכפיפות הדואלית של המוסדות למועצה להשכלה גבוהה ולמשרד החינוך לצורך שיפור איכות הכשרת המורים בישראל.

אסף וינינגר: הוועדות שהיו – אריא

אסף וינינגר: ב-כץ ב-2004, ועדת תומר, ועדת דברת ב-2005.

אסף וינינגר: ב-2011 נחתם הסכם עקרוני בין משרד החינוך למל"ג-ות"ת על מעבר המכללות האקדמיות באופן הדרגתי לאחריות ות"ת.

אסף וינינגר: בשנת תשע"ג עברה המכללה לחינוך אחווה לאחריות ות"ת באמצעות מיזוג עם המכללה הכללית.

אסף וינינגר: בתשע"ד ניתן אישור עקרוני למעבר שתי מכללות נוספות לאחריות ות"ת – בית ברל וסמינר הקיבוצים.

אסף וינינגר: ב-2015 התפרסם דוח של מבקר המדינה שמצא שאין תוכנית ברורה ומחייבת למעבר המכללות לוות"ת.

אסף וינינגר: משרד החינוך ומל"ג-ות"ת נדרשו לאמץ גישה פרואקטיבית בנושא הזה.

אסף וינינגר: בפברואר 2015, ממש בעיצומה של הביקורת של המבקר משרד החינוך ומל"ג-ות"ת חתמו על מתווה להסדרת כל המכללות האקדמיות להוראה לתקצוב ות"ת בתוך שבע שנים.

יעקב מרגי: והוא היה פרואקטיבי?

אסף וינינגר: זה כבר שאלה שאתם תתייחסו אליה.

אסף וינינגר: סיום התוכנית אמורה להיות בשנת 2022, תשפ"ב.

אסף וינינגר: ביולי 2016 פורסמה מפת דרכים למעבר כל המכללות לאחריות ות"ת.

אסף וינינגר: כל מכללה נדרשה לחתום על נייר הסכמה עקרוני שכולל את החלופה המועדפת עליה לאיחוד עד סוף אוקטובר 2016.

חנין זועבי: כולן חתמו?

אסף וינינגר: ממה שאני יודע, כן.

אסף וינינגר: מעבר לכך, כל מכללה נדרשה להגיש תוכנית עבודה לצורך המשך קידום המהלך עד סוף ינואר 2017.

אסף וינינגר: בסוף התהליך אמורות להישאר שמונה מכללות במעמד עצמאי כמכללות לחינוך או תוך כדי איחוד עם מכללות לחינוך אחרות.

אסף וינינגר: היתר אמורות להתמזג עם אוניברסיטאות או מכללות כלליות אחרות.

אסף וינינגר: תמונת המצב הנוכחית היא ששלוש מכללות להוראה עברו בינתיים לאחריות ות"ת – מכללת אחווה, מכללת בית ברל וסמינר הקיבוצים.

אסף וינינגר: יתר המכללות נמצאות ברמות שונות של מגעים לאיחוד, חלקם מגעים מאוד מתקדמים וחלקם במגעים די ראשוניים.

אסף וינינגר: עד כאן.

יעקב מרגי: ות"ת או משרד החינוך?

יעקב מרגי: מי ידבר תחילה – הממוזג או הממזג?

רבקה ודמני: אני רוצה לומר שיש שיתוף פעולה מלא.

יעקב מרגי: בתקופה הקצרה שלי פה בוועדה למדתי שעם נח גרינפלד אי אפשר שלא לשתף פעולה.

יעקב מרגי: כשמו כן הוא.

רבקה ודמני: כנראה שאני מכירה את נח קצת יותר שנים ממך, כי בינואר 1995 התמניתי להיות ראש המכללה להוראת טכנולוגיה בתל אביב.

רבקה ודמני: המכללה להוראת טכנולוגיה עשתה את האיחוד עם מכללת סמינר הקיבוצים.

רבקה ודמני: זאת אומרת, זה לא רק שאני באה לספר - - -

יעקב מרגי: אז את באה עם ניסיון.

רבקה ודמני: אני באה עם ניסיון רב.

רבקה ודמני: אני הובלתי איחוד עם סמינר הקיבוצים, איחוד שבו לא לקחנו פרויקטור חיצוני, לא אני ולא נשיא מכללת סמינר הקיבוצים, ד"ר יוסי אסף, והובלנו את האיחוד לשביעות רצוננו המלאה.

רבקה ודמני: זה לקח זמן, וזה אחד הדברים שצריך לקחת בחשבון.

רבקה ודמני: זה לא תהליך מהיר, הוא תהליך מאוד מעמיק, כאשר מאחוריו יש ממש צי של אנשים שצריך לקחת אותם בחשבון וברגישות רבה מאוד.

יעקב מרגי: זה גם זכויות קניין.

רבקה ודמני: זה בנוסף, אבל אני מדברת קודם כול על האנשים.

רבקה ודמני: האנשים זה הנושא הרגיש.

רבקה ודמני: יש סגל בשתי מכללות, כל אחד דואג לעתידו, אף אחד לא יודע לקראת מה הוא בא, כי שינוי זה דבר שמכניס לחרדות.

רבקה ודמני: הובלנו איחוד שהחל בשנת 2004 והסתיים בשנת 2008.

רבקה ודמני: התאחדנו ועברנו לוות"ת.

רבקה ודמני: אני הובלתי את כל המעבר לוות"ת ולכן אני לא באה רק לספר על המכללות ומה קורה בתהליכי האיחוד היום, אלא אני באה ממקום שאני מאוד רגישה לתהליך הזה כי עברתי אותו בעצמי ולשביעות רצון מלאה.

רבקה ודמני: תראו איך נראית מכללת סמינר הקיבוצים – המכללה לחינוך, לטכנולוגיה ולאומנויות, כי חיברנו את כל השמות יחד.

רבקה ודמני: צריך לקחת בחשבון שמהלך כזה הוא מהלך ארוך, ממושך - - -

יעקב מרגי: מהניסיון של סמינר הקיבוצים, מה בלע את מה?

יעקב מרגי: הגדול את הקטן או שיש מצב שהקטן עם התכנים שלו השתלט על הגדול בהשקפת העולם שלו?

יעקב מרגי: זה אחד החששות של המתאחדים.

רבקה ודמני: יש ועדות רבות, כמו ששמענו קודם, ויש ועדות נוספות שלא הוזכרו, שכן זה מהלך שהתחיל בתחילת שנות ה-2000, וכולן הסיקו מסקנה אחת: יש יותר מדי מכללות לחינוך.

רבקה ודמני: ראינו גם את תמונת המצב לפיה יש מכללות שיש להן כאלף סטודנטים, וכשיש בערך אלף סטודנטים אנחנו לא יכולים לדבר על סגל ליבתי שהוא מחויב למכללה והוא צריך להתפצל בין כמה מוסדות.

רבקה ודמני: רצינו לבנות מעצמות חינוכיות כאשר המטרה היא הכשרת מורים מיטבית במדינת ישראל.

רבקה ודמני: זה מה שרצינו וזה מה שקורה.

רבקה ודמני: אני יכולה לדבר מהדוגמה האישית שלי, של איחוד סמינר הקיבוצים עם המכללה להוראת טכנולוגיה, שהמבנה האקדמי והתוצאות שלו השתנו לאין ערוך לעומת מה שהיה קודם.

רבקה ודמני: יש לנו כמה מודלים של איחודים וזה גם מתקשר לא רק להסכם שהוזכר כאן, כי היתה לנו ועדה בין-לאומית שהעריכה את המצב של הכשרת מורים באוניברסיטאות, בראשותו של פרופ' ויינברג מארצות הברית, שאמרה שיש צורך לעשות שיפור עצום בהכשרת המורים בישראל, להכשיר את הסטודנטים באופן אחר.

חנין זועבי: הדוח הזה נגיש באינטרנט?

רבקה ודמני: בוודאי.

רבקה ודמני: הדוח הזה פורסם כבר בשנת 2015 והיו עליו דיונים רבים מאוד, גם במל"ג.

רבקה ודמני: בעקבות הדבר הזה יש מתווה שנקרא מתווה אריאב להכשרת מורים.

רבקה ודמני: המתווה הזה משנת 2006 ולפיו בתום עשר שנים צריכה לקום ועדה חדשה כדי לבדוק את המתווה ולהתאים אותו לעידן הנוכחי.

רבקה ודמני: הוקמה ועדה כזאת בראשות פרופ' עופרה ענבר מאוניברסיטת תל אביב, שאחראית על הכשרת המורים, ואנוכי.

רבקה ודמני: ביקשתי שיתוף פעולה מלא בין מישהו שמכיר את מה שקורה באוניברסיטאות לביני, שאני נמצאת במל"ג-ות"ת ואני באה ממכללה לחינוך, כל חיי.

רבקה ודמני: חשבתי ששיתוף הפעולה הזה בין אוניברסיטאות למכללות הוא נכון כדי שנדבר על מתווה שמתאים גם להכשרת המורים באוניברסיטאות וגם במכללות.

יעקב מרגי: המתווה הזה יתכתב עם האתגרים שלנו למחר, עם המורה של המחר?

רבקה ודמני: נכון מאוד, המתווה הזה לוקח בחשבון.

יעקב מרגי: זה אחד הנושאים שמעסיק אותי מאוד.

יעקב מרגי: לדוגמה, אנחנו באמצע הליך חקיקה של תיקון לחוק החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אנחנו נדרשים להתייחסות של המל"ג והמכללות לחינוך, כי כל הרפורמה הזאת לא תהיה שווה אם גם המורים הרגילים לא יהיו.

יעקב מרגי: אתמול דיברנו על הסוגיה של הטרדות מיניות במערכת החינוך, אם המורה עצמו בכלל יודע להתמודד.

יעקב מרגי: כנראה שזה מה שהיה, ככה זה מדינה בהקמה, צעירה, שהמכללות עסקו לרוב בידע – אני אומר את זה בצורה גורפת, תפקידי להקצין – ולא בכלים.

יעקב מרגי: לפעמים שלא בצדק אנחנו מטיחים בדיונים כאן דברים, מצפים ממערכת החינוך לדברים שאף אחד לא אמר להם שזה הייעוד, שלא הכשירו אותם.

יעקב מרגי: אני, כיו"ר ועדת החינוך, רוצה להיות רגוע שאכן כך, כי אנחנו לא מקבלים פידבקים באופן תמידי מוות"ת-מל"ג, חוץ מהתכנון התקציבי וכד', ויכול להיות שזה עושה עוול למל"ג-ות"ת, כי פה אנחנו מבקרים אותם הרבה.

יעקב מרגי: כביכול יש לנו תחושה של חוסר ידיים על ההגה בכל מה שקשור להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: אני שמח שהתייחסת לזה ואשמח אם תרחיבי.

רבקה ודמני: אני מאוד שמחה שזו תגובתך.

רבקה ודמני: זו ועדה משותפת לאוניברסיטאות, מכללות ומשרד החינוך.

רבקה ודמני: נח גרינפלד יושב אף הוא בוועדה הזאת, וכן איל רם, סמנכ"ל מינהל עובדי הוראה.

יעקב מרגי: זה לא כולל את המפמ"רים.

רבקה ודמני: המפמ"רים הופיעו בפנינו.

יעקב מרגי: תנו אחוזים סבירים, ולא יתר על המידה, להם, כי הם אחד הגורמים השמרניים מאוד על המקצועות.

רבקה ודמני: זה לא קשור לשמרנות.

רבקה ודמני: מה שאנחנו רוצים זה להקשיב לציבור.

רבקה ודמני: יצאנו גם בקול קורא לפיו כל אחד יכול לפנות אלינו בכל נושא שחשוב לו שיהיה בהכשרת המורים.

רבקה ודמני: הוועדה הזאת עובדת כבר שנה בצורה מאוד רצינית ומקווה לסיים את עבודתה לקראת סוף הקיץ.

רבקה ודמני: אנחנו נשמח מאוד לבוא ולהציג את זה.

יעקב מרגי: אני אשמח לקבל סקירה.

יעקב מרגי: האם אתם לוקחים בחשבון גם את הקטע הזה שהמורה הוא כבר לא מקור הידע היחידי ועניין ההוראה הפרונטלית?

יעקב מרגי: אני מתפרץ לדלת פתוחה?

רבקה ודמני: זו המומחיות שלי.

רבקה ודמני: אני באה מהתחום של טכנולוגיות למידה, מדעי המחשב והטמעת טכנולוגיות במערכת החינוך.

יעקב מרגי: אתם לא יודעים כמה התלמידים משוועים לשינוי הזה.

רבקה ודמני: כל הנושא של חדשנות, יזמות, פדגוגיה דיגיטלית, הוא אחד מהדגלים שהוועדה הזאת הרימה.

יעקב מרגי: הדיון הזה היה שווה רק כדי לשמוע את זה.

יעקב מרגי: אם תמצאו לנכון, אני מוכן לבוא – לא להרבה זמן – לומר את האני מאמין, לא שלי, אני קניתי אותו בשלוש השנים שלי כאן.

רבקה ודמני: בשמחה, אנחנו נזמין אותך.

חנין זועבי: מתי תסיימו את העבודה?

רבקה ודמני: בסוף הקיץ, זה לוח הזמנים שלנו.

רבקה ודמני: ברגע שנסיים, לפני כתיבת הדוח הסופי, אנחנו נופיע בפני נשיאי המכללות ובתי הספר להכשרת מורים כדי לשמוע מה עוד יש להם להוסיף ולומר.

רבקה ודמני: אני מוכרחה לומר שקיימנו ישיבה אחת בבית הנשיא ובהשתתפותו בנושא של חיים משותפים.

רבקה ודמני: הרעיון של תקווה ישראלית הוא חינוך לחיים משותפים.

רבקה ודמני: קיימנו את זה בבית הנשיא והזמנו את כל הגורמים הרלוונטיים בארץ.

רבקה ודמני: גיבשנו דרך לשלב במתווה את הנושא של חינוך לחיים משותפים.

רבקה ודמני: דוגמה אחרת – מערכת החינוך החליטה שאין לנו את הכיתות המופרדות לחינוך מיוחד, אלא אנחנו צריכים להכיל את החינוך המיוחד בכיתות הרגילות.

רבקה ודמני: אנחנו לוקחים את זה בחשבון וגם הזמנו את האנשים האחראים על זה.

יעקב מרגי: אתמול היה דיון על הרפורמה – הרביעי או החמישי – לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: אחד מהדברים שכולם חרדים לו – אני בא מעולם של חרדים והחרדה הפכה להיות מקצוע אצל הרבה אנשים, לא רק אצל החרדים – זה השינוי.

יעקב מרגי: טוענים שהמערכות לא מוכנות, ויפה בן דוד, מזכירת הסתדרות המורים, לוחמת וכו'.

יעקב מרגי: אין להם את הסקירה הזאת.

יעקב מרגי: אם היתה לי את הסקירה הזאת כבר אתמול, זה היה מוריד את מפלס החרדה, למרות שאני לא פסיכיאטר ולא פסיכולוג, כי אני אוהב שינויים.

יעקב מרגי: לפעמים אני מקבל מכות, אבל אני אוהב שינויים.

יעקב מרגי: בסך הכל הכללי, בהיסטוריה שלי, מכל השינויים רק מרוויחים וגם מתרעננים.

יעקב מרגי: זה פרק חשוב ברפורמה הזאת וחבל שאנשי משרד החינוך, החבר'ה שמובילים את הרפורמה הזאת, לא ידעו לבטא פה אם זה נעשה ובאיזה קצב.

יעקב מרגי: זה גם עושה עוול למשרד, כי עבודה שנעשית שנים לא מוכרת.

יעקב מרגי: אנא, שימו אותה, גם אם זה לא על הפרק, תבואו ותתנו סקירה.

יעקב מרגי: זה היה חוסך הרבה בכל מיני דיונים.

יעקב מרגי: הנציגים שלכם, של מל"ג-ות"ת, "חוטפים" פה לעתים בגלל התחושה הזאת שזה מבנה אפרורי ליד בית הנשיא.

רבקה ודמני: אנחנו מנסים לשתף את כל הגורמים, כדי שהראייה תהיה מערכתית.

יעקב מרגי: אני מודה לך על הדגשים האלה שנתת.

רבקה ודמני: לכן בנושא של המתווה לקחנו בחשבון את נושא האיחודים, כי האיחודים עושים שינוי אקדמי ומבני.

רבקה ודמני: היום אנחנו גם מדברים על אינטרדיסציפלינריות והכשרת מורה לעידן של השנים הבאות, איך הוא צריך להתמודד בכל הנושאים.

רבקה ודמני: כשנסיים את העבודה אשמח להגיע ולהציג את זה.

יעקב מרגי: בשמחה.

רבקה ודמני: לקחנו לתשומת לבנו את ההערות בדוח הבין-לאומי של סם ויינברג, שהעריך את הכשרת הסטודנטים להוראה באוניברסיטאות, שם היו הערות מאוד חשובות.

רבקה ודמני: לקחנו את כל המכלול והכנסנו למתווה ואנחנו מרימים הרבה מאוד דגלים חדשים.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: כתלמיד מהעבר, אם אני לוקח את המורים שלי מהמכללות לחינוך והוראה או מהאוניברסיטאות, אני יודע להצביע על חוסרים שהיו למורים שבאו מהאוניברסיטה לעומת האחרים.

יעקב מרגי: אם המיזוגים האלה ילכו לא רק לצד של לבלוע, אלא הפריה הדדית של שני גופים עם פרקטיקות שונות וחשובות, זה יכול לייצר תוצר מעולה.

רבקה ודמני: זה מה שקורה כבר בשטח ואנחנו עוקבים אחרי זה.

רבקה ודמני: יש לנו שלושה מודלים של איחודים: מודל אחד – מכללות לחינוך עם מכללות לחינוך; מודל שני – מכללה לחינוך עם מכללה כללית.

רבקה ודמני: כאן יש לנו אפשרויות, למשל אם מכללה לחינוך מתאחדת עם מכללה כללית שיש לה שם לימודי מדעים, הנדסה ונושאים טכנולוגיים, אנחנו יכולים לדבר - - -

יעקב מרגי: אז המורה לפיזיקה שלימד אותי ולא הצלחתי להבין אותו, אלא רק בשיעור ה-33, בגלל כמה בעיות, אני חושב שהיה מצליח כבר בשיעור השלישי או הרביעי.

רבקה ודמני: יכול להיות.

רבקה ודמני: אנחנו יכולים לשלב בין הידע הדיסציפלינרי המעמיק שיש במכללה הכללית לבין הידע הפדגוגי שישנו במכללה, והצירוף הזה הוא מנצח.

יעקב מרגי: שמים דגש על זה?

רבקה ודמני: ברור.

יעקב מרגי: כי התחושה שקיבלנו, גם מאלה שרוצים – כי מתדפקים על דלתנו אלה שחוששים ואלה שרוצים – שיש תלונות על בליעה, על השתלטות.

רבקה ודמני: המודל השלישי הוא מכללה עם אוניברסיטה.

רבקה ודמני: חבר הכנסת מרגי ציין קודם שיש מעצורים, יש מכשלות, בהיבטים משפטיים, בהיבטים פיננסיים, כלכליים.

רבקה ודמני: יש לנו דוגמה מצוינת של מכללה בחיפה שרוצה להתאחד עם אוניברסיטת חיפה, וזה ממש לקראת סיום, אבל יש היבטים משפטיים עם הבעלות שאחראית על אותה מכללה.

רבקה ודמני: אז זה ייקח זמן.

רבקה ודמני: זאת אומרת, אם ההסכם בין משרד החינוך לבין מל"ג, הסכם שנקרא פרנק-כהן, שנחתם ב-2015 ומדבר על איחודים עד סוף תשפ"ב-2022, זה שבע שנים, עברו שלוש שנים ואנחנו נמצאים באמצע התהליך לשביעות רצוננו, אבל זה תהליך שדורש הרבה אורך רוח וזמן ואנחנו צריכים לתת לזמן לעשות את שלו.

רבקה ודמני: אם נעשה דברים נמהרים, אנחנו לא נצליח.

יעקב מרגי: אבל לא רק הזמן יעשה את שלו.

יעקב מרגי: צריך לתת לזמן לעשות את שלו, אבל לא רק הזמן.

רבקה ודמני: ברור.

רבקה ודמני: יש לנו צוות מעקב - - -

חנין זועבי: אבל לפני המעקב, אני רוצה לשאול - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לציין את העקביות וההתמדה של חברת הכנסת חנין בקטע הזה של המכללות להוראה וסטודנטים, כי זה בוער בקרבה.

יעקב מרגי: זה גם רמת הסטודנטים.

רבקה ודמני: וגם בקרבי.

חנין זועבי: אני מקווה.

חנין זועבי: לגבי הצירוף של מכללה ערבית עם מכללה אחרת או מכללה כללית או אוניברסיטה – יש מודל מיוחד לזה?

חנין זועבי: השקעתם בזה ויש מחשבות על בעיות ספציפיות ותרבותיות למקרה הזה או שיש לכם רק מודל כללי ואתם מיישמים גם על מכללות ערביות?

חנין זועבי: האם יש מודל ספציפי למכללות הערביות?

חנין זועבי: אני חושבת שהם לא היו כל כך שמחים למדיניות הזאת, נכון?

חנין זועבי: היתה שם התנגדות.

יעקב מרגי: אני רוצה שגם תגידי לנו בהמשך מה קורה עם החלטת הממשלה להקים מכללה ערבית.

רבקה ודמני: אני מאוד שמחה, כי אתה נותן לי כל הזמן מוכנות למה שאני צריכה להגיד.

יעקב מרגי: אני שמח שאני מכוון לדעת גדולים.

רבקה ודמני: כידוע לכם, יצאנו בקול קורא להפעלת מוסד אקדמי ביישוב ערבי.

רבקה ודמני: אני עומדת בראש הוועדה.

רבקה ודמני: כתוצאה מהקול קורא נשארנו עם שתי מכללות לחינוך, אחת סח'נין ואחת אלקאסמי.

רבקה ודמני: בסופו של דבר נותרנו עם שתי מכללות שעמדו בתנאי הסף, סח'נין ואלקאסמי.

חנין זועבי: זה שהן עמדו בתנאי הסף זה כבר מפחיד ומדאיג.

חנין זועבי: את לא יודעת כמה מאמץ אנחנו משקיעים בזה, את לא מתארת לעצמך.

רבקה ודמני: לא הבנתי את ההערה שלך.

חנין זועבי: אני אתאפק.

יעקב מרגי: תחזרי על מה שאמרת, לא שמעתי את ההערה.

חנין זועבי: זה ששתי מכללות אלה עעמדו בתנאי הסף, זה כבר מתסיס את כולם.

חנין זועבי: עמדו בתנאי הסף עם כל בעיות איכות ההוראה, רמת הבוגרים, רמת התלמידים, רמת הבוגרים המורים שמסיימים את המכללות האלה.

יעקב מרגי: תני לי הבהרה, יכול להיות שגם אני לא הבנתי.

יעקב מרגי: את אומרת שנשארו שתי מכללות שעמדו בתנאי הסף של הקול קורא?

רבקה ודמני: לא הגעתי לכאן כדי שנדון בנושא של הקמת מוסד אקדמי ביישוב ערבי.

חנין זועבי: אבל את קיבלת מכתב ברור מחברי הכנסת הערבים, מכל חברי הרשימה המשותפת, מה דעתנו איך מתנהל התהליך, איך הוא חייב להיות שקוף.

חנין זועבי: אנחנו רוצים לדעת על הסטנדרטים.

חנין זועבי: אנחנו כבר שנתיים בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני מבין שלהליך המכרזי אנחנו לא ניכנס.

יעקב מרגי: לא אחת עולות כאן בדיונים סוגיות שקשורות לרמת הבוגרים של הסטודנטים במכללות להוראה ורמתם של המורים במגזר הערבי.

יעקב מרגי: זה נושק במידה רבה גם עם המציאות הקשה והמרה של החינוך.

יעקב מרגי: זה לא הפרמטר היחיד שמשפיע, אבל זה אחד הפרמטרים.

יעקב מרגי: לכן הדבר הזה מייד הקפיץ את חברת הכנסת זועבי.

רבקה ודמני: אני רוצה לומר משהו בהתאם לתגובה.

רבקה ודמני: ראוי לומר שברגע שיוצא קול קורא, יש תנאי סף.

רבקה ודמני: מוסד שעומד בתנאי הסף עובר לשלב הבא.

רבקה ודמני: אני אתן דוגמה – אוניברסיטת בר אילן ואוניברסיטת חיפה לא עמדו בתנאי הסף, משום שאחד מתנאי הסף היה שהמוסד יהיה ביישוב ערבי.

רבקה ודמני: עם כל הכבוד, בר אילן לא ביישוב ערבי וכך גם לא אוניברסיטת חיפה.

חנין זועבי: איפה אתם עומדים עכשיו?

רבקה ודמני: היות שלא באתי לדון בסוגיה זאת, ולו הייתי מוזמנת לסוגיה הזאת, הייתי מגיעה אחרי שהיתה כבר החלטת מל"ג.

רבקה ודמני: אבל אין החלטת מל"ג, מהסיבה הפשוטה - - -

חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אבל אנחנו רוצים לקיים דיון לפני החלטת מל"ג.

יעקב מרגי: את לא יכולה.

יעקב מרגי: בהליך מכרזי את לא יכולה.

חנין זועבי: ביקשנו דיון תיאורטי.

רבקה ודמני: יש לי יועצים משפטיים שאומרים לי מה מותר לי ומה אסור לי.

חנין זועבי: אנחנו לא נכנסים, אין פה ניגוד עניינים ואנחנו לא נכנסים לזה.

יעקב מרגי: אני מודע לכך שזה שלא נגמר ההליך הוא בגלל כל אותם חששות וכל מה שאתם יודעים על המכללות האלה.

חנין זועבי: וטוב שזה לא נגמר.

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים שזה ייגמר.

חנין זועבי: אין שקיפות.

יעקב מרגי: לכן ההתנפלות עליהם אינה במקומה.

יעקב מרגי: גם חברי הכנסת האחרים עוקבים בדאגה מסוימת, כי אנחנו לא רוצים עוד מאותו דבר, דווקא בגלל טבלאות המדידה וההערכה של רמ"ה ומשרד החינוך בנושאים שונים.

יעקב מרגי: הגיע הזמן לתת את הפוקוס לחינוך בחברה הערבית.

יעקב מרגי: טוב שאנחנו מדברים – ובזה נסיים את הסיפור הזה – אני מקווה שהרמה, האיכויות והרצינות יהיו חלק מהפרמטרים בקבלת ההחלטה.

חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אנחנו לא יכולים להסתפק בלקוות.

חנין זועבי: אנחנו, חברי הרשימה המשותפת, ביקשנו, שלחנו מכתב לוות"ת ולמל"ג שאנחנו רוצים שקיפות מלאה בעניין.

חנין זועבי: אנחנו מתלוננים על הרמה הקיימת, וכמו שאמר היושב ראש, עכשיו זה יהיה מכללה כללית באותה רמה שהיא רמה לא מספקת, בלשון המעטה.

חנין זועבי: זו רמה מקוממת, מה שעושים זה להרוס את העתיד של התלמידים והסטודנטים, להרוס את העתיד שלהם.

חנין זועבי: אנחנו רוצים, וזו הזכות והחובה של היושב ראש, לקיים דיון שקוף עד התאריך הזה.

רבקה ודמני: כל עוד שמל"ג לא מקבלת החלטה, אני לא יכולה - - -

חנין זועבי: מה התועלת בהחלטה?

חנין זועבי: אני לא רוצה החלטה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיכנס לנושא של מכללה ערבית, אבל הם לא יכולים באמצע הליך מכרזי - - -

חנין זועבי: אנחנו לא נכנסים לשמות של מכללות.

חנין זועבי: לא, אפשר, דווקא צריך לקיים את הדיון הזה רק לפני החלטה.

חנין זועבי: לא מקיימים דיון כזה אחרי החלטה, הרי מה הטעם אחרי החלטה?

חנין זועבי: דיונים כאלה הם רק לפני החלטה, אנחנו לא נכנסים לשמות ספציפיים.

יעקב מרגי: אני מבקש לבחון זאת מבחינה משפטית.

חנין זועבי: ישבתי אתכם וזו לא רק הפנייה הראשונה.

חנין זועבי: נשלח אליכם מכתב מטעם 13 חברי כנסת.

בתיה הקלמן: הפנייה שלך הובאה לתשומת לב המל"ג.

רבקה ודמני: אני חושבת שהייתי מאוד ברורה, שכל עוד שמל"ג לא מקיימת דיון בנושא, אני לא יכולה לחשוף מעבר לזה.

רבקה ודמני: הודעה מסודרת תהיה רק אחרי שיהיה דיון במל"ג ותהיה החלטת מל"ג.

חנין זועבי: לא הבנת אותי, אני מתעקשת.

חנין זועבי: אנחנו רוצים לקבל תשובה על המכתב ששלחנו לכם.

חנין זועבי: במכתב יש פנייה ישירה, מאוד ברורה, שאנחנו רוצים לקיים דיון בנושא.

רבקה ודמני: רשמתי את זה לעצמי.

רבקה ודמני: דרך אגב, כל הנושא של המכללות הערביות עלה כדי לומר על האיחודים שלהם, שבגלל או בזכות – השאלה איך מסתכלים על זה – הקול קורא להקמת מוסד אקדמי ביישוב ערבי, הגישו את הבקשה כל המכללות הערביות ולכן לא יכולנו לטפל באיכות שלהם.

רבקה ודמני: זה בעצם לא התקדם בגלל הנושא הזה ובגלל זה גם הזכרנו את הנושא הזה.

רבקה ודמני: בגלל זה זה תקוע.

חנין זועבי: אבל הם הסכימו לנושא הזה?

רבקה ודמני: כולם הסכימו, בכלל לרעיון.

רבקה ודמני: יש היום התקדמות מבחינת ההבנה שהאיחודים חשובים כדי לעבור לוות"ת, שכל המוסדות להשכלה גבוהה יהיו בוות"ת ולא חלק במשרד החינוך וחלק בוות"ת.

רבקה ודמני: יש גם דיפרנציאציה בנושא הזה, כי התקציבים אינם בדיוק אותו הדבר, זה לא בדיוק לאותם צרכים, ואנחנו רוצים ליישר קו שכל המוסדות להשכלה גבוהה יהיו בחסות ות"ת ולא מל"ג.

רבקה ודמני: דבר נוסף – את דיברת על מודל.

רבקה ודמני: בכלל, כל איחוד הוא סיפור בפני עצמו וזה גם מתנהל בצורה אחרת.

רבקה ודמני: יש מוסדות שהאיחוד מתנהל באמצעות פרוייקטור חיצוני ויש מוסדות שהחליטו שהם מקימים ועדות משותפות בתוך המכללות, והכל בהתאם לתרבות ולחזון של המכללות ולרוח, למגזר.

רבקה ודמני: לכן אני אומרת שהמודלים שונים, הם לא אחידים.

רבקה ודמני: בסופו של דבר האיחוד צריך לדבר על ההיבטים המשפטיים, התאגידיים, המינהליים, האקדמיים כשאנחנו מקבלים את כל המסמכים, אבל יש שונות בין האיחודים.

רבקה ודמני: לא קידמנו את הנושא של המכללות הערביות בגלל הנושא של הקמת מוסד אקדמי ביישוב ערבי.

יעקב מרגי: אתם מעריכים שתעמדו ביעד, בלוחות הזמנים שנקבעו?

רבקה ודמני: יש כאן מהלך שלפעמים חשבנו שהוא מואץ מדי ואז מה שקרה זה שהוא נתקע בגלל הרבה מאוד סיבות, בדרך כלל משפטיות.

רבקה ודמני: למשל, בעלויות שנכנסו לנושא, כאלה שהיו רדומות לפני כן, התעוררו כתוצאה מזה.

רבקה ודמני: בסופו של דבר, כשאנחנו מסתכלים על המהלך אנחנו רואים שיש לנו כבר שתי מכללות נוספות שעוברות לוות"ת.

רבקה ודמני: אני יכולה לציין את השמות שלהן כי זה דבר שעבר מל"ג-ות"ת: מכללת הרצוג שהתאחדה עם מכללת ליפשיץ ונמצאת עכשיו במהלך של איחוד עם עוד שתי מכללות נוספות.

רבקה ודמני: זו תהיה מכללה מרכזית בירושלים.

יעקב מרגי: זה חסך לי את השאלה הבאה על מכללות חמ"ד שבדרך כלל הן קטנות וצריכות להתאחד.

רבקה ודמני: אני מדברת עכשיו על שתי מכללות חמ"ד שנכנסות לתוך אותו איחוד של הרצוג-ליפשיץ.

רבקה ודמני: יש את מכללת אורות ישראל שהתאחדה עם מורשת יעקב, שאף היא במעבר לוות"ת.

רבקה ודמני: יש גם מכללות שהן בתהליך מאוד מאוד מתקדם לקראת איחוד.

רבקה ודמני: היות שאני לא רוצה לחבל במהלך אני לא מציינת שמות.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על העיקרון.

רבקה ודמני: כל המכללות, להוציא המכללות במגזר הערבי, שאמרתי מה הסיבה, ועוד מכללה אחת שהיה לה איחוד מתקדם אבל הוא כרגע - - -

יעקב מרגי: שנקר עם תל אביב?

רבקה ודמני: על שנקר עם תל אביב אני יכולה לומר רק דבר אחד – שנקר אינה מכללה לחינוך והיא רוצה להתאחד עם אוניברסיטת תל אביב.

רבקה ודמני: זה עדיין לא הגיע לפתחנו כי בינתיים כל השיח והשיג הוא ביניהם והדיונים הם ביניהם.

רבקה ודמני: אני יודעת מזה כי הנשיאים דיברו איתי על כך, אבל זה לא הגיע בכלל למל"ג-ות"ת.

יעקב מרגי: שאלה נוספת שהתעוררה במהלך הדיונים והשיחות היתה אם במתווים או בהנחיות לקראת האיחוד – כי במל"ג-ות"ת משתמשים במובן הרחב של המושג "חופש אקדמי" – התעורר חשש סביר שאם אנחנו מאחדים מכללה מסוימת שהיא אם אוריינטציה של המרחב הפתוח למשל או טבע, אומנות או מוזיקה, עם גוף אוניברסיטאי שהוא בדרך כלל מחקרי וכו', או שעם מכללה אחרת גדולה שהתחום שלה הוא אחר ועם הזמן הזיקה למאוחד תתנתק והנושאים האלה ייעלמו מהנוף שלנו.

יעקב מרגי: האם יש התייחסות לעניין של השמירה על הזהויות?

נח גרינפלד: אני אכנס לדיון.

נח גרינפלד: בכל הנושא של האיחודים, למשל איחוד עם אוניברסיטה, בסופו של דבר המטרה היא ליצור מציאות של בית ספר חינוך בתוך האוניברסיטה שבתוכו הכשרת המורים עם מקסימום האוטונומיה שתינתן.

יעקב מרגי: למי תינתן האוטונומיה?

נח גרינפלד: לפקולטה לחינוך.

יעקב מרגי: כלומר זה תואם לחשש.

נח גרינפלד: כן, בוודאי שיש את החשש.

נח גרינפלד: רבקה הציגה את הדוח של פרופ' סם ויינברג, שבסופו של דבר המטרה היא שבאוניברסיטה העדיפות של בית ספר לחינוך לא תהיה העדיפות האחרונה, ועוד יותר שהכשרת המורים תהיה בעדיפות אחרונה בתוך זה.

נח גרינפלד: לכן כן ליצור מציאות שבה יחידה להכשרת מורים הופכת להיות חלק מפקולטה, כאשר פקולטה זה הגוף הכי אוטונומי בתוך האוניברסיטה שיכול לשמור על הצבע שלו.

נח גרינפלד: ברור שאיחוד בין מכללה כללית לבין מכללה לחינוך יוצר מציאות כזאת שהגוף של הכשרת המורים הוא עם הרבה יותר עצמאות.

נח גרינפלד: אבל גם אם אנחנו נרד יותר מזה, עצם ההמשך של התקנות שאושרו כאן יוצר מציאות שבה ההסבר של תקנה אחת הוא מחויבות למעורבות של משרד החינוך לתוכנית הלימודים של כל גופי ההכשרה, ומצד שני האוטונומיה ההדדית שלמעשה יוצרת את המציאות שגם באיחודים בתוך מכללות לחינוך, כמו מכללה דתית עם מכללה לא דתית או בתוך מכללה דתית שתוכל לשמור על הצבע שלה .

יעקב מרגי: מי נותן ערבויות?

יעקב מרגי: רק היום, בדרך לכאן שמענו שלסטודנטיות למשפטים באוניברסיטה העברית זה הפריע ולא אפשרו להן ללמוד בנפרד, בלי להגביל את האחרים.

יעקב מרגי: סובלנות היא כנראה מילה יפה, נאורה, אבל כשבאים ליישם אותה היא נאורה רק כשנוח לי.

יעקב מרגי: אני מניח שלא ירדת לסוף דעתי, ואני אסביר.

יעקב מרגי: אין ספק שאם אתה מאחד מכללה לחינוך עם אוניברסיטה, בוודאי שבמסלול להכשרת מורים הקטע הפדגוגי בחינוך יהיה דומיננטי.

יעקב מרגי: לא רציתי להביא תשובה, כי אז התשובה מתמקדת בדוגמה.

יעקב מרגי: אני אקח למשל את מכללת אוהלו-קצרין עם תל-חי.

יעקב מרגי: האוריינטציה שלהן היא שונה – תל-חי גדולה יותר, אוהלו מיניאטורית, אבל יש לה את הצבע של הייחודי.

יעקב מרגי: עם הזמן תל-חי, תוך שנה, שנתיים, מחזור אחד או שניים, וזהו.

יעקב מרגי: זה יכול להיות גם באוניברסיטה.

יעקב מרגי: מצאנו את עצמנו עם המשבר של מדעי הרוח באוניברסיטה העברית.

יעקב מרגי: נמצא שאוניברסיטה מסוימת שאיחדה את זה תכשיר מורים לפיזיקה, למתמטיקה, לביולוגיה, ותו לא.

רבקה ודמני: הדוגמה שנתת על שתי המכללות, יש לנו עוד דוגמאות שכאלה.

רבקה ודמני: זה שדיברתי על הזמן, זה לא מדידת הזמן, אלא הזמן הזה הוא תהליך שבו קורים תהליכים של הידברות.

רבקה ודמני: לאט לאט יש הבנה, כתוצאה מזה לאט לאט יש מסמך שמקובל על שני הצדדים.

רבקה ודמני: הדוגמה שנתת היא דוגמה מאוד טובה למהלך כזה שקרה, שהמכללה הקטנה יותר שיש לה צבע ומקום חשוב, בעיקר בצפון, נרתעה מאוד.

רבקה ודמני: היא רצתה וחששה, רצתה וחששה.

רבקה ודמני: כל הזמן היתה התקדמות של צעד אחד ונסוגו שני צעדים לאחור.

רבקה ודמני: דרך אגב, אני מעורבת בכל התהליכים האלה.

יעקב מרגי: ייאמר לזכותם שהחשש שלהם היה יותר הקטע של הצבע מאשר שאר הדברים.

רבקה ודמני: נכון.

רבקה ודמני: היום הם נמצאים במצב – אני לא רוצה לנקוב בזמן – שבשנת הלימודים הבאה תראו מכללה אחת.

רבקה ודמני: הם הגיעו למצב - - -

יעקב מרגי: ויתרו על הצבע או שהגנו על זה?

רבקה ודמני: לא היה צריך לוותר.

רבקה ודמני: הם הבינו שהצבע שלהם חשוב לשני המוסדות.

רבקה ודמני: היה חשוב גם לשמר את מה שיש שם, כי גם שם יש חינוך.

רבקה ודמני: זו דוגמה קשה, מדוע?

רבקה ודמני: כי יש לנו איחודים שבעצם משלימים זה את זה, כי אין כפילויות.

רבקה ודמני: אם היום תפגוש את שני הנשיאים, תבין שהם הגיעו למקום של הבנה.

רבקה ודמני: זה נבנה בתהליך ממושך.

יעקב מרגי: אני חייב וידוי אישי – לפעמים כשאני נכנס לאולם ורואה נוכחות דלה, אני מתבאס.

יעקב מרגי: אבל בסוף יוצא שבדיונים האלה אתה מקבל את הדיון הכי איכותי.

יעקב מרגי: גם הפרוטוקול נהנה ויותר קל לערוך אותו, גם התכנים יותר איכותיים.

יעקב מרגי: הדיון הזה חשוב, זה כלי עבודה שהיה חסר לי.

יעקב מרגי: אני לא צריך להכות על חטא, כי לפעמים אני אומר דברים, כי אין לדיין אלא מה שעיניו רואות.

יעקב מרגי: אתם חוסכים זאת מאתנו, וחבל.

יעקב מרגי: זה תהליך חשוב שבו התקבלו החלטות, נעשו עוד שינויים ונקבעו תוכניות, אז מותר מידי פעם לבוא ולומר שאתם רוצים להציג לנו.

רבקה ודמני: בוא נאמר שמבחינת התהליך אנחנו מגיעים כשאתם מזמינים אותנו.

יעקב מרגי: לא נכון, וזו גם הטעות של האזרחים.

יעקב מרגי: הדיון משודר ואני אומר זאת, אני אוהב ומאותגר יותר כשהפנייה מגיעה אליי מאזרח או מכל גורם אחר, לאו דווקא מהצעות לסדר של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: נעשית עבודה רצינית, היא חסרה לי להמשך הדיונים.

יעקב מרגי: זה כלי עבודה.

יעקב מרגי: מבחינתי קיבלתי היום מידע חשוב, חומר טוב ואיכותי שאני יכול להשתמש בו ברפורמה בחינוך המיוחד, חומר טוב ואיכותי כשאנחנו מדברים על פני מערכת החינוך לעתיד ופני המורה בעתיד.

יעקב מרגי: חבל.

יעקב מרגי: יושבים פה אנשים והם לא מחוברים לעשייה הזאת.

נח גרינפלד: איחוד מוצלח הוא כזה שהיתרונות של שני הצדדים נשמרים.

נח גרינפלד: בסופו של דבר זו הייחודיות בזה.

נח גרינפלד: אם תל-חי תחליט שהיא בולעת את אוהלו, היא לא תגדל, לא בתלמידים ולא באיכויות, כי זה החלק שלה שהיא סטטית בו.

נח גרינפלד: אם היא רוצה לגדול, היא תגדל בחלק הזה שהיא תאפשר לאוהלו להמשיך ולהתפתח.

יעקב מרגי: זה נלקח בחשבון כמאזן לחששות, אבל תמיד יש יוצא מהכלל, אחד שלא בא לו.

נח גרינפלד: אז זה לא שווה איחוד.

יעקב מרגי: מבחינתי, קיבלתי תשובות לשאלות שהיו לי.

נח גרינפלד: אנחנו, רבקה ואני, עובדים על זה מאוד מאוד קשה, גם בשלבי הטיוטות ולא רק בשלבי הסיכומים.

נח גרינפלד: אנחנו נהנים גם משלבי המשבר, כי בסופו של דבר כל משבר כזה עולה בצורה פשוטה.

נח גרינפלד: יש את הקושי של האיחודים של הדתיים, כי הרצון לשמר הוא יותר גדול מאשר הרצון לשמר.

רבקה ודמני: אני רוצה לומר לסיכום – קודם כול, תודה שהזמנתם אותנו.

רבקה ודמני: אני מאוד שמחה שהייתי פה.

רבקה ודמני: אני חושבת שאותה פתיחות שתיארתי קודם, שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה, כי מל"ג-ות"ת לא יכולה לקדם תהליכים של מערכת החינוך בלי השותפות של מערכת החינוך והאקדמיה.

רבקה ודמני: אני פונה אליכם, במידה שאתם רוצים הסברים, תזמינו אותנו.

רבקה ודמני: אני יודעת שאתם אנשים מאוד מאוד עסוקים - - -

יעקב מרגי: רשמנו לפנינו.

יעקב מרגי: אמרת שאתם מסיימים בסוף הקיץ.

רבקה ודמני: כן, אנחנו מתכוונים לקראת החגים להיות עם טיוטה של המתווה שמרים הרבה מאוד דגלים חדשים שדיברת עליהם.

רבקה ודמני: אנחנו מסתכלים קדימה איך צריך להיראות המורה במאה ה-21.

יעקב מרגי: אני חושב שנעשה את זה בכנס יותר גדול.

יעקב מרגי: מגיעים לפה חברי כנסת שאומרים דברים מדם ליבם, מכוח זה שהם יודעים, ולא תמיד זה נכון ולא תמיד זה גם צודק כלפי המערכות.

חנין זועבי: נתעלם עכשיו מהמכשולים בדרך, לפי מפת הדרכים שלכם, לפי התוכנית המקורית, איך שלושת המכללות הערביות אמורות להתמזג, אחת עם השנייה או עם המכללה הכללית, או אחת או שתיים עם המכללה הכללית והשאר לא?

חנין זועבי: מה לפי התוכנית המקורית שלכם?

רבקה ודמני: יש שתי שיטות: שיטה אחת לפיה מל"ג-ות"ת אומרת:

רבקה ודמני: אנחנו מבקשים שתתאחדו כך וכך.

רבקה ודמני: אנחנו לא נוקטים בשיטה הזאת, אלא השטח מגיע אלינו.

רבקה ודמני: היות שהנושא של הקמת מוסד אקדמי ביישוב ערבי לא הסתיים, הם עדיין מאוד מחכים למה שאנחנו נאמר בנושא הזה ובינתיים הם מקיימים כל מיני שיחות גישוש, מגיעים אליי ומספרים לי, אני בקשר מאוד טוב איתם.

חנין זועבי: כלומר, יש אפשרות שכולם יתאחדו לתוך מכללה אחת?

רבקה ודמני: יש אפשרות.

רבקה ודמני: זה מהלך חכם אבל יש בו הרבה מאוד עיצורים פוליטיים ואני לא יכולה לנבא לאן זה ילך.

רבקה ודמני: אני יודעת שיש כל מיני גישושים של מכללה ערבית עם לא מכללה ערבית כללית, בינתיים שיח ביניהן על איחוד.

רבקה ודמני: יש שתי מכללות במגזר הערבי ועוד מכללה אחת.

רבקה ודמני: הם מנסים כל מיני דברים.

חנין זועבי: כלומר, הם באים עם היוזמה ולכם אין שום עדיפות.

רבקה ודמני: הם משתפים אותי, מתייעצים איתי ושואלים מה אני אומרת, מה אני חושבת.

רבקה ודמני: אני מגיעה מהשטח ואני מכירה היטב – לא כמו נח, הוא בוודאי מכיר את זה עוד יותר – את כל המכללות ואת הדינמיקה שקורית שם, את התרבות.

רבקה ודמני: אני יכולה להיות מעורבת ולפעמים גם לתת עצות.

רבקה ודמני: לפעמים העצה הכי טובה זה להקשיב להם ולא לומר דבר.

רבקה ודמני: זה מה שהם צריכים, שמישהו יקשיב להם, ואני מקשיבה להם.

רבקה ודמני: אני לא יכולה לבוא אלייך היום ולהגיד לך שיש לי משנה סדורה לגבי המכללות מהמגזר הערבי.

רבקה ודמני: יכול להיות שאם תזמיני אותי אחרי - - -

חנין זועבי: לא משנה, הכרה בבעיות.

חנין זועבי: הכרה בבעיות, זה מה שאנחנו דורשים, לא משנה סדורה.

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים להנחית עליהם את האיחוד.

חנין זועבי: אנחנו רוצים שתכירו בייחודיות ובמצב בשטח, שהוא לא מצב טוב בכל הקשור למכללות הערביות.

רבקה ודמני: יש לנו אגף שלם להערכת איכות של תוכניות לימודים.

רבקה ודמני: זה לא רק שאנחנו נותנים אישור והסמכה לפתוח תוכניות, אלא שאחרי שהן נפתחות יש לנו הערכת איכותן.

רבקה ודמני: אנחנו עוקבים בדריכות אחר רמת התוכניות האלה.

רבקה ודמני: מי שעוקב אחר התוכניות האלה הן ועדות בין-לאומיות ואנחנו עוקבים מה הם משפרים ואיך זה מתקדם.

רבקה ודמני: כלומר, זה תהליך מאוד מאוד מורכב.

יעקב מרגי: בהכנת המתווה החדש התייחסתם לקטע הזה של לימוד מקוון?

רבקה ודמני: אני רוצה לתת לך את שני הספרים החדשים שלי שיצאו ממש עכשיו: פדגוגיה דיגיטלית הלכה למעשה; פדגוגיה דיגיטלית - הזדמנויות ללמידה אחרת.

רבקה ודמני: במתווה אני אחראית על כל הנושא הזה של חדשנות ויזמות.

רבקה ודמני: אתה מקבל ממני את הספרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם מותר.

רבקה ודמני: אנחנו מדברים על הלומד החדש, אנחנו מדברים על איך אנחנו מכשירים את המורים הקיימים, לא רק הסטודנטים.

רבקה ודמני: מה אנחנו נעשה עם המורים שנמצאים בצנרת, איך אנחנו מביאים אותם להתמודד עם זה.

יעקב מרגי: תראו כמה תסכולים פרקתי, והנה עוד תסכול אחד.

יעקב מרגי: בכל הרצאה שלי, בכל שיחה שלי, אני אומר שהבן שלי מסיים כיתה י"ב במערכת החינוך הממלכתית במועצה אזורית מרחבים.

יעקב מרגי: אני סיימתי י"ב במערכת חינוך ממלכתית-דתית בפער של 41 שנים ולא קיים הבדל.

יעקב מרגי: אני שואל: הייתכן?

רבקה ודמני: התשובה היא לא.

יעקב מרגי: ניתנת הדעת גם על זה?

רבקה ודמני: ברור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לא איש חינוך, לא פדגוג, אבל אלה דברים שעולים.

רבקה ודמני: אני מאוד מבינה למה אתה מתכוון.

יעקב מרגי: אמרו לי: תהיה אמיץ, תגיד איזה מקצועות, איזה שעות.

יעקב מרגי: אמרתי שייתכן שבמקצועות מסוימים – אני סתם זורק, אני לא אומר שאני צודק.

יעקב מרגי: למשל, עבודה סמינריונית בכמה תחנות בחיים, עבודת חקר של התלמידים.

יעקב מרגי: זה לא חייב ללכת איתו כמה שנים ולפנות זמן איכות למשהו אחר.

יעקב מרגי: יכול להיות ששיטת ההיבחנות צריכה להשתנות.

יעקב מרגי: אני זוכר עבודות גמר שעשיתי – ובתקופה שלי לא היה גוגל, גם לא יכולתי להיות מנוי בספרייה העירונית והייתי הולך להשאיל – אבל אם תשאלי אותי על מה נבחנתי, אני כבר לא זוכר על מה נבחנתי.

יעקב מרגי: כולם יודעים את זה, אני לא מחדש לאף אחד כלום.

רבקה ודמני: יודעים ולא עושים מספיק.

רבקה ודמני: יש לנו איים של חדשנות והצלחה.

רבקה ודמני: זה תהליך ואנחנו צריכים להיות עם סבלנות ואורך רוח.

רבקה ודמני: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: אני אעבור לסיכום שמנהלת הוועדה הכינה תוך כדי: הוועדה רשמה לפניה את סקירת מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה לפניה בסיפוק שהוועדה במל"ג-ות"ת דנה בנושא איחוד ומיזוג המכללות לחינוך והיא בסוף דיוניה והצפי לסיום הוא בסוף קיץ 2018; הוועדה רשמה לפניה את הודעת המל"ג כי בטרם כתיבת הדוח הסופי, הדוח יוצג בפני מנהלי המכללות לחינוך, ואנחנו מבקשים מכם שגם בפני ועדת החינוך, התרבות והספורט; הוועדה שמעה סקירה מפורטת ממרכז המידע והמחקר של הכנסת על עבודות אקדמיות של המורים; הוועדה שמעה סקירה מפורטת על הדיונים המתקיימים היום במל"ג בנושא המכללות להוראה ובתי ספר להוראה באוניברסיטאות, איחוד, שיתוף ושינוי תכנים; הוועדה רשמה לפניה את הודעת המל"ג כי יתייחס וישיב למכתב הח"כים מהרשימה המשותפת בנושא הקמת מכללה ערבית; הוועדה רשמה לפניה את הודעת המל"ג כי בכוונתה לעמוד בלו"ז העברת כל המכללות לוות"ת עד שנת 2022, תוך איחודן; הוועדה רשמה בסיפוק רב את הודעת המל"ג-ות"ת שהוועדה מתייחסת במתווה החדש להכשרת מורים גם לתפקידו של המורה בעידן החדש בהתייחס לחינוך המיוחד, חדשנות ושיטות הוראה חדשניות.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.