ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 602, 2018-05-14 12:30

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים למצטרפים, חלקם רבותינו וחלקם אנשים שכנראה אמונתם רבה והשקיעו בקרקעות במרחבי ארצנו, צהריים טובים גם לכם.

ניסן סלומינסקי: יש לנו הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וחבר הכנסת דוד אמסלם.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, תתמצת את ההצעה, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מי שרכש קרקע לפני ההסכמים המכונים: הסכמי אוסלו, וכתוצאה מהסכמי אוסלו השליטה האפקטיבית בקרקע שלו הועברה לידי הרשות הערבית שם באופן שלא מאפשר לו - - -

ניסן סלומינסקי: באיזורי A ו-B?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': באופן שלא מאפשר לו לממש את הקרקע.

בצלאל סמוטריץ': אומנם אמרו, תשמע, היתה איזו טענה של המדינה בזמנו בבג"ץ – הקרקע נשארה שלך, איזה יופי, רק אני לא מכיר ישראלי שנכנס לשטחי A, נכנס כן, יצא בחיים לא.

בצלאל סמוטריץ': וגם לא בשטחי B, אי אפשר למכור, אי אפשר להשלים הליכי רישום כי אין שיתוף פעולה.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, לא להקיא ולא לבלוע.

בצלאל סמוטריץ': אזרח כזה חייב להיות מפוצה על הקרקע שלו או בכסף או בקרקע, והצעת החוק נכנסת יותר לרזולוציות מה עושים, איך מחשבים, באיזה שלב זה הגיע.

ניסן סלומינסקי: ומדובר שמי שיפצה אותו זו המדינה?

בצלאל סמוטריץ': בוודאי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו רק בקשה אחת.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה הזאת מונחת על השולחן כבר למעלה משנה, אני לא זוכר בדיוק מתי העברנו אותה טרומית, וגם לקח הרבה זמן עד שהעברנו אותה.

בצלאל סמוטריץ': אנשי המקצוע השונים במינהל האזרחי, במשרד האוצר, לא יודעים או לא רוצים או לא מצליחים לספק לנו נתונים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לבקש שנצביע עליה היום בקריאה ראשונה כי לא ברור כמה זמן עוד יש לכנסת הזאת עד לבחירות.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד רוצה דין רציפות בכנסת הבאה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתעללים באנשים האלה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא הרבה אנשים, אבל מתעללים בהם כבר 25 שנה, נדמה לי, שהם קברו את הכסף שלהם בקרקע תרתי משמע.

מרב מיכאלי: באתי לארח לך חברה, שלא תהיה לבד.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה לבקש שנתקדם ונצביע היום גם אם זה עוד לא יהיה מושלם.

בצלאל סמוטריץ': את כל ההשלמות אפשר לעשות בין קריאה שנייה לשלישית, אבל העסק הזה חייב להתקדם.

בצלאל סמוטריץ': יש גבול כמה אפשר למרוח אותו.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, בעניין הזה אני שמח לומר, גם למרב, שבדיון הקודם לא היה ויכוח בין קואליציה לאופוזיציה, שאם נעשה עוול צריך לתקן אותו, אחר כך נכנסים לרזולוציה, ויש ליועצת המשפטית מה לומר, איך עושים צדק.

בצלאל סמוטריץ': ברור שהמטרה היא לעשות צדק.

בצלאל סמוטריץ': גם אני לא מתעקש כאן על כל אות בחוק.

בצלאל סמוטריץ': צריך לחשוב ביחד איך עושים צדק ומתקנים את העוול שנעשה כאן לאותם אנשים.

ניסן סלומינסקי: אם אני אהיה איש אמונה במאה אחוז, ולצערנו כנראה שלא, אז הייתי אומר שהצעת החוק הזאת היא לא נכונה - - -

בצלאל סמוטריץ': יום יבוא.

ניסן סלומינסקי: כמו שראינו, הרי רק עכשיו עינינו על דבר שאף אחד לא האמין שיקרה.

ניסן סלומינסקי: אז קודם כל, זה שירושלים שוחררה, בי"ת, שעכשיו מעבירים את השגרירות, וקורים תהליכים שאף אחד לא האמין שיקרו, וברוך ה', קורים.

ניסן סלומינסקי: זה קורה גם במישורים אחרים.

ניסן סלומינסקי: אלה שבועיים שלושה שאתה רואה מהפכה שלמה גם בתפיסת עולם, ובהחלט, וסביר, ויכול להיות, ואני בטוח שזה יקרה, שמרחבי ארצנו יחזרו אלינו באופן מסודר, ויהיה תכנון ותהיה בנייה, ויהיה הכול.

ניסן סלומינסקי: זה בהחלט.

ניסן סלומינסקי: דמיין לעצמך שאבותינו היו קונים שטח שם, מה שהיום נקרא דיזנגוף, נניח, והוא לא היה מוכר את זה, היתה לו סבלנות ואתה היית מיליונר היום.

קריאה: ליד האופרה בעפולה.

ניסן סלומינסקי: גם זה יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: יש גם כאלה שקנו על הים.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו מאמינים אז זה יהיה.

מרב מיכאלי: אדוני, למה בעצם לא הביאו נתונים?

מרב מיכאלי: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: תיכף נגיע לנתונים.

ניסן סלומינסקי: כרגע אנחנו עוסקים עוד תחת יום ירושלים שבישיבה הקודמת כבר דיברנו בשבחה.

מרב מיכאלי: מה, בשבחה של ירושלים?

ניסן סלומינסקי: בשחרורה ובכל הדברים.

מרב מיכאלי: אני החמצתי.

מרב מיכאלי: אפשר מהתחלה?

ניסן סלומינסקי: את לא צריכה.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שאת מלאה וגדושה בחשיבותה ושחרורה של ירושלים.

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: אבל לא שמעתי את אדוני.

ניסן סלומינסקי: אני שמח גם שהשגרירות הועברה.

מרב מיכאלי: עוד לא.

מרב מיכאלי: עוד שנייה.

ניסן סלומינסקי: כן, וזה גם נתן תזכורת על יום ירושלים כי אחרת המדינה כמדינה לא היו הרבה אירועים של יום ירושלים שאני זוכר.

ניסן סלומינסקי: היה במגזרים מסוימים וכולי, אבל עכשיו פתאום, בזכות זה, כל המדינה כולה, יום ירושלים וכולי, וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז כשהעבירו את השגרירות זה נתן תוקף לזה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שיש תהליכים ויכול להיות שאם היתה הרבה סבלנות ובמהרה בימינו, אז הקרקעות האלה יישארו ויהיו בתכנון, ויכול להיות שהם יהיו בדיוק לב השכונה המתרוממת, כל אחד במקום שיש לו את חלקת הקרקע, ואז נמכור את זה בנזיד עדשים כשבעוד תקופה, לכשזה יגיע, זה יהיה שווה הון עתק.

ניסן סלומינסקי: אבל כמו שאנחנו אומרים, לפעמים קורה שיש קצת קוצר רוח, לפעמים יש צרכים אחרים, ולפעמים יש את זה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, הצעת החוק הזו באה לומר שאדם שקנה בזמנים שאפשר היה לקנות שטח ולאחר מכן הוגדרו אותם שטחים כשטחי A ו-B, וממילא לא נותנים לו שום אפשרות לבנות על זה ולא לגשת לשם אפילו, שהמדינה תפצה את אותו אדם על הקרקע שהוא רכש, והמדינה תהיה הבעלים של זה.

ניסן סלומינסקי: למדינה יש אוויר לנשימה הרבה יותר ארוך ממה שלאדם הפרטי.

ניסן סלומינסקי: זו מהותה של הצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: לצורך זה היה חסר לנו מאוד הנתונים, ובפעם הקודמת שקיימנו דיון אז הכיסא של תומר היה ריק.

בצלאל סמוטריץ': ביקשנו גם לקבל את הנתונים - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, לאט לאט - - -

בצלאל סמוטריץ': אז ביקשנו.

ניסן סלומינסקי: לאט לאט, לאט לאט.

ניסן סלומינסקי: אז הכיסא של תומר היה ריק, הכוונה היא שלא היתה לנו נציגות של קמ"ט רישום מקרקעין ולא היתה לנו שום אינפורמציה, - - - כאילו היה באוויר.

ניסן סלומינסקי: אז היה צד אחד – יושבים כאן אנשים מכובדים ואני מניח שהאנשים האלה המכובדים, ואנחנו גם מכירים כל אחד ואחד, ברוך ה', אנשים מכובדים באמת, כל אחד מהם אומר לי יש קרקע, ואני לא יודע אם זה רק להם, יכול להיות שיש עוד הרבה אחרים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לדעת קודם כל על מה החוק הזה מדבר, על כמה.

ניסן סלומינסקי: והאינפורמציה הזאת נמצאת גנוזה במשרדי או במרתפי או בכספות של המינהל האזרחי.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שלא העברתם את הכול לשם ולא עשינו אפילו העתק.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שזה נמצא.

ניסן סלומינסקי: חיכינו לאינפורמציה.

ניסן סלומינסקי: אם יש לכם אינפורמציה להגיד לנו אז נשמח, כדי שאחר כך נוכל – בצלאל, אנחנו נצטרך להתחיל להקריא את החוק כדי לראות.

ניסן סלומינסקי: אבל לפני כן אנחנו רוצים לשמוע אינפורמציה.

ניסן סלומינסקי: מי הדובר?

אבינעם סגל אלעד: אני אבינעם סגל אלעד, ממשרד המשפטים, ייעוץ וחקיקה.

אבינעם סגל אלעד: אני מאלה שכן נכחו בדיון הקודם ושמעתי את חוסר הנחת על אלה שלא נכחו או על אלה שלא נכחו, ומה שעשינו וגם ביקשנו להרים את הכפפה בתום הדיון הקודם וכינסנו ישיבה במשרד המשפטים בהשתתפות של המכובדים שיושבים גם כאן במטרה לקדם את נושא איסוף הנתונים.

ניסן סלומינסקי: המינהל האזרחי הגיע למשרד המשפטים?

אבינעם סגל אלעד: כן, בוודאי.

אבינעם סגל אלעד: תומר כאן.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, תרשום את זה.

ניסן סלומינסקי: זה דבר חשוב.

משה זר: היה נציג של הרוכשים?

ניסן סלומינסקי: ששש, משה, אחר כך תהיה לך זכות לשאול.

ניסן סלומינסקי: תרשום לך.

ניסן סלומינסקי: תוכל אחר כך לומר.

אבינעם סגל אלעד: רק מבחינת התהליך כינסנו דיון במשרד המשפטים בהשתתפות כלל הנציגים הרלוונטיים.

אבינעם סגל אלעד: בסוף הדיון גם יצא סיכום של הדיון עם בקשות להשלמות מסוימות ונעשתה עבודה שאותה תומר יציג עכשיו.

אבינעם סגל אלעד: ובסוף, השאלה של הנתונים היא כמובן לא שאלה משפטית של משרד המשפטים.

אבינעם סגל אלעד: ולכן תומר יציג את הנתונים, ובהמשך, כמובן, כשנגיע, אם נגיע היום לרזולוציות של החוק עצמו - - -

בצלאל סמוטריץ': מה עמדתכם באופן כללי?

אבינעם סגל אלעד: אני חושב שנכון יהיה להציג את הנתונים כי חלק מהעמדה מבוססת על הנתונים.

אבינעם סגל אלעד: הנתונים מראים שיש הרבה מאוד בקשות, אולי זה קדימון קצר ואז נגיע לנתונים שיש הרבה מאוד בקשות שנפתחו, או עם זיקה שבכלל לא קיימת כי רק נפתחה בקשה או עם זיקה מינימלית ביותר של מָלִיָה שאולי לא תואמת בכלל את הגודל לשטח שהתבקש לרשום - - -

בצלאל סמוטריץ': לא ככה.

בצלאל סמוטריץ': תיק שנפתח עובר צ'ק ליסט.

בצלאל סמוטריץ': לא פותחים תיק אם אין את כל השתלשלות העסקה.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, אתה עושה טעות.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק שלך עברה ועדת שרים לענייני חקיקה.

ניסן סלומינסקי: אז אם היא עברה יש למשרד המשפטים שם נציג בכיר.

ניסן סלומינסקי: אז מה השאלה מה עמדת המשרד?

ניסן סלומינסקי: אם זה אושר שם, אז ודאי שעמדת המשרד היא בעד.

ניסן סלומינסקי: לא לשאול ולא להפיל אותו בפח.

ניסן סלומינסקי: תאר לך שהוא יגיד שלא בטוח שהשר אומר שזו עמדת המשרד.

אבינעם סגל אלעד: אז בעניין הזה הערה שהיא בעיניי חשובה להמשך הדיון בעקבות הפתיח, וכבר בוועדת שרים ההחלטה היתה שזה יהיה בתיאום עם משרד המשפטים ובהסכמת משרד האוצר בדיוק בגלל חוסר הבהירות שהיתה אז, וגם הסיפה של החלטת ועדת שרים היא שזה יוחזר לוועדת שרים לפני קריאה ראשונה.

אבינעם סגל אלעד: ולכן, בהנחה שמקיימים את מה שנאמר – אני כמובן לא יוצא חלילה נגד השרה או נגד ועדת שרים, אלא מציג את העמדה כפי שהיא, ואני חושב שזה עולה בקנה אחד גם עם החלטת ועדת שרים.

בצלאל סמוטריץ': אני רק חייב להעיר הערה קטנה.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים שבדרך כלל כשמדובר על זה שהקידום הוא בתיאום, אז משרד המשפטים שעושה עבודה אמור אחר כך לבוא בדברים עם המציע, הוא לא צריך להגיע עם הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': היתה לכם שנה וחצי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שיותר משנה, כבר שנה וחצי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בעד לתאם.

בצלאל סמוטריץ': נעשה את זה כאן עכשיו בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': רק היה הרבה יותר יעיל אם הייתם עושים את הדיון הזה בזמן.

בצלאל סמוטריץ': נניח באים עם המציעים לנסות להגיע להבנות ולבוא לכאן עם היושב-ראש כבר – ככה זה עובד כשרוצים להצליח.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, ההלכה אומרת שמי ששב בתשובה אתה לא מתחיל להכות אותו על חטאו.

ניסן סלומינסקי: הנה, נמצאים פה, חוזרים בתשובה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו להבא יהיה תיאום והכול יהיה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז לא להכות אותם על העבר אלא לעודד אותם על העתיד.

ניסן סלומינסקי: אבינעם, אני מניח שאתה מעביר את השרביט לתומר.

אבינעם סגל אלעד: מעביר.

תומר כרמי: ראשית, צהריים טובים כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת ויתר המשתתפים.

תומר כרמי: אני תומר כרמי, קמ"ט משפטים ברישום מקרקעין.

תומר כרמי: עבודה לא פשוטה היא לאסוף את הנתונים.

תומר כרמי: אנחנו מדברים על תיקים שנפתחו במהלך שנות ה-80.

תומר כרמי: אנו מניחים שכל התיקים מצויים אצלנו, גם עברו הליך של סריקה בשנה וחצי האחרונה.

תומר כרמי: אבל אנחנו לא בטוחים שאלה כלל הנתונים.

תומר כרמי: למיטב ידיעתנו, אלה הנתונים.

תומר כרמי: אבל אם למישהו אחר יש נתונים נוספים אז זה רק יסייע לגבש את התמונה המלאה.

תומר כרמי: אנחנו מדברים על כ-30 בקשות בסך הכול, כאשר שלוש מהן היה בגינן הליך משפטי שיפוטי, תביעה משפטית, שבגינה שילמו פיצויים במסגרת פסק דין.

תומר כרמי: כמעט כל היתר נמחקו מחוסר מעש, כמעט כל היתר.

תומר כרמי: אחת נרשמה על שם מקומי ואחת דחייה של ועדת העררים אפילו.

תומר כרמי: כל היתר נמחקו מחוסר מעש.

ניסן סלומינסקי: חוסר מעש, מה הכוונה?

תומר כרמי: חוסר מעש זה בעצם שמבקשת הרישום לא השלימה את המוטל עליה ולא ביקשה להתקדם.

נעמה מנחמי: מתי זה נמחק?

תומר כרמי: הם נמחקו בסביבות שנות 2005 כאשר עברו על כלל התיקים, אבל חוסר המעש נעשה עוד בתחילת שנות ה-90.

בצלאל סמוטריץ': אבל ב-1995 התיק היה פתוח?

בצלאל סמוטריץ': כשנחתמו הסכמים היה תיק פתוח?

תומר כרמי: התיקים היו פתוחים כאשר היתה דרישה מתועדת לצדדים לבוא ולהשלים מסמכים - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל יש לך תקנה או צו או משהו שקובע שאם שלחת זה, וזה לא, אז זה נמחק אוטומטית?

תומר כרמי: לא, אלה העובדות.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל.

בצלאל סמוטריץ': אם התיק היה פתוח, מותר לבן אדם להגיד שאין לו עכשיו כסף להזמין מפת מדידה שעולה הון תועפות, והוא יעשה את זה בעוד שלוש שנים.

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, בצלאל.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, בצלאל, בצלאל.

תומר כרמי: אני מציג עובדות.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, תן לשמוע קודם מה שיש פה ואחר כך תבקש את זכות הדיבור ותקבל, ותוכל לשאול.

ניסן סלומינסקי: אבל בוא קודם כל נשמע.

אלעזר שטרן: אם אתה מרגיש כנאשם, אז ככה אתה צריך להרגיש מול - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': לא, חס וחלילה.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה אומר את זה, אלעזר?

אלעזר שטרן: בגלל שככה אתה נותן לו להרגיש.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, לכן אני נמצא פה - - -

אלעזר שטרן: אבל טוב שיש כאן

אלעזר שטרן: אלוף במילואים שמייצג אותו - - -

ניסן סלומינסקי: אלעזר, לכן אני נמצא פה, ואני לא נותן שיהיה כך.

ניסן סלומינסקי: ובעזר ה', להיפך, אנחנו שומעים.

ניסן סלומינסקי: תאמר שוב, כמה?

תומר כרמי: אנחנו מדברים על כ-30 בקשות שנפתחו, שלוש מהן נסגרו במסגרת תביעה משפטית.

תומר כרמי: כל היתר, למעט שתיים, לא התקדמו כלל עקב חוסר מעש מצד מבקשי ומבקשות הרישום.

תומר כרמי: מדובר על מספר חברות שונות.

מרב מיכאלי: איזה מין חברות?

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: זהו?

ניסן סלומינסקי: בזה תם הדיווח?

תומר כרמי: כן

ניסן סלומינסקי: מיוזמת

ניסן סלומינסקי: כם אין לכם שום דבר שבדקתם, ראיתם, עשיתם, משהו?

ניסן סלומינסקי: פנו אליכם 20, שלוש מהפניות הגיעו לבית משפט ונגמרו איך שנגמרו, קיבלו פיצוי וכולי, וכל האחרים, חוץ משניים שאני עוד לא יודע, אתה אומר, נסגרו בגלל שהמגישים, זה יכול להיות אדם פרטי או חברה לא התקדמו ולא עשו את מה שנדרש.

בצלאל סמוטריץ': לא, הם נסגרו ב-2005, ומ-1995 המגישים לא יכולים היו לעשות שום דבר כי זה עבר לאחריות הרשות הפלסטינית.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל הם נסגרו, נכון להיום, אז ממילא, מבחינתך, להצעת החוק הזאת אין על מה לחול כי כרגע אתה אומר שהכול נסגר, אין שום דבר שבטיפול או בתביעה או משהו.

תומר כרמי: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני אתקן כמה נקודות.

תומר כרמי: ראשית, ביהודה ושומרון, מי שיכול לרכוש מקרקעין שנחשב זר לאיזור על פי דין האיזור זה חברות בלבד שמאוגדות – בכובעי האחר כקמ"ט משפטים – באיזור יהודה ושומרון.

תומר כרמי: אז זה קודם כל לעשות סדר גם לשאלתך.

תומר כרמי: דבר שני, אנחנו נוהגים, גם אז וגם היום, להתריע בפני הציבור לפני שאנחנו מוחקים את הבקשות שלהם, מבקשים להשלים מסמכים שחסרים, וכאשר עובר פרק זמן שהוא בלתי סביר, אנחנו מודיעים ומוחקים את הבקשות מחוסר - - -

ניסן סלומינסקי: עד מתי אפשר היה באופן תיאורטי לרכוש קרקעות באיזורים האלו?

תומר כרמי: גם פה אני אתקן.

תומר כרמי: אני לא מדבר על לרכוש, אני מדבר על לפתוח בהליכים אצלנו, כי אני לא מתעסק ברכישות ואלה דברים שמתבררים לאחר מכן.

תומר כרמי: אבל הבקשות האלה יכלו להיפתח לגבי שטח A ו-B רק עד הסכמי הביניים.

תומר כרמי: חשוב לי להגיד בנקודה הזו שכאשר הם פותחים בקשה, אנחנו פותחים אותה גם אם מסמכים חסרים.

תומר כרמי: זה עוד מתקופתה של הגברת פליאה אלבק ז"ל, שכך הנתחתה, ומאז ועד היום אנחנו פותחים תיקים, גם אם חסרים, כאשר ברור שנדרש להשלים את כל רשימת המסמכים המחויבים בשביל להתקדם.

ניסן סלומינסקי: מתי היו ההסכמים?

תומר כרמי: ב-1996.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו רכש אחרי 1996?

ניסן סלומינסקי: - - -

תומר כרמי: לשאלתך, גם היום כאשר מגישים בפנינו את מפת המדידה, רק אז, ויש כאן חלק מהבקשות שלא הוגשו תוכניות מדידה, אבל רק כשמוגשת מפת מדידה, באמצעות קמ"ט מדידות במינהל האזרחי אנחנו מטילים את המפה על השטח ואז רואים איפה זה נופל.

ניסן סלומינסקי: ואם זה נופל ב-A או ב-B, מה אתם עושים?

תומר כרמי: היום אנחנו דוחים אותו מהטעמים האלה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אי אפשר לרכוש קרקע?

תומר כרמי: אי אפשר לקדם הליכים כיום.

ניסן סלומינסקי: גם אם הצד השני, בעל הקרקע הפרטית ב-B רוצה למכור לחברה מסוימת, הוא לא רשאי?

תומר כרמי: עוד פעם, אני לא מתעסק ברכישה.

תומר כרמי: אני מתעסק בהליך הרישום ובירור הזכויות.

תומר כרמי: למשרדנו אין סמכות על פי הדין לדון, לקדם עסקאות, שאינן בתחום שטח C.

בצלאל סמוטריץ': לא על פי הדין.

בצלאל סמוטריץ': על פי הסכמי אוסלו.

תומר כרמי: כן.

בצלאל סמוטריץ': לא על פי הדין.

בצלאל סמוטריץ': על פי ההסכמים.

מרב מיכאלי: ההסכמים קובעים את הדין.

ניסן סלומינסקי: נניח שיש אדם מסוים, מקומי, שיש לו שטח, אני מגיע, אנחנו מדברים וכולי, ואני בא, מסכם איתו, שם לו כסף, חותמים חוזה בנוכחות עדים, כל מה שצריך, - - - את זה אפילו, ואני רוכש ממנו את השטח.

ניסן סלומינסקי: נניח שזה היה לפני חצי שנה.

ניסן סלומינסקי: מה דין השטח הזה?

ניסן סלומינסקי: עברתי עבירה?

ניסן סלומינסקי: אסור לי?

ניסן סלומינסקי: מותר לי?

ניסן סלומינסקי: או שלא מתייחסים?

עדי נוי: שמי עדי נוי, סגן יועמ"ש איו"ש.

עדי נוי: במנשר מספר 7, בניגוד למה שנאמר כאן, אומצו ההסכמים בתוך הדין המקומי באיו"ש, והסמכויות עברו ביחס לרישום בשטחים האלה לידי הרשות הפלסטינית, כך שאם אתה רוכש, זו שאלה תיאורטית, לא נתקלתי בה, אבל לצורך הדיון, אם אתה רוכש קקרע בשטחי A ו-B לכאורה אתה אמור לגשת לרשות הפלסטינית ולרשום אותה.

עדי נוי: אין סמכות לקמ"ט רישום מקרקעין בתוך השטחים האלה מאז שההסכמים אומצו בדין המקומי.

דניאל מלצר: אני דניאל מלצר ממשרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לדבר על ההיבט הכספי של זה?

ניסן סלומינסקי: אני מדבר כרגע על הנתונים.

אלעזר שטרן: את ההיבט הכספי יש לך בכיס, לפי אין מקרים - - -

מרב מיכאלי: אבל בלי נתונים, איך אתה יכול לדבר על ההיבט הכספי?

אלעזר שטרן: זה מה שאני אומר.

מרב מיכאלי: אם אתה לא יודע כמה תצטרך לשלם?

נעמה מנחמי: אני לא בטוחה שקיבלנו את כל המידע הזה.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט נברר.

אלעזר שטרן: סמוטריץ, תגיד את השמות.

אלעזר שטרן: בצלאל, על שם מי החוק הזה?

אלעזר שטרן: לטובת מי?

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה.

אלעזר שטרן: אני שומע שאין תיקים.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שהפרוטוקול לא רושם את החיוך של שטרן, מחר עוד יעשו בזה שימוש, תרשמי שהוא מחייך.

ניסן סלומינסקי: תיכף נשמע.

ניסן סלומינסקי: אולי יש תיקים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן ספר שלם.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אולי כן יהיה.

ניסן סלומינסקי: אבל קודם כל נתחיל איתם.

ניסן סלומינסקי: השטחים שעליהם פתחו ובסוף לא התקדמו, איזה סדרי גודל של שטחים?

אבינעם סגל אלעד: הבהרה, ואני אגש לסדרי הגודל.

אבינעם סגל אלעד: כשמגישים בקשה לרישום ראשון, מגישים בקשה על דונמים מסוימים.

אבינעם סגל אלעד: כלומר, אני יכול להגיש בקשה לצורך העניין על 600 דונם, ולזה צריך לצרף מסמכים.

אבינעם סגל אלעד: לרוב זה מָלִיָה שאתה מגיש.

אבינעם סגל אלעד: מָלִיָה זה נסח מס רכוש.

אבינעם סגל אלעד: לפעמים יש פער בין הנסח שאתה מגיש לתמיכה בבקשה לבין הבקשה שהגשת מלכתחילה.

אבינעם סגל אלעד: לעתים הפער הזה הוא עצום.

אבינעם סגל אלעד: חלק מהדוגמאות שיש הן עם פער עצום.

אבינעם סגל אלעד: למשל, הדוגמה של 600 דונם היא עם נסח מס רכוש על 15 דונם.

אבינעם סגל אלעד: אז אם אנחנו הולכים לחומרא או לקולא, תלוי איך אתה מסתכל על הדברים, אם כוללים את סך הדונמים ב-30 הבקשות או כמעט ב-27 בקשות, אז כשצירפנו את זה הגענו לכ-3,000 דונם.

אבינעם סגל אלעד: שוב, המספר הזה, מה שרצה אותו מבקש או אותה חברה שביקשה, היא ביקשה לרשום כ-3,000 דונם, חלק מהבקשות הוגשו בלי מסמכים בכלל, וחלק עם מסמכים עם פער גדול מאוד.

ניסן סלומינסקי: מבחינת מה שרשום במסמכים, 3,000 דונם לכמה זה יורד?

אבינעם סגל אלעד: זה יורד דרסטית.

אבינעם סגל אלעד: כי שוב, חלק מהבקשות אין בכלל, הן הוגשו בלי נסח מס רכוש.

ניסן סלומינסקי: מה זה 600 דונם?

ניסן סלומינסקי: פחות מזה אי אפשר?

אלעזר שטרן: איך מגישים בקשה בלי בכלל?

אלעזר שטרן: כמו שאתה אומר.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

תומר כרמי: תיק בקשה לרישום ראשון נפתח.

מרב מיכאלי: הוא אומר שהוא עושה את זה בפועל.

מרב מיכאלי: מה אתה אומר, לא נכון?

בצלאל סמוטריץ': אני מגיש לו - - - הוא לא פותח לתיק אם אין צ'ק ליסט של כל מה שצריך להיות.

מרב מיכאלי: אבל אתה לא היחידי.

מרב מיכאלי: אולי אחרים הצליחו איפה שאתה כשלת?

בצלאל סמוטריץ': - - -

מרב מיכאלי: מה אני יודעת?

מרב מיכאלי: יש פה אנשים שהם אלה שרשמו.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, בסוף זכות הדיבור שלך תתבזבז דרך הקריאות - - -

מרב מיכאלי: אני יודעת שאתה בעל הבית על כל מה שקורה בשטחים, אבל בכל זאת.

ניסן סלומינסקי: הי, הי, ששש, יום ירושלים, אחדות.

מרב מיכאלי: יום ירושלים היה אתמול - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: עיקר הכיבוש היה היום בכ"ט.

ניסן סלומינסקי: התחלת הכיבוש היתה בכ"ח.

מרב מיכאלי: ובכל זאת החליטו לעשות את יום ירושלים ביום הראשון.

ניסן סלומינסקי: מה עוד יש לכם לומר?

אלעזר שטרן: ניסן, אתה הבנת את התשובה?

אלעזר שטרן: איך תיק נפתח כשאין שם כלום?

ניסן סלומינסקי: הוא אמר שהוא נפתח - - -

תומר כרמי: זה לא שאין כלום.

תומר כרמי: יש שם משהו.

תומר כרמי: יש מסמכים חלקיים.

תומר כרמי: הבקשה נפתחת גם אז וגם היום, כאשר מי שעוסק בתחום יודע שהיא לא תוכל להתקדם אם אין את הדברים הבסיסיים.

תומר כרמי: אבל התיק נפתח, ואחר כך תהיה דחייה.

מרב מיכאלי: רק שאלה נוספת.

מרב מיכאלי: אתה התעניינת לגבי כמות השטחים.

מרב מיכאלי: אני יותר מתעניינת במספר הבקשות.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר.

ניסן סלומינסקי: בזה הוא פתח.

קריאות: 30.

ניסן סלומינסקי: מתוכן שלושה הגיעו לבית משפט ונסגרו.

מרב מיכאלי: אז נשארו 27?

ניסן סלומינסקי: הוא אמר שיש שלושה כאלה שהוא לא יודע להגדיר אותם בדיוק.

תומר כרמי: לא, אני יודע להגדיר.

ניסן סלומינסקי: שלא מחקתם אותם.

ניסן סלומינסקי: אני מבין.

תומר כרמי: לא.

תומר כרמי: הם הסתיימו במסגרת הליכים בבית משפט.

ניסן סלומינסקי: שתי בקשות?

תומר כרמי: אחת מהשתיים נרשמה על שם מקומי, נתבקשה על ידי חברה אבל נרשמה בסוך על שם מקומי.

תומר כרמי: והאחרת נדחתה בוועדת העררים הצבאית.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, תצמצם את דבריך כדי שגם לאחרים יהיה זמן.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן דיון מקצועי.

בצלאל סמוטריץ': אני אתחיל מהסוף.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מודעים למורכבות של החוק הזה, בהיבט הזה שלא מדובר בבקשות שכבר - - - אלא נפתחו ונמצאות בשלבים שונים.

בצלאל סמוטריץ': ולכן מראש הצענו בתוך החוק שני מסלולים, מסלול ירוק, מסלול אדום, אני לא זוכר כרגע איך זה עובד, מסלול מקוצר שמתבסס על סמך ראיות מינהליות שהתיק נפתח.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר במחילה בניגוד לדבריו של קמ"ט הרישום, מאחר שעד לפני שנכנסתי לכנסת עסקתי בעניין הזה במשך כמה שנים, הגשתי בקשות כאלה – לא נפתח תיק מבלי שעושים צ'ק ליסט מאוד משמעותי, בוחנים את השתלשלות העסקה ואת המָלִיָה.

בצלאל סמוטריץ': נכון, פתיחת תיק עוד לא אומרת שהתיק הזה הולך להירשם.

בצלאל סמוטריץ': זו פרוצדורה מאוד ארוכה ולא פעם צריך להשלים מסמכים ולאמת אותם.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך יש עדים וחקירות וכולי.

בצלאל סמוטריץ': הליך הרישום הראשון הוא הליך מורכב, אבל אין ספק ששלב פתיחת התיק במשפחה של הראיות המינהליות הוא שלב משמעותי מאוד.

בצלאל סמוטריץ': זה אומר שהוגשה השתלשלות מפורטת של עסקה, שעל פניה נראית עסקה ששווה להתחיל לקדם את הרישום שלה.

בצלאל סמוטריץ': הצענו מסלול אחד - - - שהוא פיצוי נמוך יותר, בלי לבדוק.

בצלאל סמוטריץ': פתחת, יש לחך איזושהי הסתברות מסוימת שהקרקע שלך, ואתה מקבל פיצוי נמוך.

בצלאל סמוטריץ': מסלול אדום זה מי שאומר, אני רוצה לבדוק.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שתהיה ועדה שתקום אצלכם, שתיקח את התיק הזה ותפתח אותו ותראה מה יש בו ומה אין בו, עד כמה שאפשר.

בצלאל סמוטריץ': לא תמיד אפשר לעשות את כל תהליך הרישום כי אי אפשר לעשות 'כאשף', כי אי אפשר להיכנס לשם כי זה שטח A.

בצלאל סמוטריץ': 'כאשף' זה סיור גבולות שעושים על כל המוכתרים של האיזור.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, הרבה מאוד שלבים שאי אפשר לבצע, אבל עד כמה שרק אפשר, ואז - - - ינסה להעריך את עוצמת הראיות שיש בתוך התיק ותקבע לך.

בצלאל סמוטריץ': אז כמובן, אם תצליח לשכנע את הוועדה, ואם לא הוועדה, אז אחר כך - - - לבית משפט כמו שהכנסנו לתוך החוק, תקבל סכום הרבה יותר גבוה.

בצלאל סמוטריץ': אדם יצטרך להחליט, אם הוא הולך למסלול ירוק, מהיר, שבו הוא מקבל פיצוי נמוך יחסית לשוויה המוערך של הקרקע בלי לבחון לעומק את החומר שיש בתיק, או זה עשינו מראש.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה להעיר כמה הערות.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, חשוב להדגיש לפרוטוקול, התיקים נפתחו בשנות ה-80, הם נמחקו ב-2005.

בצלאל סמוטריץ': לא היתה מדיניות שלפיה מוחקים תיק ממה שהוגדר כאן חוסר מעש, נניח שבמשך שנתיים, שלוש, ארבע, מבקשת הרישום לא התקדמה בבקשה, לא היה נוהל.

בצלאל סמוטריץ': ולכן מכיוון שאנשים רכשו שורה של קרקעות, ומכיוון שהליך הרישום הוא הליך יקר מאוד, ונוסיף עוד נקודה שבהתחלה אפשר היה להגיש מפות ידניות ואיפה שהוא, נדמה לי בתחילת שנות ה-90, תקן אותי תומר אם אני טועה, ההנחיות שונו ואנשים נתבקשו להגיש מפות דיגיטליות, וזה אומר למדוד מחדש את כל הקרקע בשווי של עשרות אלפי שקלים לתיק.

בצלאל סמוטריץ': באו המבקשות, למיטב ידיעתי, ואמרו, בסדר, אז אנחנו עכשיו נרשום לפי הסדר.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך לנהל את כל ה-30 תיקים בבת אחת, ולהשקיע עכשיו מאות אלפי שקלים ואולי גם מיליונים שאין לנו לעורכי דין ומודדים וכולי.

בצלאל סמוטריץ': ולכן קידמו את התיקים לאט לאט.

בצלאל סמוטריץ': אם מישהו היה אומר להם, חבר'ה, אם אתם תוך שנה לא מחדשים את המעש בתוך התיק, אנחנו מוחקים, ודאי שהם היו מגייסים את הכסף ורושמים ומקדמים את התהליך.

בצלאל סמוטריץ': אז עצם העובדה שאנשים במשך שנתיים, שלוש, ארבע, ישנו כביכול על זכויותיהם ולא קידמו את התיק או לא קידמו את כל התיקים במקביל, אלא בחרו לקדם את התיקים בסדר מסוים, זה לא צריך לעמוד היום - - -.

בצלאל סמוטריץ': מה גם שלא היה לא נוהל ולא חוק ולא צו ולא תקנה שאמרו שהולכים למחוק לך את התיק.

בצלאל סמוטריץ': והראיה, שהתיקים לא נמחקו עד שנת 1995.

בצלאל סמוטריץ': הם נמחקו ב-2005, עשר שנים אחרי שכבר נמנעה מהם היכולת - - - לכן, לשאלת אדוני, אם החוק לא רלוונטי, הוא רלוונטי מכיוון שהחוק מדבר על בקשות רישום שהיו פתוחות ביום שבו נכנסו הסכמי - - - לתוקף.

בצלאל סמוטריץ': ומי שהיה רשום אז – שוב, זה שהוא קידם את זה בקצב שלו ובעלויות שלו ובהתאם ליכולות שלו כי אף אחד לא אמר לו שהולכים למחוק לו את זה, אני לא חושב שזה אמור לשחק לרעתו.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אני מזכיר, היו שינויים תוך כדי תנועה שהפכו את הרישום להליך מאוד יקר ולא אפשר לכולם לרכוש תוך כדי.

בצלאל סמוטריץ': בעיניי, העובדה שלא מדובר בהמון המון בקשות ובהמון המון דונמים, ויצטרכו כנראה להגיע לאי אלו הבנות בין ה-300 לבין ה-15, חשוב לומר, ב-2008 שונו התקנות בהתאם לוועדת זמיר באופן שבו הפער שבין השטח שרשום במָלִיָה לשטח המבוקש בבקשה לא יכול לעלות על 20%, בשנות ה-90 כאשר הוגשו הבקשות הללו לא היה נוהל כזה, ונרשמו לא פעם ולא פעמיים עסקאות – שוב, חברתי פותחת עיניים.

בצלאל סמוטריץ': המָלִיָה זה אישור תשלום מסים ששילמו לשלטונות העות'מאניים.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שאנשים רצו לשלם כמה שפחות מס, אז הם דיווחו על שטח נמוך.

בצלאל סמוטריץ': ולכן המדינה קיבלה לאורך שנים, אגב, גם כשהילדים באו לרשום, קיבלה את זה שגם אם המָלִיָה היא מָלִיָה על שטח קטן, אתה יכול לרשום שטח הרבה יותר גדול.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אתה לא יכול סתם להנפיץ גודל של שטח.

בצלאל סמוטריץ': אתה צריך להראות שזה איזשהו תא שטח שרואים טראסות, שיש קשר בתכסית.

ניסן סלומינסקי: מרב, ומדובר גם על המקומיים.

בצלאל סמוטריץ': גם המקומיים.

בצלאל סמוטריץ': לאורך שנים היה מקובל שיכול להיות פער גדול.

ניסן סלומינסקי: באר-שבעיים אומרים זה האדמה שלי, והמָלִיָה שלי היא על רבע או עשירית - - -

בצלאל סמוטריץ': יש על זה כתיבה ענפה מאוד בפסקי דין של ועדות ערר למכביר.

בצלאל סמוטריץ': שוב, בגלל ההבנה שלאנשים היה אינטרס לצמצם את תשלום המסים, לכן קיבלו גם בקשות רישום בשטחים הרבה יותר גדולים.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, כאשר היה פער בין המָלִיָה לבין השטח המבוקש, היית צריך להוכיח למה אתה רוצה כזה שטח.

בצלאל סמוטריץ': אז הראית את החוזה, והראית את התשלום ששילמת, וכמובן היית צריך לראות בתכסית, בשטח, שיש כאן חלקה שאפשר לתחום אותה בין הטראסה לבין המעיין לבין העץ.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, היו כאן המון דרכים אחרות שפותחו לאורך השנים איך לומדים להעריך את הקרקע.

בצלאל סמוטריץ': כל הדברים הללו נמצאים בתוך הבקשות שנפתחו.

בצלאל סמוטריץ': התחלתי להגיד שב-2008 שינו את הצו – 1261, נדמה לי – ואת התקנות מכוחו והיום אי אפשר לרשום יותר, אבל בקשות שהוגשו אז, היתה פה הסתמכות על, כאשר אותו אדם ביצע את העסקה, נניח שילם על 600 דונם, הוא הסתמך על הדין שהיה נהוג באותה תקופה שאיפשר לו להגיש בקשה ולרשום אחר כך 600 דונם - - - לכן אי אפשר היום להחמיר איתו ולהגיד לו, עכשיו ננהג איתך לפי התקנות שתוקנו ב-2008.

בצלאל סמוטריץ': על זה יש לנו דיון נפרד מול היועץ המשפטי לממשלה על תיקים שמנוהלים היום, שנמצאים באיזורי C, ומה עושים כאשר התקנות תוקנו אחרי שאנשים ביצעו עסקאות והסתמכו על תקנות אחרות.

בצלאל סמוטריץ': זה דיון בפני עצמו.

בצלאל סמוטריץ': זה ההבדל, אני חושב, בין המסלול הירוק למסלול האדום.

בצלאל סמוטריץ': המסלול האדום ייכנס לרזולוציות ויוכיח וכולי, והמסלול הירוק ילך לפשרת ביניים.

בצלאל סמוטריץ': העובדה שלא מדובר בהרבה תיקים ולא בהמון שטח אומרת שלא מדובר בהרבה כסף ולא הולך כאן לזעזע את קופת האוצר.

בצלאל סמוטריץ': מדובר בלעשות צדק, ובעיניי, כשעושים צדק, דין פרוטה כדין מאה.

בצלאל סמוטריץ': מותר לחוקק חוק, גם אם הוא נועד ל-30 בקשות ול-3,000 דונם.

בצלאל סמוטריץ': אגב, צריך לזכור, לא פעם מדובר היה באנשים - - - שהתאגדו עבור הרבה מאוד אנשים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שיהודי לא יכול לקנות קרקע, אז הוקמה חברה איו"שית, הגישה בקשה ל-100 דונם, זה 100 איש, אנשים פשוטים כמוך וכמוני שהשקיעו.

קריאה: זה אני לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר כאן לפרוטוקול ואולי אחרים שנמצאים סביב השולחן שיספרו את הסיפור, אנשים פשוטים שלקחו את הקצת חסכונות שלהם, אולי גם ראו בזה מצוות יישוב הארץ, אולי גם קצת עסקה משתלמת לעתיד לבוא, לקחו כמה אלפי דולרים, קנו דונם, התאגדו עם עוד אנשים שהתאגדו בחברה שהגישה את בקשת הרישום, זה המון אנשים "פשוטים" במרכאות – אין דבר כזה אנשים פשוטים, אבל בסלנג הידוע אנשים פשוטים - - -

ניסן סלומינסקי: אדם פשוט זה דרגה גבוהה.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': אנשים פשוטים שלקחו כסף שאין להם, השקיעו בקרקע.

בצלאל סמוטריץ': עבור המדינה מדובר בכסף קטנה, עבורם מדובר בצדק היסטורי שאנחנו חייבים לעשות.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: גברתי תרצה גם לדבר?

מרב מיכאלי: גברתי תרצה לבקש שהייעוץ המשפטי של הוועדה יסביר איך במסמך ההכנה נאמר - - - הסבריו של חברי כאן, שמדובר במספר מצומצם של אנשים פשוטים יותר או פחות, אני קטונתי מלתת ציונים לציבור, אם היא פשוטה או לא.

מרב מיכאלי: וככל שמדובר בדברים שהיו בעבר ולא במשהו שהוא צופה פני עתיד, ושזה כדאי להבהיר לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: הוא הבהיר את זה.

בצלאל סמוטריץ': בעזרת ה', שלא יהיה בעתיד.

בצלאל סמוטריץ': החוק צופה פני עתיד אם חס וחלילה יהיה.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שלא יהיה.

מרב מיכאלי: בעזרת ה', אני מסכימה איתך, בעזרת ה', תהיה מדינה פלסטינית, אפשר יהיה לקנות ממנה מה שרוצות ורוצים.

מרב מיכאלי: בכל מקרה, במסמך ההכנה נאמר שלא ברור שיש צורך – אני אשמח לקבל הסבר איך לפי דעת הייעוץ המשפטי לא בטוח שיש צורך בכלל בחקיקה בשביל לפתור את הסוגיה הזאת.

מרב מיכאלי: זו סוגיה אחת.

מרב מיכאלי: ודבר שני, באיזה אופן המנגנון הזה שמוצע בהצעת החוק, גם אם יש צורך, בכל זאת בחלקה הוא מייצר פיצוי יתר ממה שמקובל בתוך גבולות מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: רצית להגיד משהו?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אני עוד לומד.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

מרב מיכאלי: אני שואלת גם בשביל אלעזר.

ניסן סלומינסקי: אני גם כן לומד כמוך.

בצלאל סמוטריץ': אני מצטרך לשאלותיה של חברתי.

אלעזר שטרן: אני רוצה להבין למה התכנסנו.

ניסן סלומינסקי: התכנסנו בשביל הצעת חוק.

אלעזר שטרן: בסדר, אבל על מה?

בצלאל סמוטריץ': אצל אלעזר יש נעשה ונשמע.

בצלאל סמוטריץ': קודם כל, מתייצבים.

אלעזר שטרן: מה, אצלך זה לא נעשה ונשמע?

בצלאל סמוטריץ': אני משבח אותך.

אלעזר שטרן: ויעמדו כולם יחדיו.

ניסן סלומינסקי: יש גם כפה עליהם הר כגיגית.

ניסן סלומינסקי: זה שני דברים שצריכים להבין.

ניסן סלומינסקי: זה לא פשוט.

ניסן סלומינסקי: כפה עליהם הר כגיגית זה הסנגוריה הגדולה שיש לעם ישראל לאורך הדורות.

ניסן סלומינסקי: כל פעם שהקדוש ברוך הוא בא אלינו בטענות, אז אומרים, מה אתה רוצה?

ניסן סלומינסקי: אתה כפית עלינו, מה אתה רוצה מאתנו?

ניסן סלומינסקי: נעשה ונשמע זה סיפור אחר.

אלעזר שטרן: אני דרך אגב חושב שאם תרחיב בעניין הזה זה יהיה יותר אפקטיבי מאשר הדיון.

אלעזר שטרן: אנחנו משתדלים להרחיב, בפרט לאור הפסיקה שיש משפט עברי וכולי, אז אנחנו משתדלים להכניס את המשפט העברי לכל מקום שרק אפשר.

אלעזר שטרן: רצית לענות לה?

נעמה מנחמי: אם היא רוצה תשובה, אני אשמח לענות.

ניסן סלומינסקי: כן, בוודאי.

נעמה מנחמי: אני אתחיל מהשאלה הראשונה.

נעמה מנחמי: השאלה הראשונה היתה למה נדרש החוק.

נעמה מנחמי: המדינה יודעת וידעה לפצות בעבר, בעיקר במקרים שבהם יש מספר מצומצם של נפגעים, גם בלי הליך חקיקה.

מרב מיכאלי: באיזה אופן?

נעמה מנחמי: אנחנו מכירים את המקרים האהל.

נעמה מנחמי: אין צורך דווקא בחוק.

תומר כרמי: אני אאבחן את המקרים האלה.

נעמה מנחמי: אוקיי.

תומר כרמי: שלושת המקרים האלה הם מקרים שבהם ניתנה החלטת ועדה לרישום ראשון, לרשום בשם חברות, ולא הספיקו לבצע את החלטת הרישום בספרים, ובזמן הזה הועברו המקרקעין במסגרת הסכמי הביניים.

תומר כרמי: ועל כן במסגרת הליך שיפוטי הושגה פשרה.

בצלאל סמוטריץ': לכפות עליהם בהליך שיפוטי אפילו את זה.

בצלאל סמוטריץ': אפילו את זה היה צריך לכפות עליהם בהליך שיפוטי.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו עכשיו במסגרת של למידת עובדות.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נכניס כל אחד את המחשבות שלו, את הרצונות שלו.

בצלאל סמוטריץ': ניסן, זאת עובדה.

בצלאל סמוטריץ': אפילו במקרה הזה הרושמים היו צריכים לכפות הליך משפטי על המדינה כדי שהיא תואיל בטובה לעשות צדק ולתת להם הסכם פשרה פיצוי - - -

תומר כרמי: לא, לא.

תומר כרמי: זה מקרה קלאסי בהם הזכויות הוכחו.

תומר כרמי: כל יתר הבקשות שלפנינו לא הוכחו.

בצלאל סמוטריץ': למה אז היו צריכים לתבוע אתכם ולא מיוזמת

בצלאל סמוטריץ': כם הלכתם לאנשים והצעתם להם פיצוי כמו מדינה מתוקנת?

ניסן סלומינסקי: לא, המדינה עשתה את זה בשמחה.

תומר כרמי: אני לא יודע איזה פניות היו בזמנו.

אלעזר שטרן: הוא לא הרגיש טוב אז.

אלעזר שטרן: מה אתה שואל אותו על לפני 30 שנה?

תומר כרמי: אני לא יודע מה היה בזמנו - - -

בצלאל סמוטריץ': בסדר, זה חשוב לומר.

בצלאל סמוטריץ': - - - אם היה רצון טוב לא היה צריך חוק.

ניסן סלומינסקי: זה על תקן של כופין אותו עד שאומר רוצה אני.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

קריאה: השאלה היא רלוונטית.

תומר כרמי: במסגרת הסכמי הביניים יש התייחסות למקרקעין שהועברו.

בצלאל סמוטריץ': מה אומרת ההתייחסות?

בצלאל סמוטריץ': שכשיהיה הסכם קבע אז תממשו את זכויותיכם.

תומר כרמי: אבל יש התייחסות.

בצלאל סמוטריץ': הייתם מאוד נאיביים אז, מי שחתם על ההסכמים האלה.

נעמה מנחמי: אכן סעיף 22 להסכם הביניים הניח שלאחר העברת השטחים ניתן יהיה להמשיך לרשום את הקרקע, להעביר אותה, למכור אותה, ושהכול יהיה טוב ויפה.

נעמה מנחמי: אבל התשובה שלי לא התכוונה דווקא רק למקרים האהל, אותם מקרים שבהם ניתנו החלטות שיפוטיות והמדינה פיצתה לפי פסק דין, אלא אם ניקח לדוגמה את עמונה.

נעמה מנחמי: לא צריך חוק בהכרח כדי לתת פיצוי.

קריאה: החלטת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אם היה רצון טוב, אז היה מחליט מישהו - - -

מרב מיכאלי: אז למה, אם ככה - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, בואו נשמע אותה.

מרב מיכאלי: אני רוצה לפני שהיא עוברת לסעיף הבא.

מרב מיכאלי: זה זמן טוב?

נעמה מנחמי: כן, תשאלי.

מרב מיכאלי: אני רוצה לשאול את שניכם, אדוני היושב-ראש, איך יכול להיות שלממשלה שלכם אין רצון טוב לעשות את זה?

מרב מיכאלי: בוא תסביר לי.

בצלאל סמוטריץ': את צודקת.

בצלאל סמוטריץ': אני ניהלתי דיאלוג ארוך מאוד עם – מה זה הממשלה?

בצלאל סמוטריץ': בסוף זה פקידים, משרד האוצר, משרד המשפטים, אנשי יועמ"ש איו"ש - - -

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: יש שרים.

מרב מיכאלי: יש שרים שקובעים מדיניות.

מרב מיכאלי: מה השאלה?

בצלאל סמוטריץ': אז זה כנראה קצת יותר מסובך, ולכן השרים תמכו בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': הם אמרו, כן, תעזרו לנו.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את האמת.

בצלאל סמוטריץ': השרים אמרו, חבר'ה, תעזרו לנו לעשות את הדבר הנכון, תעבירו את זה בחוק כי אנחנו לא יודעים להכריח את - - - את צודקת.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש מתחבר לדברייך.

ניסן סלומינסקי: הזכרתי קודם את המושג, שכופין אותו עד שהוא אומר רוצה אני.

ניסן סלומינסקי: זה מושג קיים, והוא בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: זה לא סותר את המושג ההוא.

מרב מיכאלי: ברשות אדוני, אני רוצה לשמוע ממשרד המשפטים - - -

ניסן סלומינסקי: אני מסביר לך על הממשלה.

ניסן סלומינסקי: שאלת על הממשלה שלנו.

ניסן סלומינסקי: בתוכם של כל אחד ואחד מהשרים, ובפרט ראש הממשלה, בתוכם פנימה הם רוצים.

ניסן סלומינסקי: אבל יש כל מיני כיסויים - - -

מרב מיכאלי: נו, אז הנה, יש פה פקידים, להלן מואשמים הפקידים, יושבים פה שלל פקידים - - -

ניסן סלומינסקי: יש כל מיני כיסויים וחששות ופחדים.

ניסן סלומינסקי: ולכן, מה זה כופין אותו עד שהוא אומר רוצה אני, גם במושגים האחרים?

ניסן סלומינסקי: אתה מוריד, מוריד, מוריד, עד שאתה מגיע לנקודה המרכזית, ושם הוא רוצה.

מרב מיכאלי: ברשות אדוני, האם נציג משרד המשפטים מוכן להסביר מה ההבדל בין המקרים שלפנינו, שמדובר בהם, הם לא בדיוק לפנינו כמובן, לבין הסכם כמו עמונה?

מרב מיכאלי: למה צריך פה חוק?

אבינעם סגל אלעד: אנחנו לא טענו שצריך פה חוק.

אבינעם סגל אלעד: אנחנו גם סבורים שנכון, או בהידברות או בכל מנגנון אחר, כי הסוגיה עצמה כשלעצמה, כמו שפתח היושב-ראש, היא ראויה לדיון, לחשיבה, לפיצוי, ובעינינו פתרון כמו החלטת ממשלה עם ועדה מסוימת שתבדוק את הדברים האלה הוא פתרון שאפשר בהחלט לדבר עליו.

ניסן סלומינסקי: הפתרון שמוצע בדבריה של חברתי היה שקבוצת אנשים, משה זר, רק משפחתו - -

מרב מיכאלי: אין בעיה.

מרב מיכאלי: אני לא מבינה איפה המניעה.

ניסן סלומינסקי: - - יאסוף את כל משפחתו מכל מרחבי ארצנו, יעלו על הנקודה הזאת, ייבנו שם כמה קרוואנים - - -

מרב מיכאלי: זה מה שאתה רוצה?

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, שנייה.

מרב מיכאלי: זה לא מה שהבנתי מדברי אדוני ונציג משרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: לא נתתם לי לסיים.

ניסן סלומינסקי: יבנו שם כמה קרוואנים.

ניסן סלומינסקי: כעבור שלוש שנים זה יגיע לבג"ץ, יחליטו לפנות, יתחיל משא ומתן, ואז המדינה תגיד, בסדר, אנחנו מוכנים לשלם פיצויים.

ניסן סלומינסקי: האם גברתי מתכוונת שהיא רוצה את התהליך הזה?

ניסן סלומינסקי: כאן ההצעה אומרת במקום כל התהליך הזה, למה שיעלו ולמה שייבנו ולמה שיפנו אותם וישלמו?

ניסן סלומינסקי: אם נתת את הדוגמה של עמונה, שדרך אגב היא לא התמונה כי שם אין אדמות – לא חשוב, לא כרגע.

ניסן סלומינסקי: אז כאן מציעים הצעה פשוטה יותר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נגיע לפרטים ונראה אם זה רלוונטי או לא, אבל לפחות אל תעשו שום פעולה שתיאלץ את המדינה בסוף לשלם לכם כסף - - -

אבינעם סגל אלעד: אם הבנתי נכון את השאלה וההפניה לעמונה, בעמונה בדומה למקרים אחרים הפיצוי נעשה באמצעות החלטת ממשלה.

מרב מיכאלי: עזוב את עמונה.

מרב מיכאלי: אני שואלת אותך, האם במקרה הזה יש אפשרות לשלם לאנשים האלה, שהם הרי קבוצה סגורה, זה משהו שמתייחס רק למה שהיה בעבר, אמרתם פה סדר גודל של 30 פחות שלוש, 27 חברות או 27 רישומים.

מרב מיכאלי: האם יש דרך שאפשר לשלם את הפיצוי לציבור הזה בלי חוק, לעניות דעתך המלומדת?

בצלאל סמוטריץ': כנסו למשא ומתן, תגיעו לפשרה, תגיעו להבנות.

אבינעם סגל אלעד: כאמירה כללית כמובן שהתשובה היא כן.

אבינעם סגל אלעד: ההסתייגויות, אני אומר אותן כבר עכשיו, שזה ברור שזה צריך להיות בהתאם לתבחינים ונהלים ובדיקות.

אבינעם סגל אלעד: וביחס לדבריו של חבר הכנסת סמוטריץ, המסלול הירוק והאדום פה בשום שלב לא בודק אם צריך לבדוק הוכחה לקרקע.

בצלאל סמוטריץ': האדום ודאי שכן.

בצלאל סמוטריץ': זה המסלול של האדום, שפותחים את התיק, רואים מה יש בו ועושים איזושהי הערכה.

אבינעם סגל אלעד: כן, אבל יש גם את הירוק.

אבינעם סגל אלעד: כלומר כל מי שהגיש בקשה מפוצה, וזו גם שאלה שצריך לבחון אותה בכלים משפטיים.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שבנזיקין יש מושג שנקרא היפוך נטל ראיה.

בצלאל סמוטריץ': אתה גרמת לו בעובדה, כמדינה – אתה זה אנחנו, לא אתה חס וחלילה באופן אישי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו גרמנו לו לנזק ראייתי מאוד גדול, לא מרשים לו למצות, אנחנו נשלם על זה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אל תיכנסו לפרטים כי לא נצא מזה.

מרב מיכאלי: - - -

ניסן סלומינסקי: חברתי, אני רוצה - - - את עינייך ולומר - - -

מרב מיכאלי: אני לא מבינה, באמת, אדוני.

מרב מיכאלי: יושב פה משרד המשפטים, להלן המכונים הפקידים.

מרב מיכאלי: אם יש פקיד אחר פה שרוצה להגיד אחרת, אני מאוד מאוד אשמח לשמוע.

ניסן סלומינסקי: מרב, אם ההצעה הזאת תתקדם ולפני שהיא תגיע לקריאה שנייה ושלישית, ואחרי שאני אקבל טלפון וישאלו אותי ואני אגיד שאני מתכוון בעוד שבוע או שבועיים להעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית, - -

מרב מיכאלי: אז אדוני בעצם מאיים על הממשלה?

מרב מיכאלי: זה מה שאתה עושה?

ניסן סלומינסקי: - - אז יכול להיות שיתחיל משא ומתן.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, יש פה איום כפול.

ניסן סלומינסקי: לא איום.

ניסן סלומינסקי: לא איום.

מרב מיכאלי: - - - לאיים על הממשלה בחקיקה, ואיים עליי בהתנחלות עם קרוואנים במקומות על מנת לקבל פיצוי.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

מרב מיכאלי: לא הבנתי מה - - - שאדוני נוהג פה.

ניסן סלומינסקי: שאלת מתי.

ניסן סלומינסקי: אין לי תשובה להגיד לך.

ניסן סלומינסקי: שאלת הרי על הממשלה שלך, כך אמרת.

מרב מיכאלי: אמרתי שלכם, כן, כי אתם הקואליציה של הממשלה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אז הסברתי לך מראש כבר את שתי הדרכים, שיש נעשה ונשמע ויש כופין אותו עד שהוא אומר רוצה אני.

ניסן סלומינסקי: שניהם הליכים טובים ביהדות - - -

מרב מיכאלי: אז זאת אומרת, אנחנו יושבות ויושבים פה עכשיו בחקיקה שהיא לא בתום לב, שהיא נועדה להפעיל לחץ על השרים.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: היא בתום לב מלא.

מרב מיכאלי: זה מה שאתה אומר.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

מרב מיכאלי: חד משמעית.

ניסן סלומינסקי: היא בתום לב כדי שישלמו - - -

בצלאל סמוטריץ': אחרי שלוש שנים שאני לא מצליח להגיע איתם - - - אז אין מה לעשות, מה אני יכול לעשות - - -

ניסן סלומינסקי: לא, בתום לב.

ניסן סלומינסקי: רק שאלת אותי - - -

מרב מיכאלי: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

ניסן סלומינסקי: קודם כל, החקיקה היא בתום לב.

ניסן סלומינסקי: החקיקה היא בתום לב.

ניסן סלומינסקי: את שאלת למה הם לא מנהלים משא ומתן.

ניסן סלומינסקי: זו שאלה ששואלים כבר שלוש שנים או יותר.

ניסן סלומינסקי: לא עוזר.

ניסן סלומינסקי: שאלת אותי כמי שיש לו קצת ניסיון.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר שאם זה יתקדם, יכול להיות שאז יתחיל משא ומתן.

ניסן סלומינסקי: אולי גם לא, אז יהיה חוק.

מרב מיכאלי: אז אני חוזרת לשאול.

מרב מיכאלי: מי בעצם בממשלה, מבחינת המשרדים, מבחינת הפקידים, שוב אני חוזרת לביטוי הזה שאני רואה בו אדרבה ביטוי של כבוד, מי הסמכות לעניין זה במשרדי הממשלה?

מרב מיכאלי: מי זה הצריך לנהל משא ומתן הזה?

אלעזר שטרן: את מי אנחנו צריכים להלחיץ?

אלעזר שטרן: נכון?

אלעזר שטרן: זאת השאלה.

מרב מיכאלי: לא, אני לא צריכה להלחיץ אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': אם מרב מוכנה להיכנס לעניין, והיא לוקחת אחריות מולם - - -

מרב מיכאלי: לא, אני בשלב הבירור.

תומר כרמי: אני יכול להגיד כאמירה כללית, כשכל ישר, אם אנחנו מקבלים פנייה משרת המשפטים או מכל שר אחר או בכובענו כיועץ משפטי לממשלה, אז אנחנו מקדמים דברים שאנחנו מתבקשים לקדם אותם.

תומר כרמי: אם מגיעה פנייה לקדם הצעה, מנגנון, פתרון - - -

מרב מיכאלי: אז רגע, מה אתה אומר?

מרב מיכאלי: אתה אומר לי שלא התקבלה פנייה משרת המשפטים או מאף גורם אחר בממשלה לנסות לקדם כזה פתרון?

תומר כרמי: אני קודם כל Disclaimer.

תומר כרמי: אני נכנסתי לעניין הזה באיחור.

תומר כרמי: היו אחרים שטיפלו.

תומר כרמי: נאמר פה שזה שוכב שלוש שנים.

תומר כרמי: אני מכיר את הדבר הזה בעצם מיום לפני הדיון הקודם בוועדה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, נאמרה אמירה.

ניסן סלומינסקי: ועדת שרים שאישרה את זה אמרה אמירה.

מרב מיכאלי: אנחנו בעידן שבו נשיא של מעצמה מבטל הסכם של קודמו, אז על אחת כמה וכמה שאדם חדש בתפקיד יכול לקבל החלטות שונות מקודמתו, קל וחומר במקומותינו.

בצלאל סמוטריץ': לא במשפטים.

בצלאל סמוטריץ': משפטים זה תורה.

בצלאל סמוטריץ': אסור לשנות.

בצלאל סמוטריץ': זה מתמטיקה.

מרב מיכאלי: אתה רואה?

מרב מיכאלי: הכול הפוך על הפוך על הפוך.

מרב מיכאלי: אז מה אנחנו באות ואומרים?

מרב מיכאלי: אצלכם המשפט העברי הכול פלואידי, אפשר להחליט מה שרוצות, תלוי לפי איזו הלכה, באיזו מדינה, באיזו עונה, אצל איזה פוסק.

ניסן סלומינסקי: תלוי אם את משאירה פתח מילוט.

מרב מיכאלי: תורה.

מרב מיכאלי: מי תשמע.

ניסן סלומינסקי: הרבה פעמים משאירים פתח מילוט.

ניסן סלומינסקי: שם היה לו פתח מילוט בתאריך מסוים.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו מעבירים את זמננו - - -

מרב מיכאלי: לא, לא.

מרב מיכאלי: זה הזמן הכי חשוב שאנחנו מבלות פה בלהבין את הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להתקדם, ולא שניפגש בישיבה הבאה וכאילו לא עשינו כלום.

ניסן סלומינסקי: אז אני רוצה שכן נתקדם.

תומר כרמי: צריך לחדד את ההבדלים לגבי הנתונים.

תומר כרמי: לא ניתן לומר שמדובר במפות מדידה חסרות עם קואורדינטות כי זה רק חלק מהתמונה.

תומר כרמי: התמונה הרחבה יותר היא שהיו חסרים בתיקים האלה, במרביתם, היו חסרים מסמכי השתלשלות של העסקה.

תומר כרמי: קרי: בין א' ל-ב' ל-ג' היו חסרים מסמכים.

תומר כרמי: כך שמבחינת הטיב, הוכחת הזכויות, אפילו בזה היה קושי.

עדי נוי: במילים אחרות, אתה מנסה לומר שלא מדובר בעניין טכני שלא העברתי מפת מדידה דיגיטלית כפי שנאמר פה, אלא שכל שרשרת הרכישה לא הוכחה.

עדי נוי: במרבית התיקים כך - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: שתבינו החוק הזה לכשיחוקק, הוא לא אומר, רבותי, כל מי שפנה ודרש, תשלמו לו.

נעמה מנחמי: בנוסח הנוכחי זה מה שכתוב.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אמרתי כשהחוק יחוקק.

ניסן סלומינסקי: כשהחוק יחוקק זה לא יהיה שכל מי שבא – יהיה סביר, יההי טוב, יהיה מסודר, אם נגיע לשלב הזה, ואז המדינה תוכל להגיד, אדוני אתה רוצה לקבל פיצוי, בבקשה, מגיע לך אם זה השטח שלך, תעשה א', ב', ג', תקבל, אתה לא יכול לעשות, לא תקבל.

ניסן סלומינסקי: נראה מה נעשה בחוק פה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבחוק פה בגלל משך הזמן והסיטואציות יכול להיות שכאן נקל בכמה שלבים מה שהנוהל הפורמלי כשעושים הכול, שהיום באים שני אנשים ועושים וכולי.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאז היה קשה לעשות דברים כאלו.

ניסן סלומינסקי: נראה איך נתקדם.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: לא קרה כלום.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לשאול שאלה עובדתית וחשובה את תומר?

ניסן סלומינסקי: כן.

בצלאל סמוטריץ': סטטיסטית בבקשות בעשר שנים האחרונות שמנוהלות ביחס לשטחי C, מה אחוז הבקשות שהסתיים ברישום?

תומר כרמי: צריך לבדוק את זה.

בצלאל סמוטריץ': אם נראה שזה 90% אז אין סיבה להניח שבבקשות שנפתחו לפני עשר שנה או 20 שנה זה יהיה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': אם תגידו לי 20%, אז אני מבין שפתיחת תיק היא כלום.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שעבדכם הנאמן עסק בתחום, אני אומר לכם שאנחנו הרבה יותר קרובים ל90%.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שהגזמתי.

בצלאל סמוטריץ': לא 90%.

בצלאל סמוטריץ': תגידו לנו את העניין הזה.

מרב מיכאלי: בוא נשמע.

בצלאל סמוטריץ': הוא אומר שהוא לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אז תבדקו.

עדי נוי: הזיקה בין ההתנהלות בעשור האחרון לבין ההתנהלות לפני 30 שנה היא לאו דווקא - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה אומר לי שלפני 30 שנה שיעור הרישום היה הרבה יותר גבוה?

עדי נוי: יכול להיות.

עדי נוי: אני לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך.

בצלאל סמוטריץ': תבדקו את זה.

בצלאל סמוטריץ': תביאו לנו נתונים.

עדי נוי: לא, להיפך.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני אומר לך שעובדתית לפני 30 שנה רוב התיקים נרשמו.

בצלאל סמוטריץ': היום אתם מקפידים הרבה יותר - - -

עדי נוי: אז אתה מכיר את העובדות הרבה יותר - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

ניסן סלומינסקי: בצלאל, אנחנו כבר דנים עכשיו כאילו החוק קיים ועכשיו יש דיון לממש אותו.

ניסן סלומינסקי: בואו נתקדם וננסה.

בצלאל סמוטריץ': למה זה רלוונטי?

בצלאל סמוטריץ': כי הם אמרו, רק נפתח תיק.

בצלאל סמוטריץ': מה זה שווה?

בצלאל סמוטריץ': אם תראה שסטטיסטית 80%–90% מהתיקים שנפתחו גם נרשמו בסוף, אז 80%–90% מהאנשים שיושבים פה כנראה זכאים לפיצוי.

נעמה מנחמי: זה נשמע לי - - - גסה מדי.

נעמה מנחמי: אתה יכול להגיד, אם יש לפחות את השתלשלות המכירה, כלומר החוזים של א' מכר ל-ב', ב' מכר ל-ג', אז - - -

בצלאל סמוטריץ': אני בעד תנאי מינימום.

מרב מיכאלי: אפשר לקבוע תנאי סף.

נעמה מנחמי: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, זה כבר כשניכנס לפרטים.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, אתה מדבר כבר על הפרטים של - - -

משה זר: אומרים פה פרטים לא נכונים.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לך לדבר עוד מעט, משה.

ניסן סלומינסקי: אתם מדברים על הפרטים, ואני רוצה לגמור עם העיקרון ולהתחיל להתקדם.

מרב מיכאלי: אם אפשר, אחרי שעשינו פה בירור מסוים, לשאלה השנייה שלי.

נעמה מנחמי: לגבי הנושא של כפל פיצוי – חלק מזה זה דברים שאפשר לתקן, אני מניחה, אבל מבחינת איך שהצעת החוק הגיעה ואיך שהיא נוסחה מתעוררות כל מיני שאלות שמעלות את השאלה הזאת של כפל פיצוי.

נעמה מנחמי: לדוגמה, הצעת החוק החריגה במפורש מי שקיבל כבר פיצוי לפי חוק ההתנתקות ולפי חוק פיצוי מפוני ימית.

נעמה מנחמי: דווקא ההחרגה שלהם מהחוק מעלה את השאלה של מי שלא הוחרג.

נעמה מנחמי: לדוגמה, אותה קבוצה של שלוש בקשות שכבר כן קיבלו את הפיצוי.

בצלאל סמוטריץ': נחריג אותם גם.

בצלאל סמוטריץ': ברור.

בצלאל סמוטריץ': נחריג אותם.

בצלאל סמוטריץ': זה לא בכוונה.

נעמה מנחמי: אני מעלה שאלה.

נעמה מנחמי: שאלה נוספת היא הסכום של 50,000 שקלים – אני לא שמאית ובטח לא יכולה להעריך אותו, אבל מקריאה שקראתי פסקי דין שהוכרעו בשלוש הבקשות, הסכומים שעליהם דיברו הם סכומים מאוד מאוד שונים.

נעמה מנחמי: מדובר שם על מאות דולרים בודדים לדונם.

נעמה מנחמי: וכאן אנחנו מדברים על 50,000 שקלים.

נעמה מנחמי: זה גם מעלה שאלה.

נעמה מנחמי: בנוסח המקורי של ההצעה, כפי שעבר טרומית, מאז שחבר הכנסת סמוטריץ העלה תיקונים שהוא מציע, אבל בנוסח המקורי של ההצעה היה כתוב ממש שיינתן כפל פיצוי.

נעמה מנחמי: כלומר, אלה היו המילים - - -

בצלאל סמוטריץ': זה לא חוק שלי.

בצלאל סמוטריץ': אני הגשתי חוק, אני אומר לפרוטוקול - - -

נעמה מנחמי: היא שאלה - - -

ניסן סלומינסקי: כשנגיע לסעיפים - - -

נעמה מנחמי: אני לא מבקרת - - -

ניסן סלומינסקי: נעמה, נעמה, בצלאל, בצלאל, נגיע לסעיפים ונדון בהם.

נעמה מנחמי: עוד שאלה, שאחד מהמסלולים הוא מסלול של פיצוי במקרקעין שמעבר לכל השאלות שזה מעלה על העובדה שהמדינה מעבירה פה מקרקעין, ואני לא איכנס כרגע לשאלות, אני מדברת רק מבחינת השווי השמאי, אז הנוסח של ההצעה הוא פיצוי של מקרקעין של צמודי דופן לשטחי ישוב בשטח C.

בצלאל סמוטריץ': כדי שמרב לא תגיד שאנחנו משתלטים על עוד שטחים.

בצלאל סמוטריץ': זה כל הרעיון.

בצלאל סמוטריץ': לא לתת לזה השלכות מדיניות - - -

נעמה מנחמי: יכול להיות שיש לזה הצדקה, אבל ברור ששטח שהוא צמוד דופן ליישוב קיים הוא לא שווה כמו שטח אחר שלא היה צמוד דופן.

נעמה מנחמי: לדוגמה, משהו שסמוך לתל אביב, רמת גן או חיפה, לעומת משהו שנמצא במדבר.

מרב מיכאלי: חוות בודדת.

נעמה מנחמי: אני נותנת דוגמה קיצונית, אבל הרעיון הוא שצריך לבדוק אם הפיצוי שניתן לו ניתן בצורה רחבה.

ניסן סלומינסקי: אלא אם יש סיכוי שיקימו ליד זה יישוב גדול.

ניסן סלומינסקי: אז הוא יהפוך לצמוד דופן.

נעמה מנחמי: ומעבר לכל אלה, וזה מתקשר לשאלה הראשונה וגם מתקשר לדיון שהיה בין התשובה הראשונה לשנייה – יש כאן שאלה של הזכויות ושל מה באמת אותם אנשים רכשו.

נעמה מנחמי: מסלול ירוק - - -

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה זה.

ניסן סלומינסקי: סליחה, מה זה מסלול ירוק?

מרב מיכאלי: שמוצע בחוק כפי שחבר הכנסת סמוטרית תיאר אותו.

ניסן סלומינסקי: אם את מכניסה לפרטים, אז אנחנו עושים דיון כפול ומבזבזים את הזמן.

מרב מיכאלי: אבל זה לא דיון כפול - - -

ניסן סלומינסקי: זה דיון כפול כי אנחנו עדיין לא יודעים מה זה מסלול ירוק ולא יודעים מה זה - - -

נעמה מנחמי: אני מסיימת עוד משפט אחד.

נעמה מנחמי: אני רק רוצה לענות לחברת הכנסת מיכאלי.

נעמה מנחמי: כשאנחנו מדברים על מסלול אוטומטי, נקרא לו, של אם הגשת בקשה על X, אז מגיע לך על כל דונם Y, הוא נכון או כשיש איזשהו קושי ויש גם התרשלות של המדינה, או כשיש היקפים גדולים.

נעמה מנחמי: לדוגמה, אם ניקח את חוק ההתנתקות, הרצון היה גם לטפל בהיקפים מאוד מאוד גדולים של פינוי ופיצוי, וגם לנסות לרפא איזשהו פצע של אנשים שנאלצו לעזוב את ביתם והיה צריך לפצות אותם ולאפשר להם להקים חיים חדשים כמה שיותר מהר.

מרב מיכאלי: וזה אל המקרה כאן.

נעמה מנחמי: זה לא המקרה כאן.

בצלאל סמוטריץ': המקרה כאן הוא כן מקרה שבו יש קושי - - -

נעמה מנחמי: אז צריך לדבר על קושי ההוכחה ולמה הוא נוצר.

נעמה מנחמי: ומאחר שיש פה בסופו של דבר 26 תיקים, יכול להיות שפשוט צריך לבדוק אותם.

מרב מיכאלי: אדוני, שלא בטובתי אני חייבת ללכת לישיבת סיעה שמתחילה בדקות אלה.

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו נוכל להצביע עוד מעט, אני מבין.

ניסן סלומינסקי: את רוצה להשאיר פתק?

מרב מיכאלי: אני מוכנה לגמרי לשבת ולראות אם אנחנו יכולות לסייע בקידום הדבר הזה באופן שלא יהיה כרוך בחקיקה, ומניסיוננו גם אכיפת החוק במדינת ישראל היא לא עניין של מה בכך גם אחרי שהעברת אותו.

מרב מיכאלי: אם אדוני מוכן, ובכל מקרה יש פה הרבה עבודה על הנוסח - - -

ניסן סלומינסקי: לפני שאת עוזבת, אני רוצה רק לשאול אתכם – תומר וחבריי עשו מאמצים עליונים מבחינת המינהל האזרחי וכולי לדחות את הישיבה הזו.

ניסן סלומינסקי: וכששאלנו למה, הם אמרו, אנחנו עוד לא הספקנו לאסוף את כל החומרים ונתנו לנו להבין שמדובר כאן - - -

בצלאל סמוטריץ': ניסן, אתה מבוזבז.

בצלאל סמוטריץ': אתה חייב להיות עורך דין - - -

ניסן סלומינסקי: תן לי - - -

בצלאל סמוטריץ': חייב.

ניסן סלומינסקי: הייתי בטוח שמדובר פה, שתביאו לי 250 עסקאות, שזה מפוזר וצריכים לאסוף ולאגום אותן.

ניסן סלומינסקי: ובסוף מתברר שבמשפט אחד אמרת את הכול, ואת המשפט הזה אתה יודע, אני מניח, כבר בטח עשר שנים לפחות.

תומר כרמי: לא.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: לא ידעת שיש 30 שמתוכם שלושה תיקים היו בבית משפט מזמן?

תומר כרמי: אנחנו עברנו על כלל הבקשות, והיינו צריכים לעבור פיזית.

תומר כרמי: אני עברתי עם סגני אישית על התיקים.

תומר כרמי: חלקם היו בסריקה.

תומר כרמי: רצינו לקבל את כל מאגר הנתונים וקיבלתי גם נתונים עד אתמול אחרי חצות.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, לולא החוק הזה זה לא עניין אתכם ולא עברתם ולא עשיתם שום רישום של נתונים - - -

תומר כרמי: יש לנו מספר בקשות.

תומר כרמי: אנחנו לא אוספים נתונים ספציפיים מה בשטח C או מה בשטח A ו-B.

ניסן סלומינסקי: מה, אתם לא עושים את זה?

תומר כרמי: לא.

תומר כרמי: סטטיסטיקה כזאת אנחנו לא עושים.

ניסן סלומינסקי: ה' ישמור.

ניסן סלומינסקי: שטחים שיהודים רכשו בשטח C לעומת מה שרכשו בזה?

תומר כרמי: אדוני, אנחנו פה במסגרת סמכותנו, וסמכותנו כיום היא בשטח C ובשטח C בלבד.

תומר כרמי: אם מישהו יגיש לי בשטח A ו-B או בשטח מדינת ישראל זה אינו בתחום סמכותי - - -

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: אבל אתה אומר שהיו וניגשו לבית המשפט וקיבלו פיצויים אפילו.

ניסן סלומינסקי: מה זה, לא בסמכותכם?

תומר כרמי: אני הבחנתי את שלושת המקרים האלה.

תומר כרמי: אם אתה רוצה - - -

ניסן סלומינסקי: אבל בסך הכול הכללי זה כל כך מעט - - -

תומר כרמי: אבל הכל-כך מעט הזה הוא מתוך הרבה תיקים שכן הוגשו.

תומר כרמי: משנת 1967 עד הסכמי הביניים בהחלט היו עוד תיקים שחלקם נדחו וחלקם נרשמו.

תומר כרמי: אל הם בשטחי C, והם לא על השולחן כרגע.

ניסן סלומינסקי: טוב, אוקיי.

בצלאל סמוטריץ': רק נאמר משפט אחד, שלא נוציא את תומר לא טוב.

בצלאל סמוטריץ': תומר עושה עבודה מצוינת.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה הכי קשה זאת השאלה למה הוא לא יזם בעצמו.

בצלאל סמוטריץ': יש לו מעט מאוד כוח אדם.

בצלאל סמוטריץ': זו בעיה בכלל במינהל האזרחי שמנהל פה חצי מיליון אזרחים - - -

ניסן סלומינסקי: מה, זה לא שייך למשרד הביטחון?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו צריכים לנרמל את החיים שם.

בצלאל סמוטריץ': תומר צריך לחזור לעבוד במשרד המשפטים כמו בן אדם, ומשרדים צריכים לנהל את אזרחי ישראל בתוך יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': אבל בקיצור, תומר, אף אחד לא בא אליך בטענות באופן אישי.

בצלאל סמוטריץ': האגף שלך עושה עבודה מצוינת.

בצלאל סמוטריץ': אתה מקסימום בתוך מה שאתה יכול, ואנחנו פה בשביל לעזור.

ניסן סלומינסקי: אולי אחת ההצעות תהיה שבחוק הזה נכניס שצריכים להגדיל או לפחות להכפיל או לשלש את התקנים - - -

בצלאל סמוטריץ': בתנאי שסוגרים את המינהל ומעבירים את הכול למשרדי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אין שום סיבה בעולם שהמינהל ימשיך לנהל את החיים של – אנחנו אזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כמו שמשרד החינוך מנהל אותנו, אין לנו קמ"ט חינוך, אין סיבה בעולם שיהיה, תומר צריך לעבוד במשרד המשפטים ולהיות מנהל מחוז יו"ש במשרד המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': איך הפכתי אותך למנהל מחוז, הא? נראה לי שזו דרגה יותר גבוהה.

ניסן סלומינסקי: משה, יש לך מטען של 50 שנה או יותר, אבל תנסה לצמצם את זה כי אני מניח שגם הרב אברהם בלס ירצה להגיד משהו או רעייתו, והרב גדעון פרל ירצה להגיד משהו, אז תיתן להם גם את הזמן.

משה זר: אני רוצה להודיע ש-90% מהתיקים או יותר מ-90% שנמחקו מבקשות שהגשתי, נמחקו בגלל שלא היתה מפה דיגיטלית.

משה זר: ואנחנו הצהרנו שמודד מפחד להיכנס לחלקות בכדי לעשות מדידה דיגיטלית, כמו שגם נציגים של המינהל האזרחי וגם של המשטרה מפחדים להגיע לחלקות האלה.

משה זר: זה דבר אחד, ולא בגלל שום סיבה אחרת.

משה זר: דבר שני, מקור ממוסמך, יש לי מסמכים.

משה זר: אל"ף, אני לא מבין מדוע לא הזמינו אותנו בישיבות שעשו המשרדים השונים הציג של הרוכשים, היינו מביאים והיינו מראים להם.

ניסן סלומינסקי: אז הם יחזרו בתשובה ולהבא אני מניח שהם יעשו.

משה זר: טוב, תחזרו בתשובה.

משה זר: בי"ת, לא פותחים תיקים לרישום ראשון היום מכיוון שדורשים להביא צו ירושה מקורי מבית הדין השרעי או בטול כרם או ברמאללה או באל בירה או בג'נין.

משה זר: כלומר, דורשים בקשה שאי אפשר לעמוד בה.

משה זר: ויש לי מכתבים לכבוד קמ"ט רישום מקרקעין עורך-דין תומר כרמי, שהוא דורש מאתנו להביא צו ירושה מקורי מבית הדין השרעי.

משה זר: איך אפשר לעשות דבר כזה?

משה זר: כלומר, שלא פותחים תיקים.

משה זר: גימ"ל, יש לי הערה, אולי היא טרם זמנה.

משה זר: אנחנו לא מבקשים פיצוי כספי על דונמים שקנינו ולקחו אותם מאתנו.

משה זר: אנחנו מבקשים לקבל דונם תמורת דונם.

משה זר: לקחו לנו דונם באיזור B או A, תנו לנו דונם אדמות מדינה באיזור C.

משה זר: וממילא, עם סימן קריאה, אדמות מדינה נשדדות בצהרי היום על ידי לא יהודים.

משה זר: אז תנו לנו דונם תמורת דונם, ואז פתרנו את - - - של קמ"ט אוצר ואחרים.

ניסן סלומינסקי: אני אתן בינתיים ליפתח לומר - - -

משה זר: - - - עד 1989 חלק גדול מהתיקים היו בחקירות - - - פתח תקווה, ולא היינו יכולים להתקדם.

משה זר: כלומר, חוסר המעש לא היה מצדנו.

משה זר: חוסר המעש היה מדרישות שאי אפשר לעמוד בפניהן להביא מפה דיגיטלית בשטחים שאי אפשר להגיע אליהם.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: יפתח, בבקשה.

יפתח ענב: שמי יפתח ענב, אבי עסק ברכישת קרקעות בשנת 1973 בשומרון.

ניסן סלומינסקי: מה השם הפרטי של אבא?

יפתח ענב: מוליק ענב.

יפתח ענב: אני רוצה רק לומר שבסך הכול קמ"ט מקרקעין תומר כרמי קמ"ט מקרקעין עושה תפקידו נאמנה, הוא נמצא מספר שנים בתפקיד בתנאים קשים מאוד בסופו של דבר.

יפתח ענב: קמ"ט מקרקעין והצוות שלו הוא צוות מצומצם.

יפתח ענב: הם עומדים שם בתנאים קשים, וכוח האדם שם מצומצם.

יפתח ענב: ועדות עובדות שם בתנאים חסרים.

יפתח ענב: כמות תיקים אדירה ניצבת לפתחם.

יפתח ענב: קשה מאוד להתמודד עם כמות התיקים.

יפתח ענב: תיקים שמדברים עליהם שבוטלו מחוסר מעש, בוטלו אצל הקמ"ט הקודם סמי גבאי.

יפתח ענב: - - - בתקופה של כמה חודשים בודדים שבמכה אחת בוטלו מאות תיקים בצורה גורפת.

יפתח ענב: לנו למשל בוטלו תיקים מחוסר מעש באיזור כפר בלעין, כפר של מהומות קשות מאוד באיזור בלעין ואין לנו אפשרות בכלל לגשת לכפר.

יפתח ענב: יש שם - - - ל-12 בתי אב.

יפתח ענב: התבקשנו לא לגשת לכפר.

יפתח ענב: ביקשנו לקדם את התיק - - - לא ליצור שם תבערה נוספת.

ניסן סלומינסקי: מה סדר גודל האדמות שאתה מדבר עליהן?

בצלאל סמוטריץ': ב-A ו-B?

ניסן סלומינסקי: אני מדבר עלA ו-B.

יפתח ענב: - - - על פי מליות - - - באיזור בלעין - - - אנחנו עובדים על פי מליות.

יפתח ענב: אני לא עושה פה את ההבחנות - - - יש ועדת זמיר.

יפתח ענב: ועדת זמיר קיבעה נוהל מסוים מאוד.

יפתח ענב: הנה מכתב משרד המשפטים - - - הציע הצעה לקבע איזשהו נוהל עבודה - - - ועשייה.

יפתח ענב: הצד שלנו, מי שמכיר את נוהל העבודה מול הרשויות השונות, כשצריך להתדיין מול הרשויות ההרגשה היא איומה.

יפתח ענב: אנחנו מנסים להגיע להבנות מול הרשויות בתיקים מסוימים, אם זה הפרקליטות ואם זה משרד המשפטים.

יפתח ענב: זה לוקח במקרה הטוב עשר שנים ואפילו יותר.

יפתח ענב: זה עולה לנו בכספים אדירים ולפעמים לא מצליחים להגיע לסוף הדרך.

יפתח ענב: אנחנו מותשים לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: היתה פעם שהצלחתם להגיע לסוף הדרך?

יפתח ענב: לא, לפחות לא מהצד שלנו.

יפתח ענב: אולי חברים אחרים יוכלו להגיע יותר.

יפתח ענב: אנחנו לא מצליחים להגיע לסוף הדרך.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: גדעון, בבקשה.

גדעון פרל: אני גדעון פרל, משמש כיושב-ראש אגודת בית - - - על שם - - - זה נכון, מוישה?

משה זר: נכון.

בצלאל סמוטריץ': במחילה, הרב.

בצלאל סמוטריץ': אני רק חייב למסור גילוי נאות לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': הרב גדעון פרל הוא מרבני תקומה, מפלגתי.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר כאן, לא ידעתי שהוא קשור לעניין עד שפגשתיו בפתח הדיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את האמת.

בצלאל סמוטריץ': לא ידעתי, ויש לו קשר פוליטי אליי.

בצלאל סמוטריץ': רק אני אומר כאן גילוי נאות, עד שראיתי אותו בפתח הדיון, שאלתי אותו, הרב, מה אתה עושה פה בכלל?

בצלאל סמוטריץ': אני שם את הדברים על השולחן.

ניסן סלומינסקי: הגילוי הנאות הוא שהוא גם היה מרבני הציונות - - -

בצלאל סמוטריץ': בסדר, מכיוון שזה פוליטי, אני לא רוצה מחר לזות שפתיים.

בצלאל סמוטריץ': אני שם את זה, אני מודיע שאני כאילו בסוג של ניגוד עניינים.

בצלאל סמוטריץ': לא יודע איך אתם קוראים לזה, המשפטנים.

ניסן סלומינסקי: לא, בצלאל, זה היה בטעות.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, זה היה לפני ההסכמים.

גדעון פרל: בצלאל, זה היה לפני התקומה, לפני התחייה, לפני הכול.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר שלא יגידו שיש לנו קשר פוליטי, ואני אומר כאן שלא הייתי מודע לזה שלרב יש קשר לסוגיה שאנחנו יושבים בה עד שבפתח הדיון הזה ראיתי את הרב.

בצלאל סמוטריץ': גם עכשיו אני עוד לא יודע מה, תיכף נשמע יחד איתו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו גם לא יודעים שהוא מרבני תקומה בכלל.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אבל מישהו מחר יחפש את הפרוטוקול, יגיד שאני מסדר לחבר'ה שלי, אני שם את זה על השולחן.

בצלאל סמוטריץ': לא רוצה אחר כך - - -

גדעון פרל: לא, הוא צודק.

גדעון פרל: הוא בסדר גמור.

גדעון פרל: צריך להיות ישר והגון ופתוח, ואני מסכים איתו במאה אחוז.

גדעון פרל: אנחנו התנדבנו, כלומר התלהבנו, בשנות ה-80, היתה אפשרות לרכוש מערבים.

גדעון פרל: עדיין לא פחדו כל כך מאירועי רצח כמו שיש היום.

גדעון פרל: היתה הזדמנות לרכוש שטחים, אדמות, כדי להקים יישובים.

גדעון פרל: זו היתה המטרה שם באותה תקופה.

גדעון פרל: לא חשבתי שאני אלך לשבת שם.

גדעון פרל: אמרתי שאנחנו ניכנס לשטח, ניתן למדינה והמדינה תיישב שם.

גדעון פרל: איך עושים את זה?

גדעון פרל: התאגדנו כאגודה, אנחנו למעלה מ-100 אנשים, 100 חברים, כל מיני צדיקים מכל שכבות הציבור - - - הבאנו את הכספים - - -

ניסן סלומינסקי: מגוש עציון או בלי קשר?

גדעון פרל: גם חבר'ה של גוש עציון, וגם מירושלים, מנתניה, מחיפה, מכל מיני מקומות.

גדעון פרל: זה קרוב שלו וזה קרוב שלו.

גדעון פרל: וציפינו, כמו שאני מצפה היום שהמשפטים והמינהל והצבא יבואו לקראתנו, יבואו לעזור לנו.

גדעון פרל: א נחנו לא חיפשנו לעשות איזה ביזנס או להיות נדל"נים.

גדעון פרל: לא זו היתה המטרה.

גדעון פרל: המטרה היתה פשוט לגאול קרקע מידי נוכרים, להגיע עד הנה מתוך השקפה דתית, ולא מתוך - - - אחרת.

גדעון פרל: חיפשנו את השליח שלנן ומצאנו את משה זר, באמצעות עורך דין משה גליק, שהוא היה בקשר והוא די מוכר בעניינים האלה.

משה זר: משה דרורי היה עורך דין - - -

גדעון פרל: נכון, השופט דרורי היה גם כן קצת מעורב בזה.

גדעון פרל: ואנחנו העברנו כספים באמצעות משה לידי האנשים שמכרו, ושמחנו על התהליכים המשפטיים שיעברו.

גדעון פרל: זה משנות ה-80, והעסק הזה, כמו שמשה מתאר, נתקע כנראה בעקבות, אני לא יודע איך.

גדעון פרל: אי אפשר להאשים אותו שהוא לא יודע לפתוח תיקים.

גדעון פרל: משה כבר הוכיח את עצמו בשטח.

גדעון פרל: יש לו את המקום שהוא גר בו, כל ההר הזה, יש לו חוות גלעד, ויש לו עוד מקומות שהוא רכש אותם.

גדעון פרל: אי אפשר להגיד שהוא לא יודע איך לפתוח תיק ואיך ייעוץ משפטי ואיך להעביר את הדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: מה הגודל של?

ניסן סלומינסקי: - - -

גדעון פרל: אני מדבר על חלק מצומצם אחד שאני התעסקתי בו, זה 500 דונם.

גדעון פרל: אבל יש שם עוד קבוצה של - - - שרכשו עוד קצת.

גדעון פרל: יש שם 3,000 דונם באיזור ההוא בלבד, - - - ובאינדיאן, אני יודע איך קוראים לשמות האלה מההפטרה, אני לא בקי בשטחים, בשמות, במושגים שלהם, אבל יש מפות, הכול משורטט, יש לך מפות שזה מופיע שם.

גדעון פרל: אז אלה שטחים שהוא קנה.

גדעון פרל: סיפקנו קבלות, היינו עמותה מסודרת, אבל בשנות ה-80 עד היום, באל צין גואל.

גדעון פרל: בינתיים, בשנת 2002, הגיש משה גליק בשמנו, לאחר שהועברו השטחים הללו לשטח B, היתה של הערבים, אזרחית אני חושב, הוא הגיש בקשה מהבג"ץ ואמר, רבותי, למה העברתם את החלקות הללו בלי לשאול את הבעלים, היו צריכים לשאול, צריכים לשלם או להחליף תמורה, והגיש משהו מסודר.

גדעון פרל: הוא קיבל על העתירה לבג"ץ, דרשנו לקבל פיצוי קרקעי כנגד החלקות שנלקחו מאתנו.

גדעון פרל: בג"ץ החליט שהם ידונו רק לאחר שייחתם הסכם קבע בין מדינת ישראל לרשות הפלסטינית.

ניסן סלומינסקי: הם אופטימיים.

גדעון פרל: - - -

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, הרב גדעון, אתם טירפדתם את הסכמי הקבע, בגללכם אין הסכמי קבע, עכשיו אתם מבקשים פיצוי?

גדעון פרל: בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין את זה.

בצלאל סמוטריץ': הרצחת וגם ירשת?

ניסן סלומינסקי: מה זאת אומרת?

ניסן סלומינסקי: מה, אין הסכמי קבע?

נעמה מנחמי: הפרוטוקול לא שומע אירוניה.

בצלאל סמוטריץ': הפרוטוקול לא שומע אירוניה.

בצלאל סמוטריץ': צריך להגיד את זה.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, לנושא של פסילתך, אני צריך לפסול את עצמי כי אנחנו כבר 58 שנים, לא?

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אז תפסול את עצמך, אני אנהל ונצביע.

ניסן סלומינסקי: הוא היה המדריך שלי בנחלים ומאז לא זזה ידנו, ברוך ה', מאז.

גדעון פרל: אני חושב שלפתור את הבעיה הזאת בצורה אמיתית ונכונה.

גדעון פרל: אנחנו אל גזלנים ולא גנבים, ולא רוצים לסחוב שום דבר.

גדעון פרל: אבל כמו שהגדיר משה, היינו בעד העניין של להקים התיישבות.

גדעון פרל: גם המדינה היתה בשכל הזה, גם כן עבדו כך.

גדעון פרל: אבל כנראה שאין מספיק כוחות במינהל, אין מספיק אנשים שיטפלו בכל הסיפורים האלה.

ניסן סלומינסקי: נגיד שאתם בכלל לא רוצים, לא כסף ולא מגרש חלופי, אתם רוצים שיקימו שם יישוב.

ניסן סלומינסקי: אם אתם לא רוצים יישוב, תנו לנו אדמה חלופית.

ניסן סלומינסקי: ואם גם את זה אתם לא, אז לפחות תנו את הפיצוי הכספי.

ניסן סלומינסקי: נלך ככה.

ניסן סלומינסקי: אולי אם נבקש להקים שם יישוב, אז יכול להיות שאולי נקבל.

משה זר: לא רוצים פיצוי כספי.

משה זר: לא רוצים פיצוי כספי.

ניסן סלומינסקי: היתה כאן גם בקשה כזו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להקים שם ישוב.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: זו המטרה.

גדעון פרל: זו היתה המטרה.

ניסן סלומינסקי: שם נקים ישוב וזה יהיה צמוד דופן ליישוב גדול יותר שיקום ליד זה בגין זה.

גדעון פרל: ניסן, אני רוצה להגיד עוד מטרה כמו כולם.

גדעון פרל: אנשים מתוך 100 או 150 אולי, אנשים שנרשמו, חלק הלכו לעולמם כבר.

ניסן סלומינסקי: אז יש יורשים.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

גדעון פרל: היורשים זה עוד יותר סיפור.

ניסן סלומינסקי: נכון, זה מתפצל.

גדעון פרל: - - - פיצויים ואני לא יודע לאן נגיע.

גדעון פרל: לכן אני אומר, צריך אדמה מול אדמה.

גדעון פרל: ואז כולם יהיו רגועים ובזה ייפתר כל הסיפור של הבעיה הזאת.

גדעון פרל: אבל לעשות צדק, לפחות.

גדעון פרל: לא היו כאן שום כוונות זדוניות או להערים על מישהו או לרמות מישהו.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

עמליה בלס: חמי וחמותי רכשו קרקעות, ומבחינתם כשהם עלו לארץ אז הם קנו אדמות בהרצליה, לא משנה איפה.

עמליה בלס: וכשדובר על השומרון הם קנו בשומרון מטעמים אידאולוגיים.

עמליה בלס: כך או כך, זה לא משנה.

עמליה בלס: השומרון, הרצליה, בני ברק, אותו דבר.

עמליה בלס: אנחנו מבקשים דונם תמורת דונם.

עמליה בלס: אנחנו לא מדברים על פיצוי כספי.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי - - - היה מורה לספורט, נכון?

קריאה: כן.

נוחם בלס: אני שואל למה אי אפשר לעשות דונם תמורת דונם, לעשות איזשהו ישוב.

נוחם בלס: הרי למדינה יש כל מיני אינטרסים להקים בדרום, בגליל, כל מיני ישובים.

נוחם בלס: למה אי אפשר לעשות ישוב יהודי עם הרבה הרבה - - -

ניסן סלומינסקי: אז הבנתי שמשה רוצה דונם תמורת דונם מ-A ו-B או מ-B ל-C.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על ישראל הקטנה, מ-B לעבור לנגב או לגליל.

נוחם בלס: כן.

נוחם בלס: משהו שיש אינטרס גם מבחינה מדינית.

נוחם בלס: זה יהיה יותר - - -

ניסן סלומינסקי: מכובד.

ניסן סלומינסקי: יפה מאוד.

ניסן סלומינסקי: תראו איזה אנשים אידאליסטים.

ניסן סלומינסקי: ומה אנחנו עוד משחקים עם גרושים?

גדעון פרל: בקיצור, שהמדינה תעשה את זה לבד, היא לא צריכה אותנו.

עמליה בלס: ואז כל בר דעת יבין שזה עניין של דונם תמורת דונם בארץ ישראל.

עמליה בלס: הרב אבי, אתה רוצה משהו בירושלים?

עמליה בלס: אתה עוסק בירושלמי, אז אתה רוצה משהו בירושלים?

אברהם בלס: לא, זה דברים פשוטים.

אברהם בלס: כל כך צדק יסודי, כל כך בסיסי של דונם תמורת דונם כמובן.

אברהם בלס: במקום עד שמתעסקים עם הפיצויים וכולי, ברור שזה הדבר הכי הגיוני.

ניסן סלומינסקי: רבותי, מהצד הזה מישהו רוצה?

מאיר זיכל: - - - אנחנו חברי העמותה של מר פרל.

גדעון פרל: אני מייצג אותם.

גדעון פרל: הוא רוצה להגיד.

ניסן סלומינסקי: ברוך ה', ברוך ה', יש לכם מייצג טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להתקדם בקריאה, להעביר ראשונה ואחר כך אפשר לדבר, אבל לפחות נדע שאנחנו עומדים ברציפות.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שרוצה לדבר?

דרור אהרוני: אני דרור אהרוני, סגן היועץ המשפטי של רשות מקרקעי ישראל.

דרור אהרוני: לגבי הפתרון שעלה פה לגבי קרקע חלופית, מדינת ישראל לא נמצאת בימים של שגרה.

דרור אהרוני: מאז 2006 אנחנו מתמודדים עם גל חסר תקדים של 1,200 תביעות בבתי משפט של נפקעים, של הפקעות, שהמדינה ביצעה בתחילת שנות ה-50, בעיקר בגליל ובצפון, ועוד 600 פניות לפני תביעה.

דרור אהרוני: כל האנשים האלה הם בעלי זכויות מוכחים שנבדקו, והם רוצים פיצוי עבור הקרקעות האלה.

דרור אהרוני: וכמו האדונים הנכבדים פה, גם הם רוצים קרקע חלופית.

דרור אהרוני: הם לא רוצים פיצוי בכסף.

דרור אהרוני: גם החוק שמדבר על הפיצוי קובע סכומים נמוכים בהרבה מהסכומים שמדוברים פה.

דרור אהרוני: והדרישה של כולם היא קרקע חלופית, ומדינת ישראל דוחה את כל הבקשות האלה מהסיבה הפשוטה שאין לנו בנק קרקעות מספיק כדי לפצות את האנשים האלה.

דרור אהרוני: בשנים עברו היו שנים שהיה פיצוי קרקעי, כבר קרוב ל-20 שנה שהפיצוי הזה נעלם מארגז הכלים שלנו כי הבנו שאין - - - לכולם.

דרור אהרוני: ולכן החשש הוא שהיה והחוק הזה יקבע את הפיצוי בקרקע חלופית, יהיה קשה מאוד לבוא לבתי משפט ולהגיד, לאלה אנחנו נותנים קרקע חלופית, ולאחרים אנחנו לא נותנים קרקע חלופית.

בצלאל סמוטריץ': אבל ביו"ש יש ובארץ אין.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': ביו"ש יש הרבה קרקע.

ניסן סלומינסקי: לא, הוא דיבר על ההצעה שלו - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, הוא דיבר גם ביו"ש.

בצלאל סמוטריץ': הוא אומר, אם אתה מקבל את העיקרון של קרקע תמורת קרקע, את אתה בבעיה.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר על זה שביו"ש יש ובישראל הקטנה אין.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, הוא דיבר על גליל ונגב.

ניסן סלומינסקי: בגליל ובנגב לא ראית ששם אין אדמות של המדינה?

ניסן סלומינסקי: לא ראית?

ניסן סלומינסקי: אין אדמות של המדינה שם.

ניסן סלומינסקי: הכול כבר הבדואים לקחו, אז לא נשאר הרבה אדמה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לראות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בטוח שביו"ש זה מייצר תקדים.

קריאה: גם ב-C הם לוקחים עכשיו.

ניסן סלומינסקי: בנגב ובגליל חסר אדמות?

בצלאל סמוטריץ': זה גם לא הפקעות.

בצלאל סמוטריץ': זה גם לא אותו דבר.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה מפקיע, אנחנו בעולם מאוד מסוים, עולם של הפקעות, יש דיני הפקעות עם דינים מאוד ספציפיים בגלל התכליות של ההפקעה וכולי.

בצלאל סמוטריץ': ובוודאי אותו חוק חר"ם ידוע שלא היה עובר היום.

בצלאל סמוטריץ': הרי בג"ץ אמר את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שאתה יכול להשליך ממקרה למקרה.

ניסן סלומינסקי: נציג האוצר, בבקשה.

דניאל מלצר: הצעת החוק כפי שהיא מונחת כעת ושאנחנו עברנו עליה היא הצעת חוק תקציבית לכל דבר, ולפי הנתונים היחסית ראשוניים שגם שמענו - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: שנייה.

קריאה: לא, בהסכמת האוצר.

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: בואו נשמע את העלות הכספית.

דניאל מלצר: אם אנחנו מתייחסים - - - ב-3,000 דונם - - - פיצויים שבין 25 ל-50, אז החישוב הוא קל.

ניסן סלומינסקי: אלף?

דניאל מלצר: זה בסביבות מאה מיליון עלות תקציבית.

דניאל מלצר: כמובן שאם משנים את אחד המספרים, כשיהיו לנו נתונים יותר מעודכנים, אז גם נתקן את החישוב.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי שהאירוויזיון הולך לעלות 120 מיליון.

בצלאל סמוטריץ': לא חסר כסף.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי את שר האוצר אומר שהוא הולך לתקצב את זה רק עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': פתאום יש כסף.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט חבר'ה.

ניסן סלומינסקי: יהיה נטו קרקעות.

ניסן סלומינסקי: לאט לאט.

דניאל מלצר: כאמור, מבחינתנו זו הצעת חוק תקציבית.

דניאל מלצר: אנחנו מתנגדים לה.

דניאל מלצר: צריך למצוא לה - - -

בצלאל סמוטריץ': רגע, סליחה, איך אתה יכול להתנגד אם ועדת שרים תמכה?

בצלאל סמוטריץ': הלו?

דניאל מלצר: בוועדת שרים נקבע שנדרשת הסכמת האוצר.

בצלאל סמוטריץ': רגע, להמשך התקדמות.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול כשאתה מתנגד להצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': קידום הצעת החוק צריך להיעשות בזה - - -

קריאה: האישור היה לטרומית בוועדת שרים.

דניאל מלצר: לא הושגה הסכמה באוצר להצעת החוק - - -

קריאה: ההתקדמות היא ללפני ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': מזל שמי שיושב בוועדה זה השר שלכם ולא אתם.

נעמה מנחמי: רק נדגיש שההסכמה של ועדת שרים צריכה להיות לעלות התקציבית ולא רק להצעה.

בצלאל סמוטריץ': אז יש לי רק בקשה.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הרי בכל מקרה צריכה לעלות לוועדת שרים לפני קריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו נאשר אותה היום או מתי שזה יהיה, היא צריכה לעלות לוועדת שרים שוב לפני המליאה.

בצלאל סמוטריץ': זאת החלטה של ועדת שרים, היא לא צריכה כנסת.

נעמה מנחמי: כן - - -

בצלאל סמוטריץ': אז בקשתי היא שיהיה כתוב בדברי ההסבר, בנוסח הכחול - - - שיהיה כתוב שמדובר בהצעה תקציבית ונדרשת - - -

נעמה מנחמי: זה יהיה כתוב בצורה מפורשת.

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, לפני שנכתוב, אל תרוצו.

ניסן סלומינסקי: מאה מיליון, אף אחד לא יעביר אותה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': נכתוב שהיא תקציבית.

בצלאל סמוטריץ': הם כבר יגידו בעצמם את הסכום בתוך הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים שהם יגידו.

דניאל מלצר: אז הנה, אמרנו.

דניאל מלצר: זה - - - שלנו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים כי אנחנו נעשה את הבירור גם על זה לאט לאט.

ניסן סלומינסקי: אני מציע, מאחר שאנחנו צריכים לסיים בעוד דקה את הישיבה - - -

בצלאל סמוטריץ': דקה זה - - - להצביע.

נעמה מנחמי: לא ניתן להצביע - - -

ניסן סלומינסקי: אי אפשר.

ניסן סלומינסקי: צריך להקריא.

ניסן סלומינסקי: לא סיימת.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

דניאל מלצר: רק רציתי להגיד שמעבר לעלות התקציבית אנחנו גם רואים בהצעה מספר נקודות שיוצרות השלכות רוחב בעייתיות כמו גובה הסכומים - - -

ניסן סלומינסקי: בסעיפים עצמם?

דניאל מלצר: כן.

ניסן סלומינסקי: אז זה כשנדבר על הסעיפים.

בצלאל סמוטריץ': יש לי הצעה.

בצלאל סמוטריץ': תתחילו להיות פרודוקטיביים, תניחו הצעות על השולחן, תגידו מה אתם חושבים.

בצלאל סמוטריץ': אם הוסכם שיש כאן עוול שצריך לתקן, אז במקום לשבת על הגדר ולהגיד מה לא, שבו ביניכם ותגידו מה ההצעה, תביאו נוסח שאומר, הנה, זה מה שאנחנו מציעים, זה הנוהל, זה המנגנון, אלה הסכומים, אלה השטחים החלופיים.

בצלאל סמוטריץ': לשבת ולהגיד רק למה לא זה סבבה.

ניסן סלומינסקי: בצלאל, בצלאל, בצלאל.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להודיע, אנחנו גמרנו את הדיון הכללי, קיבלנו את האינפורמציות.

ניסן סלומינסקי: אני מודה גם לכם שבאתם ונתתם, ומה שיקרה מעכשיו ולהבא, אנחנו נקבע ישיבה שנתחיל לעבור על הצעת החוק סעיף סעיף, נדון על כל סעיף להתקדם לקראת הכנה לקריאה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אם באחד המשרדים יחול שינוי וירצו לקדם את זה בהליך מה שנקרא עוקף חוק, אנחנו כבר רגילים לזה, זה בסדר, אז אנחנו גם נשמח.

ניסן סלומינסקי: להערכתי לחוק פה יש גם חשיבות מסוימת ויש בה מינוס מסוים, אבל כרגע אנחנו דנים על התביעה הצודקת של בעלי הקרקעות.

ניסן סלומינסקי: אם תימצא דרך לפתור את זה שלא דרך החוק, אני מניח שההצעה הזאת תובא, ויכול להיות שתהיה הסכמה, וזה יכול לחסוך לנו את הצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נתקדם בשלנו.

ניסן סלומינסקי: אתם, כל אחד במשרדו תעבירו את הדברים ויכול להיות שהבינה תשרור והחוכמה שלפני המעשה תשרור, ואם תבואו עם הצעה ותגידו, עזוב, החוק הזה יסבך את כולנו ויגרום לנתק, איך אמרו לנו כל פעם, נתק בינינו לבין כל העולם וכולי, עזוב, רד מזה, לא מדובר על מי יודע מה, אנחנו נגיע איתם להסדרים וכולי.

ניסן סלומינסקי: גם זה יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: נביא את ההצעה לפני המגישים ונראה.

ניסן סלומינסקי: אבל אני חושב שכדאי שתהיה התקדמות כי אנחנו נתקדם.

ניסן סלומינסקי: וכשאנחנו נתקדם, נעשה את השינויים, אבל בסוף יהיה חוק.

ניסן סלומינסקי: אז תעשו את החשבון עם המשרדים שלכם מה אתם מעדיפים, חוק על הדרך שכופים אותו עד שאומר רוצה אני, שזה בסדר, או שאתם מעדיפים נעשה ונשמע, עוד לפני שיהיה חוק, לפני הנשמע, אנחנו כבר נגמור את הסיפור.

ניסן סלומינסקי: תחליטו איזו דרך אתם רוצים.

גדעון פרל: אני מציע להזדרז.

גדעון פרל: חגגנו למשה זר 80, אנחנו רוצים להזדרז כדי שבימיו עוד יהיה.

ניסן סלומינסקי: בימיו.

ניסן סלומינסקי: הוא עד 120 - - -

בצלאל סמוטריץ': ניסן, שלוש מילים.

בצלאל סמוטריץ': קודם כל, תודה.

בצלאל סמוטריץ': דבר שני, אני רוצה לבקש, לפני הדיון הקודם הפצתם בוועדה נוסח מתוקן שאני ביקשתי לשים, לא חשוב עכשיו, אמרתי קודם את ההיסטוריה של הנוסח הקודם.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש, גם אנחנו בדיון וגם אתם תתייחסו לאותו נוסח מתוקן, שלא נתווכח על נוסח לא רלוונטי קודם.

בצלאל סמוטריץ': דבר שלישי, לאנשי האוצר, מהיכרותי את יושב-ראש הוועדה החוק הזה חשוב לו.

בצלאל סמוטריץ': למיטב ידיעתי, יש כמה חוקים שלכם שיושבים כאן שחשובים לכם בוועדה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': לשחק ולהגיד אנחנו מתנגדים, אנחנו יודעים לשחק את המשחק הזה מצוין.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר?

בצלאל סמוטריץ': שוב, יש חוקים חשובים למשרד האוצר שיושבים בוועדה הזאת ואפשר גם לתקוע אותם.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מציע לכם, תשנו ממנהגכם.

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי שאני מכיר אתכם מצוין.

בצלאל סמוטריץ': יש לכם מנהג כזה, להתנגד לכל מה שזז, חוץ ממה שאתם רוצים להביא.

בצלאל סמוטריץ': אני כידוע חבר בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': תהיו פרודוקטיביים, שבו עם משרד המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכן אגב לדבר גם מחוץ לוועדה, זה מה שאמרתי קודם.

בצלאל סמוטריץ': בדרך כלל כשרוצים לתאם, אז יושבים.

בצלאל סמוטריץ': ישבתי עם ענת אסיף שלוש פגישות, רק שלא היה לה חומרים כי היא לא קיבלה מהמינהל ושאתה הצלחת להביא.

בצלאל סמוטריץ': בואו נשב וננסה להתכנס למשהו הגיוני שאפשר להסכים עליו או בלי חוק או בתוך חוק.

בצלאל סמוטריץ': לא על כל דבר צריך להתאגרף כאן סביב השולחן הזה.

בצלאל סמוטריץ': אבל תהיו פרודוקטיביים ותגידו מה כן, כי הוסכם על הממשלה כולל על השר שלכם, אני דיברתי איתו גם באופן אישי, שיש כאן עוול שצריך לתקן.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להתווכח איך מתקנים אותו, אבל לא יהיה מצב שאתם תגידו לא, תקציבי, זהו.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה יתקדם.

בצלאל סמוטריץ': הוא יתקדם כי הוא חשוב לנו, כי הוא עושה צדק, כי הממשלה הבינה שהוא עושה צדק ולכן צריך לקדם אותו.

בצלאל סמוטריץ': ועכשיו אפשר שיושב-ראש הוועדה יכפה את זה בדרכים שלו, ואפשר שננסה להגיע להבנות של שכל ישר כי כולם רוצים את אותה תוצאה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב תודה, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.