ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 531, 2018-01-15 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת החינוך, תרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 15.01.2018 כ"ח בטבת תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, תיקון הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך, תשע"ז 2017.

יעקב מרגי: הצעת חוק פרטית שמספרה 3684 של הכנסת ה-20, של חבר הכנסת, עבדכם הנאמן יעקב מרגי וקבוצת חברי כנסת קארין אלהרר, אילן גילאון, זוהיר בהלול, יואל חסון ומירב בן ארי.

יעקב מרגי: יכלנו להחתים כמעט את כל הכנסת, לא יודע אם היה מישהו שהוא מתנגד לכך.

יעקב מרגי: הצעת החוק הזו באה פחות או יותר, אם אפשר לקרוא לזה להשלים, או בהמשך לחוק אחר שנחקק, אם אני לא טועה, ב-2008.

יעקב מרגי: הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, מוסדות ציבוריים.

מירב ישראלי: חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים מ-2008.

יעקב מרגי: מ-2008, כפי שאמרתי.

יעקב מרגי: אנחנו חשבנו בעקבות מקרה טראגי שהיה, של הילדה בר הירשברנד, מקרה שהסתיים בצורה טראגית.

יעקב מרגי: הרקע הרפואי שלה היה ידוע.

יעקב מרגי: זה לא קרה בגלל בית הספר, אבל היה לה רקע רפואי – ואם היה יכול להיות, אנחנו תמיד אומרים יכול להיות, שאם היה המכשיר הזה, מכשיר ההחייאה, שלאט לאט אני אתרגל איך אומרים אותו בלועזית, אבל - - -

קריאה: דפיברילטור.

יעקב מרגי: בלי עזרה, אנחנו נאמר אותו.

יעקב מרגי: אם הוא היה מוצב בבית הספר יכול להיות שהיינו מצליחים להציל את בר.

יעקב מרגי: אני בגילוי נאות, אמא של בר כבר בקדנציה הקודמת נפגשה איתי כשהייתי חבר וועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעקב מרגי: ניסינו כבר אז להריץ את החוק הזה, לא צלח.

יעקב מרגי: הסתייע שאנחנו – ברוך השם, אני מכהן כיו"ר וועדת חינוך, אז זה יותר קל לי.

יעקב מרגי: מה לעשות, גם זה גילוי נאות, אז אומרים את זה.

יעקב מרגי: כנראה שצריך לומר, כי כנראה שחבר כנסת אחר היה נתקל בקשיים או שהוא היה מנצל את כישוריו האחרים או קשריו האחרים מול האוצר.

יעקב מרגי: אבל עשינו זאת.

יעקב מרגי: אני אומר אותו בגדול.

יעקב מרגי: בתחילת הדרך, בגלל עלות המכשיר וגם סוגיית ההפעלה וההדרכה, הכל כפי שהתחייבתי, יהיה בצורה ידידותית, בתיאום ובהסכמה של כל הגורמים.

יעקב מרגי: אנחנו בשבל הראשון נחייב בחוק שזה יוצב בבתי ספר של מעל ל-500 תלמידים בשלב ראשון.

יעקב מרגי: תהליך ההחלה של החוק או הכניסה של החוק יהיה בהדרגה, יתחלק על פני ארבע שנים.

יעקב מרגי: עלות תקציבית מוערכת של החוק הזה בין 14-17 מיליון שקלים.

יעקב מרגי: אני לוקח את הצד המקל, האוצר מחמיר כדרכו בקודש.

יעקב מרגי: שוב, המשרד יממן, חובת ההצבה תהיה על הרשויות המקומיות והבעלויות.

יעקב מרגי: זו פחות או יותר הצעת החוק על רגל אחת.

יעקב מרגי: אנחנו ניכנס כפי שאנחנו נוהגים בדרך כלל בחקיקה, אלא אם כן חברי הכנסת לפני כן ירצו – בחקיקה אנחנו בשלב הראשון מקריאים סעיף סעיף.

יעקב מרגי: אחרי כל סעיף, אם יש הערה אנחנו ניתן סבב התייחסויות אפילו בלי להירשם, מימין לשמאל.

יעקב מרגי: אין הערות, נתקדם.

יעקב מרגי: לאחר מכן, אם יש הסכמה גם נצביע על זה עוד היום.

יעקב מרגי: אנחנו מארחים מצד שמאל קבוצה – מישהו שיעמוד, יציג את הקבוצה?

קריאה: אנחנו ממדעי המדינה, תואר שני, האוניברסיטה העברית.

יעקב מרגי: נאחל לכם הצלחה.

יעקב מרגי: אתם חווים כאן תהליך חקיקה בתוך וועדה, וועדת חינוך, הצעת חוק פרטית שעוברת כרגע הליך חקיקה לקראת העלתה למליאה לקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת עודד.

עודד פורר: אני מבין שמי שאמור להפעיל את המערכת הזו זה המורים.

עודד פורר: אלף, כן הייתי רוצה לדעת איזה חובות זה מטיל על המורים, ואיך אנחנו גם מגנים עליהם שבסוף הם לא, מהסיפור הזה, מחר כבר יהיו גם אחראיים ל- - -

יעקב מרגי: ברור, לכן אני אמרתי שהצעת החוק – כפי שאמרתי, התחייבתי להעביר אותה בהסכמה, בתיאום.

יעקב מרגי: אנחנו מארחים כאן גם את השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אני שמח שגם מד"א וגם איחוד הצלה נמצאים אתנו כאן.

יעקב מרגי: אין ספק שיעברו הדרכות, אם צריך גם ביטוח בנושא הזה למפעילים.

יעקב מרגי: לי אין בעיה, כיד הדמיון, גם אם ירצו לשנות ושיהיו מתנדבים נאמני בריאות משכבה י"ב שעברו הסמכה, אם זה אפשרי.

יעקב מרגי: אני לא יודע, אנחנו באים לכאן עם ראש פתוח, לחוקק אותו לאט ונכון.

יעקב מרגי: השאלה היא שאלה במקום, גם לי אין תשובה אליה, זה תוך כדי חקיקה.

יעקב מרגי: יש כאן גם נציגי השלטון המקומי.

יעקב מרגי: לכן אני מציע, מאחר ואמרתי שאנחנו ניתן סבב התייחסויות מימין לשמאל, נתחיל בהקראה.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, את רוצה להוסיף משהו לפני כן?

מירב ישראלי: חשבתי במהלך ההקראה, אם יש שאלות, פשוט - - -

קריאה: לאיזה נוסח את מתייחסת?

מירב ישראלי: אנחנו נקריא את הטרומי.

מירב ישראלי: שמנו לכם, שיהיה לכם נוח, גם איך זה משתלב בחוק העיקרי.

קריאה: לא קיבלנו את ההצעה.

יעקב מרגי: לא קיבלתם.

יעקב מרגי: כמעט אמרתי כרגיל.

יעקב מרגי: הכחול, יש לו?

יעקב מרגי: לאורחים אין כלום.

יעקב מרגי: לחלק בבקשה.

יעקב מרגי: הפכנו לכנסת ירוקה, אבל צריך לעבוד.

יעקב מרגי: טוב, אפשר?

יעקב מרגי: קיבלת?

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב ישראלי: אוקי.

מירב ישראלי: הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, תיקון - הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך.

מירב ישראלי: תיקון שם החוק: בחוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, בשם החוק, אחרי "עזרה ראשונה" יבוא " והצבת מכשירי החייאה".

מירב ישראלי: אני אומר שיש חוק, היום, שהוא חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, שהמהות שלי היא קביעת תכנית על ידי שר החינוך, להכשרה בלימוד עזרה ראשונה למורים ותלמידים לפי התכנית שהשר יקבע.

מירב ישראלי: אנחנו בעצם מוסיפים לחוק הזה גם את חובת הצבת מכשירי החייאה.

מירב ישראלי: אז זה גם יופיע בשם החוק.

מירב ישראלי: במטרה, גם אנחנו מתקנים אותה בהתאם.

מירב ישראלי: בסעיף 1 לחוק העיקרי – במקום "בא להקנות" יבוא "בא לקבוע חובת קיום אמצעי החייאה ועזרה ראשונה בבתי הספר ולהקנות", שזה את המיומנויות בעזרה ראשונה וכולי.

מירב ישראלי: במקום "ובכך להגביר" יבוא "ובכך להביא להצלת חיים ולהגביר", זה ברמה של השם והמטרה.

מירב ישראלי: פשוט הצהרתי.

מירב ישראלי: עכשיו אנחנו נכנסים להוראות האופרטיביות.

מירב ישראלי: תיקון סעיף 2, שזה ההגדרות.

מירב ישראלי: בסעיף ההגדרות אנחנו מוסיפים הגדרה של "ערכת החייאה".

מירב ישראלי: אחרי ההגדרה "עזרה ראשונה" יבוא: "ערכת החייאה" – דפיברילטור חיצוני אוטומטי המיועד להסדיר פעילות חשמלית של הלב באמצעות העברת זרם חשמלי ללב, במצבים של הפרעה בתפקוד הלב כתוצאה משיבוש פעילותו, העומד בדרישות שקבע השר, בהסכמת שר הבריאות, ואושר על ידי היחידה לאבזרים ומכשירים רפואיים במשרד הבריאות".

מירב ישראלי: מבחינת ההגדרה, אז גם האם ההגדרה נכונה, בעצם, מבחינה רפואית, וגם שר החינוך הוא זה שיקבע את הדרישות.

מירב ישראלי: השאלה אם זה נכון, תגידו לנו.

יעקב מרגי: לכן יש דיון.

מירב ישראלי: כן.

מירב ישראלי: עכשיו, אני חושבת ש-" ואושר על ידי היחידה לאבזרים ומכשירים רפואיים במשרד הבריאות" זה מיותר, כי ברגע ששר הבריאות מסכים, הוא כמובן מתייעץ – אנחנו לא מזכירים בדרך כלל יחידות - - -

קריאה: באיזה בתי ספר, יסודי או תיכון?

מירב ישראלי: כרגע זה בכלל בתי הספר.

יעקב מרגי: כלל בתי הספר מעל 500 תלמידים, בשלב ראשון.

יעקב מרגי: פשוט לא היית בפתיחה.

יעקב מרגי: אנחנו הסכמנו להגיע לסכום שהוא סביל וסביר, שאנחנו בשלב הראשון נכניס לבתי ספר של מעל 500 תלמידים.

מירב ישראלי: כן, עכשיו תמי מעירה פה נכון, שההגדרה היא לא זהה להגדרה בחוק הכללי של מכשירי ההחייאה, ובעצם נוצר לנו מצב שיש שתי הגדרות של מכשיר החייאה לצורך שני חוקים שונים.

קריאה: היא זהה למעט השר שקובע את הדרישות.

מירב ישראלי: זה יכול לכאורה ליצור מצב שההגדרה היא שונה בשני החוקים.

יעקב מרגי: כשנגיע להתייחסויות נגבש הסכמה.

מירב ישראלי: אז אתה רוצה עכשיו, או להמשיך?

יעקב מרגי: תמשיכי.

יעקב מרגי: מאחר -

מירב ישראלי: בסדר.

מירב ישראלי: הוספת סעיפים 3א ו-3ב: אחרי סעיף 3 לחוק העיקרי יבוא: אנחנו מוסיפים פה שני סעיפים.

מירב ישראלי: סעיף 3א כבר בתי ערכת החייאה.

מירב ישראלי: בכל בית ספר כרגע זה שלומדים בו מעל 250 תלמידים - - -

יעקב מרגי: צריך לתקן ל-500.

מירב ישראלי: לא, אבל אם אתה רוצה בהדרגה, אז אולי פה אנחנו נקבע את המספר הסופי שאתה רוצה להגיע אליו.

יעקב מרגי: לא, אנחנו נצטרך להגיע – בתכולה, ניתן הנחיות למשרד החינוך.

יעקב מרגי: נחיל על השר שהוא יקבע את התכנית.

מירב ישראלי: אבל בסופו של דבר, לאיזה מצב אתה רוצה להגיע?

יעקב מרגי: 500.

מירב ישראלי: רק 500?

יעקב מרגי: 500, זו ההסכמה.

מירב ישראלי: זאת אומרת לא 250, אוקי.

מירב ישראלי: אז צריך לראות מה ההדרגה.

יעקב מרגי: משרד החינוך יצטרך לקבוע תכנית החלה.

מירב ישראלי: אז נצטרך אולי לתת לו פרמטרים.

יעקב מרגי: אם זה לפי סוציו אקונומי, מה שתחליטו.

עודד פורר: לא, אבל אתה משאיר את התכולה פתוח בלי לקבוע בחוק?

יעקב מרגי: נקבע.

מירב ישראלי: השאלה מה – טוב, תכף נדבר על התכולה, אבל השאלה היא מה יהיו הפרמטרים, כי אם משרד החינוך מממן, אז לכאורה הסוציו אקונומי פחות רלוונטי, אני חושבת.

יעקב מרגי: לא יודע, אני סתם זרקתי.

יעקב מרגי: מה שתחליטו.

מירב ישראלי: כן, נדבר על זה.

מירב ישראלי: אוקי.

מירב ישראלי: בכל בית ספר שלומדים בו מעל 500 תלמידים תהיה ערכת החייאה אחת לפחות במקום מרכזי ונגיש.

מירב ישראלי: השר יקבע הוראות למיקום ערכת ההחייאה והדאגה לתקינותה, וכן לעניין השילוט המפנה אליה.

מירב ישראלי: כמו כן, רשאי השר לקבוע בתי ספר שלגביהם תהיה חובה להציב יותר ממכשיר החייאה אחד.

מירב ישראלי: 3ב קובע הוראה לגבי ערכת עזרה ראשונה, שזה משתלב בחוק המקורי של לימוד עזרה ראשונה.

מירב ישראלי: בכל בית ספר תהיה ערכת עזרה ראשונה.

מירב ישראלי: השר יקבע הוראות לעניין ערכת עזרה ראשונה, כאמור, לרבות מיקומה, תכולתה ומספר הערכות הנדרש בבית ספר.

מירב ישראלי: זה החוק, אתה רוצה לעשות סבב?

יעקב מרגי: אנחנו נעשה נסבב לפי סעיף.

יעקב מרגי: כדי שלא נעשה סלט, שאחד יתייחס לכל הסעיפים.

יעקב מרגי: נעשה דיון ממוקד על כל סעיף וסעיף.

יעקב מרגי: אז עכשיו לסעיף מספר 1, או הערות כלליות של הגופים, נתחיל מימין.

יעקב מרגי: רק תציגי את עצמך.

הילה זהבי: הילה זהבי, מרכז שלטון מקומי.

הילה זהבי: אני שמחה לשמוע שככל שמשרד החינוך הולך לממן את הצעת החוק, למרות שזה לא מוסדר בהצעת החוק, אבל לפי הבנתי הבנתי שזה כן הולך להיות ממומן על ידו.

יעקב מרגי: חד משמעית.

הילה זהבי: יש פה בעיה אחרת וחשוב להתמקד בה.

הילה זהבי: זה העניין של האחריות.

הילה זהבי: מרכז השלטון המקומי מתנגד להצעת החוק בהיעדר אחיות בתי ספר שיפעילו את מכשירי ההחייאה.

הילה זהבי: תפקיד האחות הבית ספרית בוטל והוא לא קיים עד היום, ואין כל גורם במוסדות החינוך שהוא מקצועי ואחראי, ויכול להיות מיומן על מנת להפעיל את מכשירי ההחייאה.

הילה זהבי: למען הסר ספק, עובדי המנהלה ומוסדות החינוך הם לא מקצועיים ולא מיומנים כדי להפעיל את מכשירי ההחייאה הללו.

הילה זהבי: זה הדבר החשוב שחשוב לי להציג.

יעקב מרגי: אז בואי, אני אומר בפתיח.

יעקב מרגי: בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית, אני מתכונן לקיים שולחן עגול, מחוץ לשולחן הוועדה, בין המרכז לשלטון מקומי, הסתדרות המורים ומשרד החינוך, כדי להביא צורת הפעלה הכי נכונה, וכמובן בהסכמה, בין הראשונה לשנייה והשלישית.

יעקב מרגי: יש לך עוד הערות?

הילה זהבי: חשוב להגיד שהאחריות פה זו אחריות כבדה מאוד, זה באמת הצלת חיי אדם.

יעקב מרגי: אחריות יותר כבדה כשמת לנו ילד או ילדה מתחת לידיים שלנו.

עודד פורר: אבל הם גם לומדים קורס עזרה ראשונה, הם עושים עזרה ראשונה.

יעקב מרגי: הם יקבלו – בואי תראי, גברתי, תקשיבי.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בפתיח, אנחנו נצטרך לתת מענה – אנחנו עוד לא קבענו מי, אם זה המורים, צוות המנהלה או תלמידים בגירים.

יעקב מרגי: לא יודע.

יעקב מרגי: כל מי שיעבור את הקורס הזה ומקבל הסמכה, יצטרך גם לקבל כנראה גם הגנה.

יעקב מרגי: עשינו – עירית, כשנגיע אז יגיע תורך.

יעקב מרגי: את היית שותפה להצעת חוק של גליק בנושא ה - ?

יעקב מרגי: אז נשמע אותך.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע.

יעקב מרגי: זו ההתייחסות של המרכז לשלטון מקומי- - -

הילה זהבי: חשוב שהקורסים האלה גם יהיו ממומנים בתוך העלות.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: זה לגיטימי גם כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

קריאה: מד"א ידבר ויענה קודם כל על המהות של המכשיר, ואז אני אתייחס לנושא.

יעקב מרגי: את יודעת מה, גם נכון.

יעקב מרגי: הצעה נכונה לסדר.

יעקב מרגי: בוא תספר לנו קצת על המכשיר.

איתמר אברמוביץ: בוקר טוב לכולם, איתמר אברמוביץ מנהל אגף הדרכה והסברה של מד"א.

איתמר אברמוביץ: קודם כל, אנחנו מברכים את חבר הכנסת על ההצעה, החוק בהחלט יכול להציל חיים.

איתמר אברמוביץ: מכשיר הדפיברילטור הוא מכשיר פשוט לתפעול.

איתמר אברמוביץ: היכולת לעשות איתו נזק היא נמוכה עד אפסית היום.

איתמר אברמוביץ: כל אדם יכול להשתמש בו, גם אם הוא לא עבר הכשרה.

איתמר אברמוביץ: מוקד מד"א היום יודע בשיחת החירום להנחות את הבן אדם איך לקחת את המכשיר, איך לחבר אותו, יכולים גם לראות אותו היום, ולהגיד לו מה לעשות.

איתמר אברמוביץ: כל אדם, כמעט בכל גיל, יכול להשתמש במכשיר הזה.

איתמר אברמוביץ: מאוד פשוט.

איתמר אברמוביץ: אני מכבד את מה שאמרה נציגת השלטון המקומי, אבל באמת שהעניין פה הוא מאוד פשוט, והנזק הפוטנציאלי הוא אפסי.

יעקב מרגי: אני דווקא כמציע הצעת החוק, וכביכול לכאורה נשמעת פה עמדת נגד, אני מקבל את העמדה כשהיא בשלב הראשוני של החקיקה, כשההבנה היא שאנחנו לקראת ה – בין הראשונה לשנייה לשלישית, אני לא עושה שום דבר בוועדה הזו שלא בתיאום מרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: זה אצלי כלל ברזל.

יעקב מרגי: אנחנו נשב ביחד, נגיע להסכמות, גם עם הסתדרות המורים, איך זה יעבוד.

איתמר אברמוביץ: חד משמעית.

איתמר אברמוביץ: החששות הם מוצדקים, כי אין היכרות עם המכשיר, אבל המכשיר הוא באמת פשוט.

איתמר אברמוביץ: היום אנחנו מדריכים את הציבור הרחב שאף פעם לא הפעילו את המכשיר, איך לקחת את המכשיר, לחבר אותו, ויש לזה אחוזי הצלחה.

יעקב מרגי: פחות מסובך מהסמארטפון שלי, נכון?

איתמר אברמוביץ: הרבה פחות.

קריאה: יש הבדל בין הפעלה על ילדים להפעלה על מבוגרים?

איתמר אברמוביץ: יש כמה סוגים של מכשירים, לפעמים יש איזה סוויץ' שצריך לעשות או להחליף מדבקות, אבל בסך הכל התפעול הוא מיועד לאנשים שאין להם הכשרה רפואית.

איתמר אברמוביץ: כל הרעיון - - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה, יש פה הצעה חשובה - - -

איתמר אברמוביץ: אני אביא מכשיר כזה בפעם הבאה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: מנהלת הוועדה אמרה לדיון הבא, כדי ש – יפה, כל הכבוד.

יעקב מרגי: בבקשה עירית.

עירית ליבנה: אוקי.

עירית ליבנה: אז קודם כל תודה.

עירית ליבנה: אני רוצה להגיד ככה: קודם כל, כל כיתות י' בארץ לומדים לימודי עזרה ראשונה.

יעקב מרגי: זה שאני מכיר אותך זה לא אומר שכולם.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

עירית ליבנה: עירית ליבנה, המפקחת על הבריאות, משרד החינוך.

עירית ליבנה: המציאות כיום משנת 2000, כל כיתות י', בכל המגזרים, בכל הרשתות, בכל, לומדים לימודי עזרה ראשונה באמצעות ספק.

עירית ליבנה: יש לנו ביצוע של 95% מותאם יפה, חגיגה טובה ומשמש לכל, גם ברמה האישית וגם כמו שאתה ציינת.

טלב אבו עראר: החל מאיזה גיל?

עירית ליבנה: בכיתה י' מתבצע.

טלב אבו עראר: זה חובה?

עירית ליבנה: כחובה.

עירית ליבנה: זה חקיקה שעברה בשנת 2000.

יעקב מרגי: אנחנו מתקנים את החוק הזה.

עירית ליבנה: אנחנו מוסיפים לו.

עירית ליבנה: אוקי, זה תקצוב יפה, כמעט 5 מיליון שקלים שמשרד החינוך משקיע בחינוך, ומבצע, ומפקח עליו, על הספקים, על הספק.

עירית ליבנה: גם המנהלים – זאת אומרת, אנחנו מבצעים את זה.

עירית ליבנה: לזה אני רוצה להתייחס.

עירית ליבנה: קודם כל, המכשיר, כמו שציין איתמר ממד"א.

עירית ליבנה: המכשיר הוא מכשיר אוטומטי לחלוטין.

עירית ליבנה: כל אדם שיכול לבצע את זה – דרך אגב, היום, אני חושבת שהם יודעים את זה יותר טוב ממני.

עירית ליבנה: הרבה מאוד משפחות בארצות הברית רוכשות את זה.

עירית ליבנה: מקרר אנחנו מחליפים ב-10,000 שקלים כל שנתיים- - -

קריאה: איפה מונח המכשיר הזה בבית ספר?

עירית ליבנה: רגע.

יעקב מרגי: עוד לא קנינו אותו.

יעקב מרגי: אתה מזכיר לי את הבדיחה, תרדו מהאוטו - - -

קריאה: זה לא בדיחה.

קריאה: אני עסקתי בזה יותר מאשר בדיונים פה.

קריאה: גם בתי הספר שלא היה מכשיר, יש גורם אחראי.

קריאה: ילדים בבית ספר יסודי אחראיים על העזרה הראשונה?

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו מחוקקים את זה.

יעקב מרגי: נקבע כללי חקיקה.

קריאה: לכן שאלתי, ילד בכיתה י' זה תיכון, מה עם היסודי?

עירית ליבנה: רגע.

קריאה: צריך להבחין בין יסודי ותיכון.

יעקב מרגי: לכן, אתה יודע – עכשיו אני מבין.

יעקב מרגי: תקשיב, תמיד שאלתי את עצמי, היהודים מסבכים את החיים, קריאה טרומית, קריאה ראשונה, קריאה שנייה.

יעקב מרגי: עכשיו אני מבין למה יש קריאה טרומית ויש קריאה ראשונה.

יעקב מרגי: החוק מתעבה.

קריאה: אבל זה לא נכון שכל אחד יכול להפעיל מכשיר.

קריאה: מה, ילדים בכיתה ג'?

יעקב מרגי: זו לא הכוונה.

קריאה: אבל אם כבר עוברים בכנסת, צריך לכתוב מה זה, באיזה בית ספר מדברים, יסודי, תיכון, באיזה כיתה.

קריאה: אנחנו הכשרנו מורים, נתנו – גם זה עולה כמה גרושים.

קריאה: היה מי שאחראי למצבי בטיחות.

יעקב מרגי: תודה, אבל תן לה לסיים.

יעקב מרגי: בבקשה.

עירית ליבנה: אז קודם כל, הנושא – התפיסה היום, והזכרת את הנושא הזה של החוק של המזרקים.

עירית ליבנה: זאת אומרת, אנחנו רוצים למגן את כל הילדים ולהציב במרחב החינוכי כל מה שיכול לעזור להצלת חיים.

עירית ליבנה: זה במקביל לנושא של ההכשרה של הדרכה של העלאת המודעות, כל הדברים מסביב.

עירית ליבנה: אנחנו ערים לאיזשהו תהליך שהוא באמת ייצור ביטחון בקרב כולם.

עירית ליבנה: קודם כל, בקרב ההורים שיידעו, ואתה הזכרת על לימור הירשברנד.

עירית ליבנה: זאת אומרת, ההורים יידעו שיש.

עירית ליבנה: בית, אנחנו בדיבור מתמיד עם הסתדרות המורים, עם בעלי העניין, עם בעלי המקצוע, עם מרכז השלטון המקומי.

עירית ליבנה: אנחנו נעשה את הכל ביחד.

עירית ליבנה: אני חושבת שזו אחת מהאמירות הנכונות, שיוצב כזה מכשיר או כל אמצעי שיעזור לצוות בבית הספר, ואנחנו מדברים – או בגן.

עירית ליבנה: זה צוות.

עירית ליבנה: לכן אחר כך נראה מי.

עירית ליבנה: לא ללא הכשרה מתאימה, ויגידו - - -

יעקב מרגי: אני חושב שגם הצוות חייב שיהיה – גם בשביל הצוות זה טוב - - -

עירית ליבנה: זה טוב.

עירית ליבנה: במה עוד - - -

יעקב מרגי: אם נעשה סטטיסטיקה, יש סיכוי גדול שאנשי הצוות ייהנו מזה יותר מאשר התלמידים.

עירית ליבנה: ולכן אנחנו חושבים שזה חשוב.

עירית ליבנה: אתה מדבר על כל בעיה במוסד החינוכי, ולכולם יש תפקיד ואחריות.

עירית ליבנה: מעבר לזה, הסוגים והכל, אנחנו נבחן מה שציינת.

עירית ליבנה: המשרד התחייב לממן את הרכישה, בהדרגה של ארבע שנים, הקביעה של 500 תלמידים.

עירית ליבנה: קביעה כזאת סוחבת – ואיתן, זה לך, לעל יסודיים יותר, כיוון שהם – לגבי הנושא של – יש פה אמירה, כמה מכשירים יוצבו בבית ספר.

עירית ליבנה: יש לנו בתי ספר עם 2,000 תלמידים, או פיזור - - -

יעקב מרגי: אנחנו נקבע שזה - - -

עירית ליבנה: אנחנו נשב עם אנשי המקצוע ועם משרד הבריאות ונקבע איזשהם כללים.

יעקב מרגי: אוקי.

יעקב מרגי: הלאה, אנחנו ממשיכים.

קריאה: משרד המשפטים, אין לי הערות כרגע.

יעקב מרגי: אין לך הערות בשלב זה.

יעקב מרגי: מד"א, להוסיף?

קריאה: ציינו.

יעקב מרגי: ציינתם.

אייל גרינבוים: שמי אייל גרינבוים, אני משאג שירותי רפואה בע"מ.

אייל גרינבוים: אנחנו הנציגים – אנחנו מייבאים את המכשירים האלה לארץ יש לנו למעלה מ-4,000 - - -

יעקב מרגי: גילוי נאות, לא מכיר אותך.

יעקב מרגי: אף פעם לא נפגשנו ואני לא מתכונן להזמין אותך לשום אירוע אישי שלי.

יעקב מרגי: אל תזמין אותי.

אייל גרינבוים: בסדר גמור.

אייל גרינבוים: יש לנו למעלה מ-4,000 מכשירים בארץ.

אייל גרינבוים: יש עיריות שכבר עברו בשנתיים האחרונות כמו עיריית הרצליה ועיריית יבנה, ובעיריית הרצליה כבר הצילו חיים.

אייל גרינבוים: המכשירים מותקנים, נמצאים בבתי ספר, גם ביסודיים וגם בבתי ספר על יסודיים.

אייל גרינבוים: המכשיר הוא מכשיר פשוט.

אייל גרינבוים: יש לי פה מכשיר, אם מישהו ירצה לדעת איך הוא עובד.

אייל גרינבוים: הוא פשוט.

יעקב מרגי: תראה, אנחנו פה.

יעקב מרגי: על הדרך תראה לנו.

אייל גרינבוים: מכשיר פשוט, הפעלה בכפתור אחד.

אייל גרינבוים: המכשיר גם מאויר, גם נותן לנו קול.

אייל גרינבוים: אפשר להוציא את זה עם התיק.

אייל גרינבוים: אני מוציא את הלשונית, יוצאות לי פה אלקטרודות.

אייל גרינבוים: יש לנו שתי מדבקות, מדביקים אחד פה ואחד פה, לא משנה מי מהם, מחליפים.

יעקב מרגי: זה פחות מלחיץ מבגרות, מבחן בגרות במתמטיקה.

יעקב מרגי: אני מקווה שלא הפחדנו אתכם, סטודנטים.

יעקב מרגי: בהצלחה.

אייל גרינבוים: ואז הוא נותן לנו את הקצב.

אייל גרינבוים: במצב אמת, כל התהליך הזה לוקח מספר שניות.

אייל גרינבוים: יש שני דגמים של המכשיר הזה.

אייל גרינבוים: זה מכשיר שנותן שוק באופן אוטומטי, לבד, בלי לחיצה.

אייל גרינבוים: יש מכשיר שהוא חצי אוטומטי, שבעצם אומר לנו ללחוץ על השוק.

אייל גרינבוים: ההפעלה שלו מאוד פשוטה.

אייל גרינבוים: אנחנו מכשירים מנערים בצופים שיש לא מעט מכשירים שעשינו.

אייל גרינבוים: אגב, בעקבות הסיפור של לימור הירשבנד, אנחנו גם תרמנו דפיברילטור שלנו ואנחנו עושים להם שם הכשרות בבית אריה.

אייל גרינבוים: יש עוד מקרים של תלמידים.

אייל גרינבוים: אגב, זה לא רק תלמידים, יש לא מעט מורים שחוטפים דום לב בבתי ספר, בטיולים.

אייל גרינבוים: זה בגדול.

אייל גרינבוים: משרד החינוך גם קנה מכשירים למשרדים שלו.

אייל גרינבוים: ארגון המורים קנה מכשיר למשרדים.

אייל גרינבוים: אין סיבה שלא יהיה בבתי ספר.

אייל גרינבוים: יש לי פה, אם תהיה מעוניין, סטטיסטיקה בארצות הברית, סטטיסטיקה בסינגפור, כמה מכשירים נמכרו, מה הקריטריונים.

אייל גרינבוים: אני יכול להעביר לך.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.

יעקב מרגי: המשך?

יאיר חברוני: יאיר חברוני, מנהל תחום אמבולנסים במשרד הבריאות.

יאיר חברוני: אנחנו כמובן מברכים על הצעת החוק הזאת.

יאיר חברוני: אנחנו עובדים במשותף, עבדנו במשותף עם משרד החינוך, עם עירית, עם מגן דוד כמובן, עם איתמר והצוות.

יאיר חברוני: חשוב להבין שגם כשהיינו שותפים בהצעת החוק – בחוק, כבר לא הצעת חוק של מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, של ההצבה שלהם, נקבעו כבר בגדול אותם קריטריונים שבגדול אפשר לבוא ולהלביש אותם.

יאיר חברוני: לא רוצה לרדת לרזולוציות, אבל נאמר כאן 500, באיזה קומה, אפילו באיזה מרחק, באיזו קומה יוצב המכשיר.

יאיר חברוני: כך שבאמת רוב הדברים לא צריך להמציא אותם.

יאיר חברוני: אני לא אחזור על הדברים כמו שנאמר, המכשיר פשוט, ההדרכה פשוטה.

יאיר חברוני: הייעוד של המכשיר הזה, כמו שאמר איתמר ממד"א וכמו שאמרה עירית, הוא דווקא לאותם אנשים לא מקצועיים.

יאיר חברוני: לא צריך את האחות ולא צריך את הפרמדיק.

יאיר חברוני: היכולת של מוקד מד"א ו/או מוקד הצלה אחר להדריך את המאבטח – זה נמצא היום בנתב"ג, זה נמצא באוניברסיטאות, זה נמצא במכללות.

יאיר חברוני: זה נמצא גם בכנסת.

יאיר חברוני: כלומר, בבתי ספר בחלק מהמקומות שלא חיכו לחוק הזה.

יאיר חברוני: בסופו של דבר, המכשיר פשוט, ההפעלה פשוטה.

יאיר חברוני: משרד הבריאות – זו הייתה המלצה של המועצה הלאומית לקרדיולוגיה, לבוא ולהציב וגם להרחיב אותו.

יאיר חברוני: באחד מהדיונים על החוק שעבר של הצבת מקומות, גם הרחבנו אותו לפארקים, הרחבנו אותו למקומות ציבוריים נוספים.

יאיר חברוני: אין מצב, הדבר הזה הוא מציל חיים עוד לפני הגעת אמבולנס.

יאיר חברוני: תוך 4 דקות ובעלויות – אתה מכיר את העלויות יותר טוב ממני.

יעקב מרגי: אני קראתי לאחרונה – אני תמיד התלוננתי שאני משתעל, ומסתבר שזה טוב ללב כשמקבלים דום לב.

יעקב מרגי: אז מי שלא יודע להשתעל שיתחיל להתאמן להשתעל.

קריאה: עדיף דפיברילטור, ואם לא אז תשתעל.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

אבי מיארה: שלום וברכה, אני אבי מיארה, מנהל פרויקט מוסד בטוח באיחוד הצלה.

יעקב מרגי: מה זה מוסד בטוח?

אבי מיארה: מוסד בטוח באיחוד הצלה, יש לנו פרויקט שהוא מתחלק לשלושה חלקים, גם בנושא של הקורסים, עזרה ראשונה, קורס משפחה בטוחה.

אבי מיארה: יש את הנושא של ציוד רפואי.

אבי מיארה: קודם כל, אני מברך את הוועדה על ההתכנסות החשובה הזאת בושא הדפיברילטורים.

אבי מיארה: יש לנו – אנחנו מתעסקים בעיקר עם מוסדות חינוך וגם עם עיריות, גם בנושא של הצבת תיקי עזרה ראשונה, תיקי חובשים במוסדות חינוך.

אבי מיארה: אנחנו גם מלווים את המוסדות.

אבי מיארה: אנחנו רואים את הצורך האמיתי של זה בשגרה, גם בבתי ספר שרכשו, בתי כנסיות שרכשו דפיברלטורים שזה הציל חיים.

אבי מיארה: יש לנו כבר - - -

יעקב מרגי: אפרופו בית כנסת, אני בשידור חי חוויתי זאת.

יעקב מרגי: אז היה עוד מותר לעשות הנשמה מפה לפה, אחי קפץ.

יעקב מרגי: לי יש תכונות הפוכות מאחי.

יעקב מרגי: הוא קפץ, עשה לו, הוא תרם לו חיים כמה חודשים.

יעקב מרגי: אומנם הוא היה קשיש, אבל הוא תרם לו כמה חודשים.

אבי מיארה: אין ספק שהצבת דפיברילטור בכל מוסד היא בטוח תציל חיים.

אבי מיארה: אנחנו מברכים על זה.

אבי מיארה: כמו שאנחנו רואים בנושא של טיולים של מוסדות חינוך, שהרבה פעמים המציאות שיש תיק בתקן גורם לזה שצוות ההוראה בודק ומוודא שהתיק בתקן.

אבי מיארה: אנחנו שמחים על כך ואנחנו בטוחים שהדפיברילטורים יעזרו להמשיך להציל חיים.

יעקב מרגי: חבר כנסת, רוצה להתייחס?

יוסף עטאונה: כן, בקצרה.

יוסף עטאונה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יוסף עטאונה: אני מברך על היוזמה ועל הצעת החוק, זו הצעה מאוד חשובה שיכולה להציל חיים, במיוחד במקומות בפריפריה שיש מרחק גם ממוסדות רפואה או קופות חולים ויש מרחק להגעת עזרה ראשונה או להזעיק ניידות לעזרה.

יוסף עטאונה: לכן הצעת החוק היא מאוד חשובה במוסדות, במיוחד בפריפריה, גם לתלמידים וגם לצוות הרפואי והמורים, זה מאוד משמעותי שיקבלו גם את ההקנייה המקצועית, העיונית, וגם המעשית, שיכולה לעזור ולתרום.

יוסף עטאונה: תודה רבה.

יעקב מרגי: עודד, אתה רוצה להוסיף משהו?

יעקב מרגי: טלב.

טלב אבו עראר: אני רוצה רק לברך אותך על הצעת החוק שלך, כי באמת כל אמצעי להצלת חיים מוערך.

טלב אבו עראר: כמו שהזכיר גם חברי, במיוחד במקומות כמו יישובי הפריפריה, כמו בנגב, בוא נגיד.

טלב אבו עראר: זה תורם ועוזר לאוכלוסיית התלמידים, המורים, הנהלות של בתי הספר.

טלב אבו עראר: לכן אני מברך על הצעת החוק הזו ואני אתמוך בה.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: מאיר, תציג את עצמך.

מאיר אסרף: עורך דין מאיר אסרף, אני מייצג את הסתדרות המורים.

מאיר אסרף: הצעת החוק היא הצעת חוק מבורכת שמבקשת להציב מתקן הצלת חיים.

מאיר אסרף: בזה אנחנו כמובן תומכים וחושבים שזה דבר חשוב.

מאיר אסרף: מה שהדיון הזה והצעת החוק הזו גורמים לנו לחשוב, זה להבין איזה משגה היה הביטול של אחיות בתי הספר, וכמה נחוצות אחיות בתי הספר במערכת החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו מחזירים אותן בהדרגה.

קריאה: אין מחלוקת על העניין הזה בוועדה.

מאיר אסרף: זה דבר שהוא נוראי.

יעקב מרגי: תראה, שמנו להם אפיפן.

יעקב מרגי: עכשיו מכשיר החייאה, עוד מעט נבקש חדר איפה שזה יהיה, ואז נכניס את האחות.

מאיר אסרף: בסך הכל, צריך להחזיר את אחות בית הספר.

מאיר אסרף: אנחנו רוצים להודות ליושב ראש הוועדה על כך שאנחנו נקיים דיון משותף על מנת שלא תהיה הטלת מטלות חד צדדית על עובדי הוראה, מטלות נוספות.

מאיר אסרף: מובן ששמירה על שלומם ובטחונם של התלמידים - - -

יעקב מרגי: והמורים.

מאיר אסרף: לא, אבל מובן שהשמירה על שלומם וביטחונם של התלמידים הוא חלק מהתפקיד של עובד הוראה, אבל הרמה הרפואית שאליה אנחנו נדרשים להגיע מדיון לדיון היא פשוט מחייבת דיון מעמיק, כדי שנוכל למצוא פתרון ולהגיע להסכמות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב ישראלי: יש לי שלוש הערות או שאלות לפני שנסגור את הנוסח של ההצעה.

מירב ישראלי: אחד, מכיוון ששילבנו את זה בחוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, כרגע זה חל רק על מוסדות מוכרים, כי לימוד העזרה הראשונה לא חל על מוסדות הפטור.

מירב ישראלי: כשאתם חישבתם את העלות, אתם הכנסתם את מוסדות הפטור בחשבון גם?

מירב ישראלי: או שהנחתם שזה יכול רק על מוכרים?

קריאה: אנחנו נבדוק את זה.

מירב ישראלי: אוקי, כי לדעתי לפחות שני הסעיפים האלה - - -

יעקב מרגי: זה לא יעכב את החוק.

יעקב מרגי: אם זה חלל הממלכתי והמוכר שאינו רשמי – אם נצליח להכיל בעלות הזו גם את הפטור, מה טוב, אם לא, לא נעכב את החוק.

מירב ישראלי: את הסעיפים לא של הלימוד, אלא את הסעיפים של הצבת מכשירים וערכה.

קריאה: נבדוק את זה.

מירב ישראלי: אז את זה הם יבדקו לשנייה ולשלישית?

יעקב מרגי: כן, לשנייה ולשלישית.

מירב ישראלי: אוקי, בסדר גמור.

מירב ישראלי: אני מעלה פשוט את השאלות.

עדי נועם סביר: אפשר שאלה?

יעקב מרגי: מי הדוברת?

עדי נועם סביר: עדי מהלשכה המשפטית במשרד החינוך.

עדי נועם סביר: אין בעצם סעיף שמדבר על האחריות להצבת המכשיר, כלומר שזה הבעלות או הרשות.

עדי נועם סביר: זה לא מעוגן בנוסח, צריך להוסיף עוד סעיף.

מירב ישראלי: בחוק העיקרי באמת זה לא סביל, אלא פעיל, וכתוב "מחזיק מקום ציבורי יציב במקום הציבורי במקום מרכזי ונגיש מכשיר החייאה".

מירב ישראלי: כאן אני מבינה מה שאמרת בפתיחת הדברים, שהרכישה תהיה על ידי משרד החינוך, אם אני מבינה נכון - - -

יעקב מרגי: לא, המימון.

מירב ישראלי: אז זה מעלה שאלה נוספת - - -

יעקב מרגי: בואי תראי.

יעקב מרגי: אני, כפי שאמרתי, כפי שרציתי לומר בדיוק.

יעקב מרגי: לקראת הקריאה הראשונה, לגבי תיקוני נוסח, נעשה זאת.

יעקב מרגי: כל השאלות שמתעוררות איך, מי, כמה, מה ומתי, לא יקודם לשנייה ושלישית עד שנסגור זאת בשולחן.

יעקב מרגי: רק תכינו את השאלות הנכונות.

מירב ישראלי: זה בדיוק מה שאני מנסה לעשות, כדי שיהיה את השאלות, לפחות לדיון אצלכם ולפעם הבאה.

מירב ישראלי: זה באמת חלוקת האחריות ואיך אנחנו מביאים אותה לידי ביטוי בחוק.

מירב ישראלי: עוד שתי שאלות.

מירב ישראלי: אחד, הסתכלתי על החוק של המזרקים, שם יש גם עניין של מעקב אחרי שימוש.

מירב ישראלי: זאת אומרת שצריך לדווח על כל מקרה של שימוש במכשיר, ושיש תיעוד של הדברים.

מירב ישראלי: אפשר להכניס את זה גם לתקנות של השר.

יעקב מרגי: אם זה נדרש.

עירית ליבנה: הקטע הזה בדיוק על דו"ח.

עירית ליבנה: ברגע שבית ספר מדווח על אירוע, אנחנו נשתול פנימה גם שימוש בזה או בזה.

מירב ישראלי: אז אני אומרת, אני מעלה הכל.

מירב ישראלי: זה כרגע לא בחוק - - -

עירית ליבנה: זה ייכנס לנוהל.

יעקב מרגי: אם נחליט- - -

מירב ישראלי: לא, זה צריך להיות ברמת החקיקה גם, אם אתם רוצים שזה יהיה.

יעקב מרגי: לכן אמרתי את זה בשולחן עגול בין השנייה לראשונה לשלישית.

יעקב מרגי: נשאף להכניס את כל מה שהתעורר בדיון.

יעקב מרגי: זה יהיה מיני דיון, במסגרת הוועדה נעשה - - - לקריאה הראשונה והשנייה אנחנו צריכים, אם יש תיקוני נוסח שלכם.

מירב ישראלי: אז זה מה שאני שואלת.

מירב ישראלי: בעצם, אם אני עוברת על הנוסח פה, לגבי מוסד החינוך כרגע אנחנו לא נכניס הגדרה אחרת.

יעקב מרגי: נשאר כפי שהוא.

מירב ישראלי: זה כן.

מירב ישראלי: עכשיו, לגבי ערכת החייאה, אתם רוצים להשאיר את זה ככה ולדון בזה עוד פעם?

מירב ישראלי: כי שוב, יכולות להיות שתי הגדרות שונות של ערכת החייאה בשני חוקים שונים, זה קצת מוזר המצב הזה.

יעקב מרגי: אין לי בעיה להתאים את ההגדרה.

יאיר חברוני: משרד הבריאות פרסם לאחרונה תקנות בנוגע לתכולת תיק עזרה ראשונה בכמה גרסאות, בכמה תכולות.

יאיר חברוני: צריך רק להחליט מה רוצים שייכנס - - -

מירב ישראלי: לא, אנחנו מדברים על ההגדרה של המכשיר.

מירב ישראלי: מה שאפשר לעשות, מכיוון שיש חוק כללי שחל על כלל המוסדות, אפשר לאמץ את ההגדרה מהחוק ה - - -

יאיר חברוני: יש תקן למכשיר, אני לא הבנתי את השאלה.

יאיר חברוני: יש תקן למכשיר.

חלי גיא אלדר: אבל אז זה אומר ששר העבודה בעצם יהיה אחראי על - - -

יעקב מרגי: לא.

קריאה: רק על הגדרה.

יעקב מרגי: אנחנו כדי לא להכניס את כל הממשלה לחוק, סלחי לי, הפצפון הזה, עשינו תיקון ספציפי שחל על מוסדות חינוך.

קריאה: וזו הגדרה שהיא מקצועית.

יעקב מרגי: היה לי ניסיון ראשון שלא צלח, שמייד לקחתי את החוק חזרה כי זה לא שייך שכולם יתייחסו לעניין בתי הספר.

יעקב מרגי: רק בהגדרה של המכשיר.

מירב ישראלי: הייתי פשוט כותבת כהגדרתו בחוק הצבת מכשירי החייאה.

קריאה: ששם בחוק, הרי זו בעצם אותה הגדרה כמו פה, רק שהשר שם זה השר שיש בזה.

מירב ישראלי: אני שואבת את ההגדרה משם, כי ההגדרה של כלל המקומות הציבוריים - - -

יעקב מרגי: של המכשיר.

מירב ישראלי: רק של המכשיר.

מירב ישראלי: שר העבודה קבע לצורך החוק ההוא, כבר קבע, אותה הגדרה תחול על המוסד.

מירב ישראלי: זה אותו מכשיר.

קריאה: הקביעה היא מכשיר אוטומטי או חצי אוטומטי, מה כתוב שם?

קריאה: חצי אוטומטי, למיטב זכרוני.

קריאה: למה שבמוסד חינוך זה יהיה שונה?

קריאה: אני אגיד לך למה.

קריאה: לילדים יכול להיות שאת צריכה מדבקות שונות.

יעקב מרגי: רבותיי, אומנם הדיון הוא זה, אבל אחד אחד.

יעקב מרגי: עירית, בבקשה.

עירית ליבנה: אני לא סתם שאלתי, וההערות של הסתדרות המורים – אם ההגדרה שם היא חצי אוטומטי ויש מכשיר אוטומטי, אני חושבת שכדי להקל – ואני אומרת, זה לא יהיה מאיים על המורים.

עירית ליבנה: תשמעו, אנחנו רוצים שיעשו, אז כן לחשוב על ההגדרה של מכשיר אוטומטי.

יעקב מרגי: נשאיר את זה כך.

יעקב מרגי: מקבל את ההמלצה.

יעקב מרגי: שנייה, מד"א.

איתמר אברמוביץ: סוגיה אחת נוספת זה עניין הרישום של המכשירים.

איתמר אברמוביץ: חשוב לנו לדעת באיזה בתי ספר ואיפה המיקומים של המכשירים האלה, כדי שכשמתקבלת שיחה, נוכל להגיד לצוות: יש דפיברילטור בחדר ככה וככה, גשו.

יעקב מרגי: אתם תרצו להיות שותפים לשולחן העגול?

איתמר אברמוביץ: בהחלט.

יעקב מרגי: תודה.

מירב ישראלי: אז גם זה משהו שכנראה יהיה בתקנות, הדבר הזה.

יעקב מרגי: התייחסויות כאלה אתם תתרמו לדיון.

מירב ישראלי: שאלה אחרונה, האם אתה רוצה כבר בשלב הזה להכניס איזושהי התייחסות להחלה המדורגת, או בשנייה שלישית.

יעקב מרגי: אין לי בעיה, מה שאת יכולה – תראי, אבל זה צריך גם בדיון.

יעקב מרגי: היא לא בנויה לתת לי תשובה איך היא רוצה להחיל את זה.

מאיר אסרף: אם תלמיד ירצה להשתמש, הוא גם יהיה חייב שזה יהיה אוטומטי.

יעקב מרגי: עדיף אוטומטי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אלף, זו הצעת חוק חשובה מאוד, חבר הכנסת מרגי.

אחמד טיבי: לאחרונה יש טרנד נכון שכמעט בכל מקום ציבורי צריך שתהיה לא רק עזרה ראשונה, אלא גם מכשיר דפיברילטור, מכשיר החייאה.

אחמד טיבי: אני חושב שהיום או אתמול שמעתי את מד"א מציעים שיהיו גם מכשירים, או שהם משכירים מכשירים בבית, ואני אומר שגם זה חשוב.

אחמד טיבי: זה נכון, ואני ממליץ שמי שיכול או לא מי שיכול - - -

יעקב מרגי: מה העלות הממוצעת של מכשיר כזה?

אחמד טיבי: במד"א הם משכירים את זה, כנראה בכסף.

אייל גרינבוים: מד"א לא משכירים.

אייל גרינבוים: העלות של המכשיר זה בין 4000-4500.

יעקב מרגי: 4000 נאמר לי, בין 4000 ל-4500.

אייל גרינבוים: אגב, חבר הכנסת טיבי, יש לא מעט אנשים שקונים מאתנו מכירים הביתה.

אייל גרינבוים: יש פרופסורים קרדיולוגים שממליצים היום.

אחמד טיבי: אני ממליץ לחברי הכנסת, כי הם בקבוצת סיכון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טיבי באמצע דבריו, סליחה חברים.

אחמד טיבי: אני מציע שבהתחלה נקבל את זה בקריאה ראשונה כמו שהוא, אחר כך אם יהיה שינוי - - -

יעקב מרגי: אמרתי, נעשה שולחן עגול.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

אחמד טיבי: אני חוזר על מה שאדוני הקדים ואמר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.

מירב ישראלי: אז העלות התקציבית, להערכתם, היא באמת - - -

יעקב מרגי: עירית, דודי מזרחי אתמול בלילה דיבר איתי שזה נע בין 14 ל-17, וזה מה שקיבלת גם את?

עירית ליבנה: כן.

יעקב מרגי: תודה.

עירית ליבנה: עצם האמירה שאנחנו נרכוש, וזו ההדרגה ואלו הקריטריונים לגודל בית ספר, זה מסתדר עם זה.

יעקב מרגי: תודה.

מירב ישראלי: אז ההצבעה היא על הנוסח כפי שהונח בטרומית, למעט ה-500.

יעקב מרגי: למעט ה-500 תלמידים.

יעקב מרגי: אז אנחנו מביאים זאת להצבעה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, מי מצביע איתי?

יעקב מרגי: יוסף.

יעקב מרגי: אז מי בעד הצעת החוק כפי שהוצגה בנוסח הנוכחי?

יעקב מרגי: אז אנחנו מביאים זאת להצעה בנוסח שהוגש לוועדה בתיקון מספר התלמידים המינימלי להחלה של החוק, להכנה לקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: נמנעים – אין הצעת החוק בנוסח שהוקרא נתקבלה.

יעקב מרגי: אין מתנגדים ואין נמנעים, הצעת החוק אושרה.

קריאה: מה זה התיקון הזה?

קריאה: 250 במקום 500?

יעקב מרגי: בהתחלה, כדי לצמצם את העלות, מ-500 תלמידים ומעלה.

יעקב מרגי: זה יתחיל עם התיכונים.

יעקב מרגי: יעלה לקריאה ראשונה במליאה, וכפי שאמרתי, אנחנו נכנס דיון ככה שולחן עגול, נזמין את בעלי העניין ממשרדי הממשלה לשולחן עגול שלא במסגרת הוועדה, לשאול את כל השאלות, לתת תשובות לכל השאלות, ונביא את המוצר המוגמר לקריאה שנייה ושלישית תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.