ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 758, 2018-05-15 09:07

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-15 במאי 2018, א' בסיון התשע"ח, השעה 9:07 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: אנחנו נדון בהצעת התקנות שהוכנו על ידי משרד העבודה והרווחה בנו שא העובדים הזרים (ערובה) (הוראת שעה), התשע"ח-2018.

אלי אלאלוף: אני מבין שיש התלבטויות שצצות פתאום בדקה ה-90.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור שאני לא מחויב להתלבטות כלשהי אלא רק לדיון.

אלי אלאלוף: מה שהוחלט כאן, זה מה שאנחנו נוכל לעמוד בו.

אלי אלאלוף: יש כאן צורך בערבויות וכולי מהחברות.

אלי אלאלוף: זה לא דבר חדש אלא נדון חודשים רבים.

אלי אלאלוף: היום הוא יום ההחלטה ולא יום ההתלבטות.

אלי אלאלוף: לצערי אנחנו יודעים שיש ניצול לא תמיד נעים כלפי העובדים הזרים והם משמשים מצד אחד להתבססות כלכלית של החברות אבל דבר אחד שוכחים והוא ההתבססות הכלכלית של העובדים הזרים.

אלי אלאלוף: זה לא היום שנרצה לפגוע בהם.

אלי אלאלוף: היו לנו מספיק הזדמנויות לעשות זאת בעבר והגיע הזמן שנתחיל לתקן.

אלי אלאלוף: משרד העבודה, רוצה לפתוח את הדיון?

אלי אלאלוף: אחר כך רשות האוכלוסין.

אור רוזנמן: אדוני, אנחנו נבקש ממשרד הבינוי לתת את הרקע לתקנות.

אלי אלאלוף: אתם כותבים תקנות והם נותנים את הרקע?

אור רוזנמן: נותנים את הרקע.

אור רוזנמן: אני אקריא את התקנות ואני אסביר אותן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

נתנאל לפידות: מנהל אגף בכיר, תכנון אסטרטגי ומדיניות, משרד השיכון.

אלי אלאלוף: יש לנו כבוד גדול היום.

אלי אלאלוף: פעם ראשונה שאתה מופיע אצלנו.

נתנאל לפידות: זכיתי להיות מוזמן.

נתנאל לפידות: בוקר טוב.

נתנאל לפידות: משרד השיכון הוביל מהלך של הכנסה של חברות זרות לישראל, לפתוח את ענף הקבלנות גם לחברות זרות.

נתנאל לפידות: זה נובע מהחלטת ממשלה.

אלי אלאלוף: גם לחברות זרות.

אלי אלאלוף: אלה רק שש חברות, לא?

נתנאל לפידות: כן.

אלי אלאלוף: זה מוגבל מראש.

אלי אלאלוף: זה לא היה בתנאים עת פניתם אליהן.

אלי אלאלוף: ידעו שתהיה עורבה, שייתנו ערובה כלשהי על העובדים שהם מביאים.

נתנאל לפידות: ברשותך, אני אסביר.

נתנאל לפידות: העברנו החלטת ממשלה להבאת החברות על מנת להתמודד גם עם משבר הדיון ולהגדיל את כושר הייצור, להגדיל את הפריון ואת התחרות בענף ואת ההכנסה של טכנולוגיות חדשות.

נתנאל לפידות: במסגרת זו אנחנו עושים את זה בצורה מדודה ושקולה ואנחנו אפשרנו עד שש חברות בלבד להוציא רישיונות לעבודה בלתי מוגבלת בענף הבנייה למגורים.

נתנאל לפידות: כל חברה יכולה להביא עד 1,000 עובדים.

נתנאל לפידות: נציגי החברות, חלקם, נמצאים כאן בחדר.

נתנאל לפידות: במסגרת התהליך, החברות נדרשו להקמת החברות.

נתנאל לפידות: במצטבר הן פעלו בביצוע של מעל 2,500 יחידת דיור.

נתנאל לפידות: כמובן שזה אומר שההקמה של החברה, יש כאן את ההתחייבויות כלפי ספקים, התחייבויות כלפי מזמיני העבודה ובעצם ההיקפים והמחויבויות שהחברות לקחו על עצמן, מדובר במאות מיליוני שקלים.

נתנאל לפידות: במסגרת התהליך, כמו שאדוני היושב ראש אמר, ביחד עם רשות ההגירה, נוהל רשות הגירה שאנחנו היינו מתואמים אתו, הבהרנו לחברות מה יחול עליהן מבחינת החובות של אגרות והיטלים.

נתנאל לפידות: נתנו להן בדמי ההיתר הגנת ינוקא לשנתיים על מנת לאפשר להן להיכנס לישראל ולהחיל את הפעילות העסקית שלהן.

נתנאל לפידות: בנושא של הערבות, עד היום היא חלה רק על תאגידי כוח אדם וזה מה שמובא היום לדיון בוועדה, נושא של החלת הערובה.

נתנאל לפידות: גם כאן אנחנו סבורים שאפשר להפחית את הערובה מכיוון שהמחויבות וההתחייבויות שיש לחברות בהיקפים הכספיים, זה לא כמו אצל תאגידי כוח אדם שבסופו של דבר גובים כסף מקבלן ומעבירים אותו לעובד, ולכן אם הם יעשו משהו, אין לנו היכן לתפוס אותן.

נתנאל לפידות: במקרה הזה המחויבויות שיש להן כלפי המדינה וכלפי המזמינים והסיכון שהן לוקחות על עצמן, יש לנו היכן לתפוס אותן ולהעניש אותן במידה והן יפרו ולא ישלמו את השכר של העובדים.

נתנאל לפידות: זו הסיבה שאנחנו מביאים את ההצעה כמו שהיא.

אלי אלאלוף: מה שיש בפנינו, זה טוב לכם?

נתנאל לפידות: כן.

נתנאל לפידות: הדיון כאן היה רק על נושא התחולה.

נתנאל לפידות: מתי זה יתחיל.

אלי אלאלוף: מתי אתה רוצה שזה יתחיל?

נתנאל לפידות: אנחנו מבקשים לשנות את זה משלושה לשישה חודשים.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: כי הם לא ערוכים?

נתנאל לפידות: לא.

נתנאל לפידות: מכיוון ש- - -

אלי אלאלוף: כשחיפשתם את שש החברות, לא ידעו באיזה תנאים הן באות?

אלי אלאלוף: לא היה כתוב?

נתנאל לפידות: כשפרסמנו את המכרז, זה לא היה קבוע.

נתנאל לפידות: אחרי כן, עת פרסמנו את הנוהל, כתבנו שזאת תהיה מחצית, כפי שזה מופיע כאן, אבל עדיין, כל עוד זה לא חל, החברות כבר החלו בהתחייבויות שלהן וכרתו חוזים עם ספקים.

נתנאל לפידות: אנחנו רוצים לאפשר להן ולא לדחוף אותן לבעיות שיפגעו בפרויקטים הקיימים.

נתנאל לפידות: זה נושא של תזרים מזומנים, שייכנסו כספים כדי שהן יוכלו לרתק את ההון הנדרש.

אלי אלאלוף: אתם אומרים שהערובה היא 254,000 שקלים.

אלי אלאלוף: עבור מה זה?

נתנאל לפידות: על ה-36 עובדים הראשונים.

נתנאל לפידות: זה חל רק על ה-36 עובדים ראשונים.

נתנאל לפידות: אור, אתה רוצה להסביר?

אור רוזנמן: כן.

אור רוזנמן: אדוני, אולי נסביר את הגובה בתקנות.

אור רוזנמן: מבחינת סכום הערובה, סעיף 3 לתקנות קובע ש"סכום הערובה יהיה בשיעור מחצית הסכום הקבוע בתקנה 3א(1)(ב) לתקנות קבלני כוח אדם, בעד כל עובד זר בענף הבניין שהוא מבקש היתר להעסיקו" - כאן המספר צריך להיות 273,484 שקלים חדשים - "הגבוה מביניהם".

נעה בן שבת: זאת אומרת, הסכום הזה שכתוב כאן, הוא לא מעודכן.

אור רוזנמן: נכון.

אור רוזנמן: הסכום הזה הוא מלפני שנה.

אור רוזנמן: אנחנו נצטרך לעדכן את הסכום.

אור רוזנמן: הוא עודכן בעקבות המדד ואנחנו נבקש לעדכן אותו גם בתקנות שלנו.

אור רוזנמן: ברגע שלמעשה חברה עוברת את המספר של 37 עובדים, הערבות היא לפי מספר העובדים כי הם עוברים את הרף המינימלי.

אלי אלאלוף: מה התוספת פר עובד?

אור רוזנמן: בערך 3,500 שקלים.

אור רוזנמן: אני אוכל לתת מספרים מדויקים.

אור רוזנמן: כרגע זה 3,500 שקלים כפול מספר העובדים.

אלי אלאלוף: אחרי 37 עובדים.

אור רוזנמן: אחרי.

אלי אלאלוף: החל מ-37 עובדים ומעלה.

אור רוזנמן: נכון.

אור רוזנמן: 37-38 עובדים, משם והלאה, הסכומים צריכים להיות.

אור רוזנמן: לכן חברות שיש להן לצורך העניין היתר ל-1,000 עובדים, סכום הערבות שלהם עומד על כ-3.5 מיליון שקלים.

אור רוזנמן: זה סכום ניכר.

אור רוזנמן: צריך זמן התארגנות לסכום הזה.

אלי אלאלוף: מישהו רוצה להתייחס?

אלי אלאלוף: בבקשה, נציג הקבלנים.

נעה בן שבת: סליחה.

נעה בן שבת: הערבות היא לכל תקופת ההיתר.

אור רוזנמן: נכון.

קריאה: בעוד שנה.

קריאה: תוקף, עוד שנה.

אור רוזנמן: כן.

יצחק גורביץ: בוקר טוב.

יצחק גורביץ: התאחדות בוני הארץ.

יצחק גורביץ: אנחנו כן רוצים להודות למשרד השיכון וליתר משרדי הממשלה שמסייעים לנו בהבאתם של העובדים הזרים לישראל ובכל הסוגיה של העובדים הפלסטינים.

יצחק גורביץ: אנחנו משולבים באותו צוות שעבד בסוגיה של החברות הזרות.

יצחק גורביץ: הבחינה של החברות הזרות שפועלות בישראל הייתה בחינה כלכלית ונבחרו חברות שהן בסדרי גודל הרבה יותר גדולות מכל חברות הבנייה שיש בארץ, שבונות במיליארדי דולרים.

יצחק גורביץ: סוגיה של הנחת ינוקא, אני לא חושב שזו הגדרה רלוונטית.

יצחק גורביץ: יש כאן אנשים, בעיקר נתנאל, שמאוד מסייעים לנו בסוגיה הזאת אבל חברות שפועלות בכל העולם במיליארדי שקלים, אלה לא חברות ינוקא.

יצחק גורביץ: הקבלנים שלנו לא זוכים בזה.

אלי אלאלוף: מה זה המושג הזה ינוקא?

יצחק גורביץ: זה מה שתואר שצריך לעזור לחברות החדשות האלה שמגיעות לישראל.

יצחק גורביץ: במסגרת אותו חוק שעבר לחברות הזרות הוגדרו כהקלות לינוקא.

יצחק גורביץ: כאילו אלה חברות קטנות ומסכנות.

יצחק גורביץ: אם רוצים להשוות את תנאי העבודה, צריך להשוות אותם באופן מלא.

יצחק גורביץ: אם על תאגיד שבסופו של דבר מגלגל את העלות לקבלן חלה הערובה מהתחלה, כך צריך להיות לגבי החברות הזרות.

יצחק גורביץ: שלא לדבר על דמי ההיתר שזה סכום הרבה יותר גבוה.

יצחק גורביץ: נכון ששלושה מיליון שקלים זאת ערובה ואת לא באמת עלות כלכלית.

נתנאל לפידות: לא.

נתנאל לפידות: כלכלית, אמרנו, ריתוק הון.

יצחק גורביץ: בדיוק.

יצחק גורביץ: העלות הכלכלית זה אולי חמישה אחוזים, שלושה אחוזים מהערובה הזאת.

יצחק גורביץ: לשים כסף בצד.

אלי אלאלוף: תכל'ס, מה היית ממליץ?

יצחק גורביץ: הייתי ממליץ להחיל את הערובה בדיוק כמו על התאגידים מהיום הראשון.

יצחק גורביץ: בדיוק אותו דבר.

יצחק גורביץ: אין שום הגיון להפלות לרעה עד כדי כך את הקבלנים שלנו.

יצחק גורביץ: שוב אני אומר, צריך להודות לכל הפעילות שנעשית במשרד הבינוי וגם ברשות האוכלוסין בנושא של הבאת העובדים הזרים אבל אין הגיון.

יצחק גורביץ: לא יכולים לבחון את החברות הכי חזקות אולי בעולם שבאות לעבוד כאן ולתת להן הנחת ינוקא.

יצחק גורביץ: יש לי קבלנים שיש להם טנדר עם מערבל בטון, גם הם ינוקא והם לא זוכים להקלות כאלה.

יצחק גורביץ: אני מציע שאם בכלל, להטיל עליהן את כל הערובה בדיוק כמו שחלה על התאגידים, מהתחלה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, לא בסכום של מחצית הערובה.

יצחק גורביץ: לא.

יצחק גורביץ: הסכום המלא.

יצחק גורביץ: לא מחצית ולא חצי שנה.

יצחק גורביץ: מהיום הראשון כי אחרת מה המשמעות של לבחור את החברות הכי חזקות?

נעה בן שבת: אבל אם הם מסבירים שתאגידי כוח האדם רק נושאים בעלויות התיווך לעומת החברות שנושאות גם בעלויות הבנייה עצמה, כפי שהוסבר לנו כאן?

יצחק גורביץ: נכון.

יצחק גורביץ: התאגידים כאן הם רק גובים את זה מהקבלן שלנו.

יצחק גורביץ: זה נכון.

יצחק גורביץ: כשמסתכלים על התאגיד, זה נכון, אבל אני מסתכל על הקבלן.

יצחק גורביץ: .

נעה בן שבת: אתה אומר שכל עלויות הערובה מגולגלות על הקבלנים.

יצחק גורביץ: ברור.

יצחק גורביץ: עוד לא קיבלנו סבסוד מאף תאגיד.

יצחק גורביץ: לא ראיתי דירה מסובסדת מתאגידים.

יצחק גורביץ: אני אומר שצריך להשוות את התנאים מהתחלה ועד הסוף, במיוחד שנבחרו חברות עצומות.

יצחק גורביץ: רבותיי, יש כאן נציגים של חברות שאולי אין בארץ חברות כאלה.

יצחק גורביץ: לתת להן הנחת ינוקא?

יצחק גורביץ: אולי אנחנו יכולים לקבל נדבות אצלן.

אלי אלאלוף: אל תגזים.

אלי אלאלוף: עם כמות הבנייה שיש לכם ביד, שאתם עוד לא מבצעים.

יצחק גורביץ: לא, אנחנו מבצעים.

אלי אלאלוף: תאמין לי שאני יודע וכל מילה שאני אומר, אני עומד מאחוריה.

אלי אלאלוף: כך המחירים של הדיור.

אלי אלאלוף: יש לכם שליטה אדירה על זה.

יצחק גורביץ: הלוואי.

אלי אלאלוף: אתם חס ושלום לא מסכנים ואף אחד לא רוצה לראות אתכם ככאלה.

אפרת לב ארי: הלשכה המשפטית, רשות האוכלוסין וההגירה.

אפרת לב ארי: אני רוצה להתייחס לטענה של איציק לגבי הגנת ינוקא כי נדמה לי שיש כאן קצת ערבוב של מין שאינו במינו.

אפרת לב ארי: אנחנו היום מדברים על תקנות בנושא הערובה.

אפרת לב ארי: הנימוק של הגנת ינוקא היה נימוק לגבי תקנות אחרות, תקנות שנוגעות לדמי היתר, לגביהן באמת נתנו הגנת ינוקא שלפיה במשך שנתיים מיום קבלת היתר לראשונה על ידי חברת בנייה זרה, היא פטורה מתשלום של דמי ההיתר.

אפרת לב ארי: דמי ההיתר, זה סכום של 12,120 שקלים לשנה עבור כל עובד.

אפרת לב ארי: אם נכפיל את זה ב-1,000 עובדים, הסכום הוא 12 מיליון ו-120,000 שקלים.

אפרת לב ארי: לגבי התקנות האלה או יותר נכון לגבי החלטת ממשלה שהורתה לשר הפנים לקבוע את התקנות האלה, הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי התאגידים ועל ידי חלק מהקבלנים.

אפרת לב ארי: העתירה הזאת נמחקה מטעם פרוצדורלי מסוים, תוך שבית המשפט גם העיר להם שגם לגופו של עניין הוא לא רואה עילה להתערבות.

אפרת לב ארי: בסופו של דבר העתירה הוגשה מחדש אבל שוב, זה לא הנושא כרגע כי אנחנו מדברים על ערובה.

אפרת לב ארי: אין כאן עניין של הגנת ינוקא בנושא ערובה.

אפרת לב ארי: כלומר, אין כאן עניין של לתת להם פטור זמני או הקלה זמנית.

אפרת לב ארי: החיוב של ערובה בסכום מופחת, בסכום שהוא חצי מהסכום שהתאגידים מפקידים כערובה, זה מה שהולך ללוות אותם לאורך כל הדרך.

אפרת לב ארי: כלומר, לאורך כל תקופת תוקפו של ההיתר פלוס שנה מתום תוקף ההיתר כאשר את הנימוקים הכלכליים לזה נתנאל יסביר, בכל הנוגע לריתוק ההון בבנק.

אלי אלאלוף: שאלת ביניים בעקבות מה שנאמר.

אלי אלאלוף: אם אנחנו דוחים את זה לשישה חודשים, מבחינת העלויות ומבחינת ההתחייבויות השונות, זה מתחיל מהיום הראשון של ההחלטה?

אלי אלאלוף: יש השלכות כאלה?

נתנאל לפידות: לא.

נתנאל לפידות: הם צריכים לתת את הערבות מאותו יום שזה מתחיל לחול.

אפרת לב ארי: התוקף של הערבות יהיה סמוך לפני המועד.

אלי אלאלוף: ומה יקרה אם לא ישלמו?

אפרת לב ארי: אם לא ישלמו, ברגע שיש החלטה - - -

אלי אלאלוף: שישה חודשים באוויר?

אלי אלאלוף: העובד יישאר באוויר?

אפרת לב ארי: בדיוק כמו שהיה עד עכשיו.

אפרת לב ארי: ברור לנו שצריכה להיות תקופת התארגנות.

אלי אלאלוף: ברור שאנחנו לא רוצים להאריך את התקופה כי זאת תקופת הדמדומים בה העובדים יכולים להיפגע.

נתנאל לפידות: תיאורטית אדוני היושב ראש צודק אבל גם הניסיון הנצבר מהתאגידים וגם מהחברות, עד היום רק פעם אחת – בתאגידים, בחברות לא היה את זה - היה אירוע שהמדינה נאלצה להשתמש בכלי הזה.

נתנאל לפידות: זאת אומרת, זה כלי שלא נעשו שם הפרות למעט פעם אחת.

נתנאל לפידות: לכן החשש שלנו לא כזה גדול.

נתנאל לפידות: לעומת זאת, עלות – וכאן אני מסביר את הנושא הכספי - הערבות, עלות המימון שלה, עומדת על כ-100,000 שקלים.

נתנאל לפידות: זה סכום זניח בתחום של הבנייה.

נתנאל לפידות: אני לא מתייחס לזה אלא אני מתייחס ל-3.5 מיליון שקלים שצריכים לרתק כהון לטובת הערבות.

נתנאל לפידות: אנחנו אומרים שבסופו של דבר הם היום מחויבים בחוזים.

נתנאל לפידות: כדי לייצר את תזרים המזומנים שהם יוכלו לרתק את ההון, אנחנו רוצים לקבוע תקופת זמן של התארגנות שהחל מסוף תקופה זו הם יהיו מחויבים.

אלי אלאלוף: התקופה שאתם מבקשים עכשיו להאריך, זה אחרי התייעצות עם החברות עצמן?

אלי אלאלוף: או שזאת תחושה של משרד השיכון בלבד?

נתנאל לפידות: זו תחושה.

נתנאל לפידות: אני מניח שאדוני מבין שהחברות לא רוצות לשלם את הערבות הזאת.

נתנאל לפידות: היא לא חלה עליהן היום וכנראה שגם לא ירצו אחר כך.

אלי אלאלוף: זאת צורה להקל עליהן?

נתנאל לפידות: זאת צורה לאפשר להן להתארגן כדי לשלם את זה.

אלי אלאלוף: מותר לשאול מהיכן החברות?

נתנאל לפידות: מסין.

אלי אלאלוף: כולן?

אלי אלאלוף: כל ששת החברות?

נתנאל לפידות: כן.

נתנאל לפידות: נמצאים כאן הנציגים שלהן.

נתנאל לפידות: סליחה אדוני, יש גם חברה תורכית.

אלי אלאלוף: התורכים לא התעוררו הבוקר.

נתנאל לפידות: הם לא התעוררו אבל הם כן הגישו התנגדות.

אלירן דובזינסקי: אני מייצג של חברת BCEG, אחת מחמש החברות הסיניות.

אלירן דובזינסקי: אני רוצה לחזק את הדברים של נתנאל לגבי הסיפור הזה של הערובה.

אלירן דובזינסקי: בסופו של יום, כמו שהוא אמר, הערובה הזאת היא לא מה שבאמת מחזיק את החברות כאן.

אלירן דובזינסקי: יש להן התחייבויות של עשרות מיליונים של ערבויות מול האנשים אתם הם חתמו על חוזים.

אלירן דובזינסקי: אם הדבר הזה יהיה חצי שנה, כדי שיוכלו להתארגן ולארגן את ההון כאן, כי החברה כאן בעצם מתנהלת כגוף עצמאי.

אלירן דובזינסקי: אמנם אומרים שאלה חברות מאוד מאוד גדולות בסין, וזה נכון, אבל הן מתנהלות כאן כיחידה כלכלית עצמאית.

אלירן דובזינסקי: להתארגן על סכום כזה בתחילת פעילות, על מנת לתת ערובה לכל מספר העובדים, זה משהו שדורש התארגנות מסוימת.

אלי אלאלוף: אם מחר נצטרך יותר חברות, גם הן יקבלו את תקופת הביניים הזאת?

נתנאל לפידות: לא.

אלי אלאלוף: זה חד פעמי לקבוצה הראשונה.

נתנאל לפידות: זה חד פעמי מכיוון שהחברות התחילו לעבוד כבר בישראל כשלא היו תקנות ולכן הן צריכות תקופת התארגנות.

נתנאל לפידות: אם נביא חברות חדשות, וכרגע זה לא בתכניות שלנו, והן יגיעו, הן יגיעו למצב שזה קיים.

אלי אלאלוף: אני בטוח שהתורכים יתחלפו עם הסינים.

אלי אלאלוף: אל תדאג.

אלי אלאלוף: בצורה שהם מתנהגים אתנו, הם רק מסכנים את היחסים בינינו.

אלי אלאלוף: אני אסכים בעיקרון.

אלי אלאלוף: אני רואה שהיום אלה כאן החלטות פה אחד.

אלי אלאלוף: אני אסכים בתנאי שזה חד פעמי, כמו שאמרתי עכשיו, לקבוצה הראשונה בלבד.

אלי אלאלוף: לאחר מכן, צריך לעשות הכול כדי להתקרב לתנאים של החברות הישראליות, כדי שתהיה כאן תחרות הוגנת כלפי החברות הישראליות.

אלי אלאלוף: לתקופה הזאת, בבקשה.

אלי אלאלוף: לסכום הזה, בבקשה.

אלי אלאלוף: לפרופורציה בסכום, אני לא מתנגד אבל זה חד פעמי ובהמשך, החברות שיגיעו, יגיעו עם התנאים שידועים היום לחברות הישראליות.

נעה בן שבת: אני רוצה להבין.

נעה בן שבת: אתה רוצה שלא רק ששת החודשים יחולו לגבי החברות שכבר קיבלו היתר אלא גם מבחינת הסכום, זה שאנחנו מדברים על מחצית מהסכום.

נעה בן שבת: אתה רוצה שגם זה יחול רק על חברות שכבר קיבלו היתר ומכאן ואילך החברות ישלמו את מלוא הסכום?

אלי אלאלוף: כן, כי זה גם ייתן לנו הוכחה שאלה חברות שכלכלית הן מבוססות וסכום קטן כמו שלושה מיליון, לא יפחיד אותן.

אלי אלאלוף: זה נראה לי לא רציני.

אלי אלאלוף: אני מוכן, כדי שנרוויח את האמון שלהן ושיבואו, נוכיח להן שהנה, ששת החברות הראשונות קיבלו תנאים וזה טוב לה וזה בטוח טוב לנו אבל בהמשך אני בעד שנחזיר את זה לתנאים.

אלי אלאלוף: נמשוך אותן אבל בתנאים שווים לחברות הישראליות או לכל דבר אחר שתרצו.

מיכל כורך: קו לעובד.

מיכל כורך: רציתי לומר שבמקרה אנחנו מסכימים עם התאחדות בוני הארץ.

מיכל כורך: אני יכולה לומר ממקרים שמגיעים אלינו ממש בימים אלה, יש חקירת משטרה שמתנהלת בנושא של חברת יילמזלר, אחזקה של עובדים בתנאי עבדות.

מיכל כורך: החברה התורכית.

מיכל כורך: צריך לקחת בחשבון שהעובדים האלה, כשאנחנו מדברים על חצי מהסכום, אנחנו מדברים על הסכום ועל זה שהסכום יהיה אותו סכום, אנחנו מדברים על עובדים שההסכמים הבילטרליים לא חלים עליהם.

מיכל כורך: זה אומר שהם עובדים שהם הרבה יותר מופקרים.

מיכל כורך: הם כבולים למעסיק שלהם והיכולת להפר את זכויות העובדים שלהם היא יותר גדולה.

קריאה: עובדתית זה לא נכון מה שאת אומרת.

אלי אלאלוף: תן לה לסיים ואז תאמר מה נכון בעיניך.

אלי אלאלוף: אל תטיל דופי באחרים.

מיכל כורך: לגבי החברה הספציפית הזאת – אני לא יודעת איך נאלצתם להשתמש בערבות פעם אחת.

מיכל כורך: ממקרים שהגיעו אלינו, ההפרות שנעשות הן הפרות מאוד מאוד משמעותיות, אבל אני מדברת עכשיו על חברת יילמזלר שמוזכרת כמה פעמים בהצעה כאן.

מיכל כורך: זאת העמדה שלנו בנושא הזה.

אלי אלאלוף: את לא מתנגדת להצעה שלי.

מיכל כורך: שאלה יהיו הראשונות?

מיכל כורך: אני חושבת שמעכשיו צריך להחיל עליהן את מלוא הסכום.

מיכל כורך: גם הסכומים שנאמרו כאן עכשיו, לא נראה לי שהם סכומים בלתי סבירים לכל חברה שבאה מבחוץ וגם זאת ערובה, כך שלא יפרו את התנאים.

מיכל כורך: בפועל המציאות מראה שהתנאים מופרים.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת דני סידה, ברוך הבא.

נעה בן שבת: מה שאומרים, זאת לא רק ההפרה ולא רק המימוש וחילוט הערובה, אלא גם העמדת הכספים, הקפאת הכספים לצורך הבטחת הערובה.

נעה בן שבת: זה מחייב את החברה לאורך כל תקופת ההיתר להעמיד את אותם כספים, כספי ערובה.

מיכל כורך: זה מחייב אותה אולי קצת יותר, בקנה מידה יותר גדול, לא להפלות זכויות עובדים, מה שלא קורה עכשיו ואת זה אנחנו יודעים מגוף ראשון.

מיכל כורך: העברנו לכם גם מכתב שמפרט מקרים של הפרות של זכויות עובדים ויש לנו עכשיו עוד מקרים שנמצאים על הפרק.

אלי אלאלוף: שלום חברת הכנסת מיכל רוזין.

שי סומך: משרד המשפטים.

שי סומך: הייתי מעורב גם בצוות שבסופו של דבר המליץ על התקנות האלה שקבעו את מחצית הסכום.

שי סומך: מחצית הסכום לא נקבעה בגלל תקופת היערכות.

שי סומך: מחצית הסכום קשורה להבדלים מהותיים בין התאגידים לבין חברות הבנייה.

שי סומך: התאגידים, כמו שנתנאל ציין, הם חברות שהסיכון שלהן הוא נמוך.

שי סומך: הן מספקות שירותי כוח אדם ומקבלות את התשלומים.

שי סומך: לעומת זאת, חברות הבנייה, לפי מה שהבנו בעבודת המטה שעשינו, יש להן ערבויות ביצוע וקווי אשראי קטנים יותר.

שי סומך: לכן הריתוק של סכום יותר גבוה לחברות בנייה הוא מאוד מקשה על החברות האלה.

שי סומך: בתפיסה של הממשלה בעניין הזה, הסכום צריך להיות חצי לכל החברות, גם לחברות החדשות וגם לחברות שאולי יבואו בעתיד.

שי סומך: בסופו של דבר זה צריך לחזור לוועדה.

אלי אלאלוף: אתה יודע לומר לי 1,000 עובדים, כמה דירות בבנייה?

יצחק גורביץ: 1,000 עובדים, זה 1,000.

אלי אלאלוף: 1,000 במיליון שקלים הכי נמוך.

אלי אלאלוף: כמה זה?

אלי אלאלוף: זה מיליארד ועל זה אתה מבקש שלושה מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: זה נראה מסכן מערכת כלכלית?

שי סומך: לא.

יצחק גורביץ: כבוד היושב ראש, אלה גם לא שלושה מיליון.

יצחק גורביץ: זה ריתוק הון של שלושה מיליון.

יצחק גורביץ: הריתוק עולה בבנק אולי חמישה אחוזים.

יצחק גורביץ: זה רק לשים בצד.

אלי אלאלוף: חמישה אחוזים מסכנים מיליארד?

אלי אלאלוף: באמת.

נתנאל לפידות: אדוני היושב ראש, בהמשך לדבריו של שי.

נתנאל לפידות: עמדתנו היא שמכיוון שכמו שהיושב ראש אמר 1,000 דירות שווה סדר גודל של מיליארד שקלים התחייבויות של החברה, כל חברה בפני עצמה, הסיכון שקיים בכך שהן יפרו זכויות ויחשפו את עצמן בזה שייקחו להן את העובדים, שיפעילו נגדן סנקציות, אנחנו יכולים לקחת להן את הרישיון, אפשר לפגוע בהן בכל כך הרבה מישורים.

נתנאל לפידות: הערובה גם כך היא כלי שאנחנו רואים שעד היום כמעט ולא עבד וכרגע הוא רק משית עלויות יותר מאשר מגן.

נתנאל לפידות: לכן היכולת שלנו לפגוע בחברה ולנקוט נגדה סנקציות ככל תפר את החוק הישראלי, אנחנו יכולים לנקוט במספר מישורים ולא רק בערובה.

נתנאל לפידות: זה מצד אחד.

נתנאל לפידות: מצד שני הערובה מייצרת ריתוק הון ואנחנו סבורים שאפשר להפחית בנושא הזה כי בסוף יש לכל דבר עלות ואנחנו בעולם שאנחנו רוצים להפחית את עלויות הבנייה וזאת עוד עלות שמוסיפים.

נעה בן שבת: אדוני, אם אפשר לשאול עוד שאלה.

נעה בן שבת: דיברתם קודם על כך שהיה איזשהו מכרז, איזשהו הליך תחרותי, ואחר כך היה נוהל.

נעה בן שבת: אמרתם שבמכרז לא דובר על ערובה ואחר כך בנוהל, כנראה הוא היה סמוך לתהליך התחרותי.

נתנאל לפידות: בסיומו.

נעה בן שבת: אז מסרתם לחברות שתהיה ערובה בסכום של מחצית.

נעה בן שבת: יש חברות שהשתתפו באותו תהליך, הכירו את הנוהל ועדיין לא קיבלו היתר?

נתנאל לפידות: כן.

נתנאל לפידות: יש שתי חברות.

נתנאל לפידות: מתוך השש יש ארבע חברות שכבר התחילו בנייה, יש לי כאן את המספר המדויק כי הן החלו בבנייתן של 3,041 דירות, ויש שתי חברות שעדיין לא השלימו את תהליך ההקמה מבחינה רגולטורית.

נתנאל לפידות: זאת אומרת, קבלת כל הרישיונות.

אלי אלאלוף: ששת החודשים יחולו מהיום שיקבלו את כל ההיתרים?

נתנאל לפידות: לא.

אלי אלאלוף: הם יחולו מיום ההחלטה שלנו.

נתנאל לפידות: כן.

נעה בן שבת: יכול להיות שיש מעמד קצת שונה לחברות האלה שידעו על הנוהל אבל עדיין לא קיבלו היתר לעומת חברות חדשות?

נתנאל לפידות: אנחנו חושבים, כמו שהיושב ראש העלה, שגם אם יגיעו חברות חדשות בעתיד, גובה הערבות צריך להיות מחצית.

נעה בן שבת: אבל מה אתם אומרים לטענה שהעלה מר גורביץ שבעצם גם קבלני כוח האדם מגלגלים את העלויות על תאגידי הבנייה ועל קבלני הבנייה?

נתנאל לפידות: תאגידי כוח אדם מגלגלים את העלות על הקבלנים.

נתנאל לפידות: צודק מר גורביץ באמירה הזאת.

נתנאל לפידות: אבל, וזה ההבדל שאנחנו רואים בין תאגיד כוח אדם לבין קבלן.

נתנאל לפידות: תאגיד כוח אדם משמש צינור להעברת כספים והבטחת זכויות.

נתנאל לפידות: בסופו של דבר המחוקק בא וקבע שמכיוון שהיו הפרות של זכויות עובדים על ידי כאלה ואחרים, הקימו את המנגנון של התאגידים, הם המעסיק, הם מביאים את העובדים לקבלנים וגובים כסף פר שעה מהקבלן, לוקחים את העמלה שלהם ומעבירים את השכר לעובד.

נתנאל לפידות: אין שום מחויבות מעבר לזה ולכן הערובה נחוצה שם.

נתנאל לפידות: בעולם של חברות הבנייה, כשיש יחסי עובד-מעביד בין החברה והיא מחויבת לשלם את השכר, היא מחויבת מול ספקים ומול יזמים ויש מנגנוני התקשרויות רבים לחברה, היכולת שלנו להפעיל סנקציות היא הרבה יותר משמעותית מאשר מול תאגידי כוח אדם שבעצם אין סנקציה מעבר לדבר הזה.

מיכל כורך: אתה הפעלת פעם סנקציה על העסקת עובדים?

מיכל כורך: יש לכם דוגמאות לכך שהפעלתם סנקציות על העסקת עובדים?

יצחק גורביץ: אני יכול לומר משהו.

יצחק גורביץ: אני יכול להבין את הרציונל הכלכלי שמנסים לסייע לאותן חברות אבל דווקא להקל עליהן במה שקשור לזכויות עובדים, זה נראה לא נכון.

יצחק גורביץ: נאמר כאן שנותנים להן הקלה לשנתיים בדמי היתר, שלכל עובד זה מזומן.

אלי אלאלוף: הקלה לשנתיים, למה?

יצחק גורביץ: לכל עובד, 12,000 שקלים בשנה.

יצחק גורביץ: זאת באמת הקלה.

יצחק גורביץ: על כל 1,000 עובדים, 12 מיליון שקלים מזומן, שנתיים, זה הרבה כסף.

אלי אלאלוף: מה זה 12 מיליון שקלים?

נעה בן שבת: דמי היתר.

נעה בן שבת: זה נעשה בתקנות.

נעה בן שבת: זה פטור שניתן.

יצחק גורביץ: רק לחברות הללו.

יצחק גורביץ: על כל עובד 12,000 שקלים, הקלה.

נעה בן שבת: זה חל על חברה ממועד שהיא מתחילה לפעול.

יצחק גורביץ: להקל על אותן חברות דווקא במה שמבטיח את הזכויות של העובדים, לדעתי זה מסר לא נכון.

יצחק גורביץ: גם אם לא מדובר בכסף רב.

יצחק גורביץ: דרך אגב, כשאנחנו מדברים על ריתוק הון, אני לא אפרט אבל אותן חברות שפועלות כאן, קיבלו גם אשראי של מאות מיליוני שקלים מהבנקים.

יצחק גורביץ: הם קיבלו מסגרת אשראי של מאות מיליוני שקלים מהבנקים כי אחרת הן לא יכולות לפעול.

יצחק גורביץ: בנושא של זכויות עובדים, דווקא את זה להפלות לטובה?

יצחק גורביץ: מי שייפגע, אלה הם העובדים.

אלי אלאלוף: יש לי עוד שאלה.

אלי אלאלוף: אתם אומרים שארבע חברות התחילו לעבוד ושתיים בהיערכות.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, הן יהיו בששת החודשים שייקבעו עבור כולם.

נתנאל לפידות: נכון.

אלי אלאלוף: במקרה והן עוזבות, תבוא חברה חדשה, אם יש לה עוד זמן בתוך ששת החודשים, היא יכולה ליהנות ואם לא, היא לא תהנה.

נתנאל לפידות: נכון.

אלירן דובזינסקי: רציתי לציין שכמו שנתנאל אומר, הדרכים של סנקציות דרך הערבות וחילוט הערבות הן לא גבוהות כמו שנניח הפחד שלנו – אני אומר את האמת שזה משהו שיותר מסתכלים עליו - שהיה ובמקרה נעשה איזו טעות ורשות ההגירה תבוא ותבדוק אותנו ותעצור לי את האתר לשבוע עבודה, זה יותר כסף.

אלירן דובזינסקי: מבחינתנו כקבלנים זה הרבה יותר גרוע.

דן סיידה: למה החריגו את חברת יילמזלר שמופיעה כאן?

דן סיידה: למה היא שונה?

נתנאל לפידות: חברת יילמזלר פועלת בישראל מתוקף הסכם אופסט, הסכם רכש ביטחוני, מתחילת שנות ה-2000.

נתנאל לפידות: ביולי 2015, קצת אחרי, עשינו מהלך של הכנסת החברות הזרות ואז מכיוון שיש כאן חברה שהיא חברת בנייה זרה שפועלת בישראל, והיא היחידה שפעלה עד אז והיא לא פעלה במסגרת אותו תהליך, עשינו את אותו תהליך של קול קורא להבאת שש החברות, הממשלה באה וקבעה שבעצם יש את שש החברות החדשות וכל מה שנחיל עליהן מבחינת רגולציה, מעכשיו יחול גם על יילמזלר ולכן מיישרים קו אבל מאחר וזה לא באותו תאריך, תמיד זה שש פלוס יילמזלר.

נעה בן שבת: עלתה כאן קודם טענה של כבילת העובדים לחברות.

נעה בן שבת: אולי תוכל להסביר איך החברות מביאות את העובדים והאם יש הליך כזה של כבילה.

אפרת לב ארי: הליך של כבילה לא קיים.

אפרת לב ארי: כלומר, לעובד של חברת ביצוע פלוס יילמזלר כמו שנאמר, שש פלוס אחת, יש אפשרות לעבור לכל אחת מבין החברות האחרות.

אפרת לב ארי: אמרנו, שש חברות אחרות שהוא יכול לעבור אליהן.

אפרת לב ארי: כרגע זה חמש כי זה ארבע חברות ביצוע פלוס יילמזלר.

אפרת לב ארי: בעצם הכללים של המעבר הם שאם יש הסכמה של כל הצדדים המעורבים, כלומר, העובד, החברה שבה הוא עובד והחברה אליה הוא רוצה לעבור, אפשר לעבור בכל רגע נתון בהסכמה של כולם וכמובן בכפוף להליך של רישום אצלנו ודיווח.

אפרת לב ארי: אם אין הסכמה למשל של החברה בה הוא עובד, אין הסכמה שהוא יעזוב אותה, הוא יכול לעבור בתחילת כל רבעון גם בלי ההסכמה שלה.

אפרת לב ארי: כמובן בכפוף לרישום המסודר אצלנו.

אפרת לב ארי: אין כבילה ואפשר לעבור.

אפרת לב ארי: אני רק אוסיף ואומר שיש החלטת ממשלה.

אלי אלאלוף: העובד יכול לעזוב את החברה שהביאה אותו.

אפרת לב ארי: כן.

אפרת לב ארי: אם לא טוב לו בחברה, הוא לא כבול אליה והוא יכול לעבור לחברה אחרת.

אפרת לב ארי: יש עוד אפשרות חריגה מאוד.

אלי אלאלוף: זה קורה?

אפרת לב ארי: זה עדיין לא קרה כי הם רק התחילו להגיע לכאן והם מגיעים בטפטופים.

אפרת לב ארי: יש היום משהו כמו 430 עובדים בסך הכול מתוך הפוטנציאל של 6,000.

אפרת לב ארי: שוב, זה משהו חדש שרק התחיל בחודשים האחרונים.

אפרת לב ארי: אני רק אציין שיש כאן אפשרות חריגה מאוד לעבור לעבוד אצל אחד התאגידים.

אפרת לב ארי: זאת אפשרות חריגה שנקבעה בהחלטת ממשלה ישנה שנוגעת לעובדי יילמזלר.

אפרת לב ארי: במסגרת החלטת הממשלה של חברות הביצוע, חברות הבנייה הזרות, החלנו את האפשרות זאת גם כאן, שבמקרים שעובד מגיש בקשה ומוכיח שתנאי ההעסקה שלו הופרו באופן חריג, הממונה, לפי חוק עובדים זרים, שזה מנכ"ל הרשות, יכול לקבל החלטה שמאפשרת לו לעבור לעבודה אצל תאגידים.

אפרת לב ארי: עד עכשיו, אם אני לא טועה, הרשות אישרה לחמישה עובדים של חברת יילמזלר לעבור לעבודה בתאגידים אחרי שהוכח שנפגעו באופן חריג מאוד תנאי ההעסקה שלהם.

אפרת לב ארי: זאת גם אפשרות שקיימת.

אפרת לב ארי: קודם כל, צריך לנסות למצוא עבודה של החברות האחרות אלא אם כן באמת יש הפרה קיצונית של תנאי העסקה ואז אפשר להגיש בקשה פרטנית.

אור רוזנמן: אני אוסיף ואומר שבג"ץ בחן גם את סוגיית הכבילה וגם הוא סבור שההסדרים קיימים היום, שמאפשרים מעבר והשתחררות, אינם עולים כדי כבילה.

אלי אלאלוף: זה טוב.

אלי אלאלוף: שלא יהיה עבד של חברה.

אלי אלאלוף: זה טוב מאוד.

נעה בן שבת: אם אפשר לשאול את משרד העבודה.

נעה בן שבת: צוין כאן שיש כל מיני סנקציות, שבגלל שהחברה היא המעסיקה של העובדים, אפשר יהיה להטיל עליה סנקציות.

נעה בן שבת: אתה רואה בזה הבדל, בינה לבין תאגיד כוח האדם?

נעה בן שבת: או שלמעשה אין הבדל באפשרויות הפעולה שלכם?

אור רוזנמן: מבחינת חוקי עבודה, חוקי העבודה שווים.

אור רוזנמן: גם מבחינת יכולות האכיפה.

אור רוזנמן: יכולות האכיפה גם שוות.

אור רוזנמן: ההבדל המהותי הוא בתכלית של תאגידי כוח אדם לעומת חברות שעוסקות בפועל בבנייה.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אנחנו מתחילים בקריאה.

אלי אלאלוף: אנחנו נקרא את כל התקנות ואחר כך, אם יש הערות, יהיו התייחסויות.

דניאל בלמס: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 1ח(א) ו-6ב לחוק עובדים זרים, התשנ"א-1991 (להלן – החוק), לאחר התייעצות עם ארגון העובדים שעם חבריו נמנה המספר הגדול ביותר של עובדים מאורגנים בישראל, ועם ארגוני מעסיקים שהם לדעת השר יציגים ונוגעים בדבר, ובהסכמת שר האוצר שר הפנים ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

דניאל בלמס: בתקנות אלה – "בקשה להיתר" – היתר להעסקת עובד זר בענף הבניין לפי סעיף 1יג לחוק.

דניאל בלמס: "מעסיק" – בעל היתר להעסקת עובדים זרים בענף הבניין למעט קבלן כוח אדם הנותן שירותי כוח אדם של עובדים זרים, לפי סעיף 10 לחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996.

דניאל בלמס: "ערובה" – ערבות בנקאית, או ערובה של מבטח כהגדרתו בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) התשמ"א-1981, שמתקיימים בה, בשינויים המחויבים, התנאים לפי תקנות שירות התעסוקה (ערובה), התש"ע-2010 ומופיעים בה הפרטים הקבועים בתקנות אלה.

דניאל בלמס: "תקנות קבלני כוח אדם" – תקנות העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (ערובה), התשנ"ו-1996.

דניאל בלמס: מעסיק חייב, כתנאי לתוקפו של היתר להעסקת עובד זר בענף הבניין, בהמצאת ערובה לטובת המדינה באמצעות רשות האוכלוסין וההגירה, להבטחת מילוי חובותיו של מעסיק כלפי עובד זר בסכום ובתנאים הקבועים בתקנות אלה.

דניאל בלמס: החליט הממונה ליתן למעסיק היתר, יודיע למעסיק כי ההיתר יינתן בכפוף להמצאת הערובה.

דניאל בלמס: סכום הערובה

נעה בן שבת: זה העדכון משנה שעברה.

אור רוזנמן: נכון.

אור רוזנמן: זה הסכום שקבוע כיום בתקנות קבלני כוח אדם.

דניאל בלמס: הסכום הנקוב בתקנת משנה (א) יעודכן ב-1 בינואר של כל שנה לפי שיעור שינוי השכר הממוצע כהגדרתו בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995 לעומת השכר הממוצע כפי שהיה ב-1 בינואר של השנה שקדמה לה.

דניאל בלמס: המנהל הכללי של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים יפרסם הודעה ברשומות בדבר הסכום המעודכן כאמור.

דניאל בלמס: הערובה תהיה תקפה בכל תקופת תוקפו של ההיתר ועד תום שנה אחת, לפחות, מיום פקיעת ההיתר שניתן למעסיק.

דניאל בלמס: סבר הממונה, או עובד משרד הפנים מטעמו, כי מעסיק לא מילא חובה שלו כלפי עובדיו הזרים, כולם או חלקם, רשאי הוא לחלט את הערובה שהמציא המעסיק האמור, כולה או מקצתה, וזאת לאחר שנתן למעסיק הזדמנות לטעון את טענותיו תוך פרק זמן סביר, בהתחשב בדחיפות העניין.

דניאל בלמס: בכספי הערובה שחולטו ייעשה שימוש לצורך מילוי חובותיו של המעסיק כלפי עובדיו הזרים, שבשל הפרתן הוחלט על חילוט.

דניאל בלמס: תחילתן של תקנות אלה ב-1 לחודש שלאחר פרסומן (להלן – יום התחילה) ואולם מעסיק שניתן לו היתר לפני יום התחילה, חייב בהמצאת הערובה עד תום שישה חודשים מיום התחילה.

דניאל בלמס: תוקפן של תקנות אלה חמש שנים מיום התחילה.

נעה בן שבת: התוקף הזה אמור להיות מקביל לתקופת ההיתרים.

אור רוזנמן: לתקופת הרישיון.

אפרת לב ארי: לתקופת ההיתר פחות או יותר כי יש בו היתרים שניתנו לפני חודשיים-שלושה.

אפרת לב ארי: במידת הצורך אנחנו נאריך את זה.

נעה בן שבת: אבל מרגע שניתנת ערובה, היא צריכה להיות גם לכל תקופת ההיתר וגם לעוד שנה נוספת.

אפרת לב ארי: בדיוק.

אלי אלאלוף: אפשר לשאול שאלה שלא קשורה בדיוק לתקנה?

אלי אלאלוף: יש הרגשה שההסכם הזה והבאת החברות האלה, תופס הקצב של 500 עובדים עליהם הודעתם שכבר הגיעו.

אלי אלאלוף: זה מראה שההסכם הזה מוצלח?

נתנאל לפידות: אתה מתייחס להסכם הבילטרלי או לחברות הזרות?

אלי אלאלוף: תגיד לי גם לגבי זה וגם לגבי זה.

נתנאל לפידות: מבחינת ההסכם הבילטרלי שהממשלה חתמה עם ממשלת סין, עד היום נחתו בישראל קרוב ל-2,500 וצפויים לנחות בשבועות הקרובים עוד.

נתנאל לפידות: אנחנו נגיע ל-3,000 עד סוף החודש והקצב מתקדם פחות או יותר בסדרי גודל.

אלי אלאלוף: תנאי עבודתם טובים?

אלי אלאלוף: מישהו מפקח על תנאי העבודה שלהם?

אלי אלאלוף: הם טובים?

נתנאל לפידות: כן.

נתנאל לפידות: אני לא מפקח על תנאי העבודה ואני לא יכול לומר לך.

אלי אלאלוף: מי מפקח?

אלי אלאלוף: משרד העבודה?

נתנאל לפידות: משרד העבודה.

אלי אלאלוף: אתם יודעים?

אלי אלאלוף: אלה תנאים סבירים?

אור רוזנמן: אנחנו מפקחים יחד עם רשות ההגירה על תנאי העובדים.

אור רוזנמן: עד עכשיו דווקא בענף הבניין, מספר התלונות הוא קטן.

אור רוזנמן: בענפים אחרים אנחנו רואים יותר אבל דווקא בענף הבנייה אין הרבה תלונות.

אפרת לב ארי: אני יכולה להשלים ולומר שאנחנו מעמידים לרשות העובדים קו חם כמובן עם תרגום לסינית, לקבלת פניות ותלונות.

אפרת לב ארי: נוכל להעביר לוועדה.

אפרת לב ארי: פרסמנו לא מזמן נתונים.

אפרת לב ארי: לגבי העובדים בהסכם החדש זה עוד טרי, הם רק מתחילים להגיע.

אפרת לב ארי: היו שיחות מקדימות עוד מסין כשהם שאלו שאלות והתעניינו לגבי הזכויות שלהם בעיקר.

אפרת לב ארי: נוכל להעביר למזכירות הוועדה את הדוח שלנו, של הקו החם.

אפרת לב ארי: יש הרבה מה לראות.

אלי אלאלוף: יספיק לנו אם תעבירו לנו אחת לשישה חודשים.

אפרת לב ארי: אני חושבת שאנחנו מפרסמים אחת לשנה אבל במידת הצורך אפשר לעשות גם קודם.

אלי אלאלוף: אל תעשו במיוחד בשבילנו אבל כדאי שנדע.

אלי אלאלוף: הדוח לגבי תאונות העבודה בקבוצות האלה, זה מאוד חשוב לנו.

אלי אלאלוף: יש לנו ועדת משנה בראשותו של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא וכדאי שתעבירו לו את הנתונים.

נעה בן שבת: מבחינת התלונות, זה כולל גם תאונות עבודה?

אפרת לב ארי: זה משרד העבודה.

אפרת לב ארי: אנחנו לא עוסקים בבטיחות.

נעה בן שבת: תוכלו לחלט את הערובה, תחשיבו את זה כהפרת זכויות או תחשיבו את זה כהפרת הוראת בטיחות?

אפרת לב ארי: הפרת הזכויות היא לפי חוק זה, חוק העובדים הזרים.

אפרת לב ארי: אין כאן עניין של בטיחות בעבודה.

אפרת לב ארי: בטיחות בעבודה, זאת לא הסמכות שלנו, של רשות האוכלוסין וההגירה.

אור רוזנמן: בטיחות נעשית באופן נפרד.

אור רוזנמן: אנחנו היום בנינו את מערך האכיפה של בטיחות בעבודה וזה מערך שהתחיל לפעול ממש לאחרונה והוא עושה באופן עצמאי את כל מה שקשור לאכיפת בטיחות בעבודה.

נעה בן שבת: אני לא מסכימה שהפרת הזכויות היא רק לפי חוק זה.

אפרת לב ארי: אם אני לא טועה, זה הנוסח.

נעה בן שבת: להבטחת מילוי חובותיו של מעסיק כלפי עובד זר.

יצחק גורביץ: מבחינתנו, על העובדים האלה זה חל.

יצחק גורביץ: על כל העובדים בענף הבנייה.

יצחק גורביץ: גם זרים, גם פלסטינים, גם ישראלים.

יצחק גורביץ: אותו הסכם קיבוצי, צו הרחבה.

יצחק גורביץ: אנחנו מקפידים ומבקשים להקפיד על הזכויות ואני מניח שגם כאן

יצחק גורביץ: עורך דין שי סומך יכול להעיד שאנחנו דואגים שישולם להם כל מה שמגיע להם.

נעה בן שבת: אם אפשר לשאול לגבי תוקף התקנה.

נעה בן שבת: כיוון שההיתר הוא לחמש שנים, אתם אומרים שגם התקנות הן לחמש שנים.

נעה בן שבת: אם תצטרכו לחלט למשל את הערובה בתום חמש שנים, יתכן שצריך להאריך בשנה נוספת את התוקף.

שי סומך: כן.

נתנאל לפידות: תוקף התקנה הוא לחמש שנים אבל הערובה צריכה להיות לשנה מעבר לכך.

נעה בן שבת: נכון, אבל כדי שתוכל להשתמש בסמכויות החילוט.

שי סומך: אולי אפילו שבע שנים כי חלק מהחברות עוד לא התחילו.

אפרת לב ארי: עדיין לא הגיעו.

שי סומך: אולי אפילו שבע שנים.

שי סומך: יש חברות שעדיין לא התחילו להעסיק עובדים.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: שבע.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: נעבור להצבעה.

אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת תקנות עובדים זרים (ערובה) (הוראת שעה), התשע"ח-2018 כפי שהוקראו ותוקנו תוך כדי ההקראה?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד תקנות עובדים זרים (ערובה) (הוראת שעה), התשע"ח-2018 נתקבלו.

אלי אלאלוף: התקנות אושרו פה אחד.

אלי אלאלוף: בהצלחה לחברות.

אלי אלאלוף: אנחנו זקוקים להן ולעובדים שלהן, שיהיו בריאים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.