ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 761, 2018-05-15 11:39

אלי אלאלוף: היום אנחנו ב-15 במאי 2018, א' בסיון תשע"ח, השעה 11:39.

אלי אלאלוף: הנושא זה גיבוש מדיניות הרווחה והבריאות לזרים שאינם ברי הרחקה מישראל.

אלי אלאלוף: אנחנו קיימנו דיון, להזכיר לכם, לפני מספר חודשים יחד עם הוועדה לביקורת המדינה ואז קיבלנו דיווח שלא היה מרומם מספיק לדעתי, ואנחנו רוצים לעשות דיון המשך, לכן אנחנו נבקש משני המשרדים הרלוונטיים בעניין הזה ואחר כך כל מי שרוצה, יוכל לקבל.

אלי אלאלוף: אני מודיע שיכול להיות שתהיה לנו הפסקה של כמה דקות לרביזיה לתקנות הקודמות.

אלי אלאלוף: נציג הרווחה.

אפרת שרעבי: שלום, שמי אפרת שרעבי ואני ממשרד הרווחה.

אפרת שרעבי: ה-10 מיליון שקלים שהועברו לנו ממשרד האוצר כבר נמצאים בתקצוב.

אפרת שרעבי: הם הועברו לתקנות התקציביות הרלוונטיות של ארבעת האוכלוסיות שהוסכם שאנחנו כרגע נטפל בהן במסגרת החוץ-ביתי.

אפרת שרעבי: התקציב הזה, 10 מיליון שקלים מספיק להשמה של כ-100 אנשים בשנה.

אפרת שרעבי: בסך הכול לא מדובר בתקציב עתק.

אפרת שרעבי: זה בסך הכול 10 מיליון שקלים.

אפרת שרעבי: כפי שכבר ידוע ותועדף כבר מראש, יש ארבע אוכלוסיות שתועדפו כמצויות ביותר בסיכון, שדורשות טיפול 24/7 והן אלה שנמצאות היום בטיפול על ידנו במסגרות הקיימות.

אלי אלאלוף: את יכולה לפרט וגם לתת לנו מספרים, כמה אנשים נהנו מהתקציב הזה?

אפרת שרעבי: כמה עשרות כרגע.

אפרת שרעבי: התקציב הזה מספיק ל-100 השמות של אנשים בשנה.

אפרת שרעבי: לא כולם זקוקים לכל השנה.

אפרת שרעבי: יש כאלה שבאים למספר חודשים לאיזשהו ייצוב מסוים והם ממשיכים את הטיפול במסגרות אחרות, אבל טיפול מוסדי 24/7 באמת מחייב השקעה מאוד גדולה והתעריף באמת הוא גבוה.

אפרת שרעבי: אנחנו מדברים בעצם על ארבע אוכלוסיות מרכזיות.

אלי אלאלוף: 10 מיליון שקל, זה מאפשר מאה פתרונות?

אפרת שרעבי: 100 פתרונות לשנה.

אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי זה עד 13,000 שקל לחודש.

אלי אלאלוף: נגיד עשרה חודשים, זה 1.3 מיליון עבור 100?

אפרת שרעבי: אנחנו מדברים על 100 בשנה ל-12 חודשים.

אלי אלאלוף: מה עם שאר הכסף?

אפרת שרעבי: למה שאר הכסף?

אלי אלאלוף: לא נשאר כסף?

אפרת שרעבי: תראה, כל התהליך הזה הוא די טרי.

אפרת שרעבי: בסך הכול הכסף רק לאחרונה באמת הועבר לאן שהוא צריך לעבור.

אפרת שרעבי: אנחנו עכשיו בעצם נמצאים בהרצה של ההסדר הזה ובינתיים זה עובד טוב.

אילן גילאון: ואיך הגעתם ל-10 מיליון?

אילן גילאון: מה מאפיין 10 מיליון?

אלי אלאלוף: זאת אומרת 100 מקרים לשנה?

אלי אלאלוף: זה מה שאתם יכולים לכסות, 10 מיליון?

אפרת שרעבי: זה כרגע 10 מיליון של מה שניתן לנו.

אפרת שרעבי: זה מה שאפשר לעשות.

אפרת שרעבי: אנחנו ביקשנו הרבה יותר וזה מה שניתן לנו ועם זה אנחנו עושים את המקסימום.

אפרת שרעבי: אם נקבל עוד, נעשה הרבה יותר.

איציק שמולי: מה נעשה בפועל?

איציק שמולי: תסבירי לנו.

מיכל רוזין: מה זה מכסה ה-10 מיליון?

אפרת שרעבי: אז אני אגיד לך מה זה מכסה.

אפרת שרעבי: יש לנו מסגרות של התחומים סביב אנשים בעלי צרכים מיוחדים שזקוקים להשמה חוץ-ביתית, דרי רחוב שנמצאים במצבים קשים וזקוקים לזה, נשים נפגעות אלימות שזקוקות לפתרונות מיידיים במסגרת המקלטים ונפגעי סחר בבני אדם שבאמת צריכים הגנה וטיפול אינטנסיביים.

אפרת שרעבי: ארבעת האוכלוסיות האלה, יש לנו מסגרות מגוונות.

מיכל רוזין: איזה מקלטים לנפגעות קלטו?

אפרת שרעבי: כולם.

אפרת שרעבי: 14% מהנשים שנמצאות במקלטים, בשנה, הן נמצאות במקלטים והן ללא מעמד חוקי.

מיכל רוזין: של אלימות או של נפגעות תקיפה מינית?

אפרת שרעבי: תקיפה מינית, אני לא יודעת.

מיכל רוזין: את מדברת על אלימות במשפחה.

אפרת שרעבי: אני מדברת על נפגעות אלימות במשפחה שנמצאות בסכנה ואמורות להיות במקלט, נמצאות במקלט, והראיה ש-14% מבין 700 נשים שנמצאות במקלט בשנה, הן ללא מעמד חוקי בישראל.

מיכל רוזין: יותר מ-48 שעות הראשונות?

אפרת שרעבי: הן אפילו נמצאות שם גם יותר משנה כאשר המקלט מיועד לקלוט שלושה עד שישה חודשים, בגדול.

אילן גילאון: מה קורה עם טיפול קונבנציונאלי לבעיית דלקת בכליות?

אילן גילאון: איפה הדברים האלה נופלים לפי ההגדרות של משרד הבריאות?

אפרת שרעבי: אני משרד הרווחה.

אילן גילאון: סליחה.

אלי אלאלוף: נגיע לבריאות.

אלי אלאלוף: סיימת בבקשה, גברת?

אפרת שרעבי: אני התחלתי לומר שיש לנו מגוון של מסגרות שמיועדות לאנשים עם צרכים מיוחדים, לדרי רחוב.

אפרת שרעבי: יש כל מיני סוגים של מסגרות שאנחנו מתאימים בעצם את המסגרת לאותו אדם שזקוק לה ואנחנו מבצעים את ההשמה.

אפרת שרעבי: אם בדרך כלל אנחנו משלמים 75% בהתאם לפורמט של מתן שירות רווחה ו-25% משלמת הרשות המקומית, אז במקרה של האוכלוסייה הזאת אנחנו משלמים 100%.

איציק שמולי: חוץ מהאמירה שככל שיתנו לנו יותר, נעשה יותר, אתם יודעים לאמוד את הצורך בכל אחד מארבעת האפיקים שעליהם דיברת?

אפרת שרעבי: כן.

אפרת שרעבי: ישבנו במספר ועדות ועשינו עבודת מטה מאוד יסודית.

אפרת שרעבי: אנחנו יכולים לומר כרגע שאם אנחנו נקבל בסביבות 40 מיליון שקל, אנחנו נוכל לתת מענה לאוכלוסייה הזאת לא רק במסגרת החוץ-ביתית אלא גם באמצעות השירותים שקיימים לנו בקהילה במסגרת המחלקות לשירותים חברתיים.

איציק שמולי: ומבחינת מספרים, בכמה אנשים אנחנו נוגעים יותר בזכות ה-40 מיליון?

אפרת שרעבי: יש לי את הנתון, אני צריכה לחשב אותו במסגרת טבלה, אבל אני יכולה תוך כדי תנועה לאמוד את זה.

אלי אלאלוף: אז נחזור אליך.

אלי אלאלוף: בבקשה, דב.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני חייב לחדד בפני הוועדה ואני אשמח שנציגי הממשלה יתנו לנו תשובה בעניין הזה.

דב חנין: התפרסמה כתבה מאוד מדאיגה ב"הארץ", של לי רון שמספרת שלמרות שהועברו כספים של 10 מיליון שקלים, אמנם לא סכום כסף גדול, אבל בכל מקרה זה כסף.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה לא הסכום הבלעדי.

אלי אלאלוף: יש בתקציב הרגיל של המשרד עוד סכומים.

אלי אלאלוף: כדאי שתבדקו את זה.

דב חנין: כן, כן, בהחלט אדוני היושב ראש.

דב חנין: הסכום הזה הוא סכום תוספתי שהועבר על ידי האוצר כסוג של מענה לטענה, עניי עירך קודמים, אז אמרו, לא על חשבון עניי עירנו, אלא בנוסף לזה.

דב חנין: מעבירים 10 מיליון שקלים למשרד הרווחה כדי שיוכל לתת מענה לאנשים מתחום קבוצת מבקשי המקלט שנמצאים בסכנה.

דב חנין: על פי הכתבה לפחות, לא ברור האם הכסף הזה אכן בפועל מנוצל לטיפול בבעיה של מבקשי מקלט שנמצאים בסכנת חיים.

דב חנין: שם מסופר סיפור מאוד קשה על אישה שסובלת מאלימות במשפחה.

דב חנין: אנחנו מדברים על מגוון של מצבי מצוקה מאוד קיצוניים.

דב חנין: השאלות שלי הן: אחת, האם באמת הסכום הזה הועבר אליכם?

דב חנין: שתיים, האם הסכום הזה מנוצל למטרה הזו שלמה הוא ניתן, באופן מלא?

דב חנין: שלוש, האם אתם חושבים שצריך עוד כסף ולמה?

דב חנין: שוב, התפיסה כפי שאני מבין, והיא תפיסה נכונה, היא צריכה להיות שזה לא בא על חשבון האנשים שנמצאים במצוקה, מקבוצות אוכלוסייה אחרות, אלא אם יש צורך, מוסיפים קצת כסף כדי לפתור בעיות.

דב חנין: אנחנו מדברים על נשים במצוקה, על נשים בסכנה של אלימות.

דב חנין: אנחנו מדברים על אנשים ונשים שהם קורבנות עינויים ושהמדינה חייבת להם מעטפת של הגנה וטיפול, ואנחנו מדברים כמו שאמר חבר הכנסת גילאון קודם, על מין מצבי מצוקה רגילים של הסתבכות בבעיה בריאותית דרמטית שצריך לתת מענה לה, אז אני אשמח לתשובה גם ממשרד הרווחה, גם ממשרד הבריאות.

דב חנין: תודה רבה.

אפרת שרעבי: אני אענה על הדברים שבתחום אחריותנו.

אפרת שרעבי: קודם כול, הכסף הגיע למשרד.

אפרת שרעבי: ה-10 מיליון שקל נמצאים במשרד והם מחולקים לפי התחומים שאנחנו נדרשים לטפל בהם, זאת אומרת לפי ארבעת האוכלוסיות.

אפרת שרעבי: הם נכנסו לתקצוב והם עושים בהם שימוש במסגרת המסגרות והתעריפים הקיימים.

אפרת שרעבי: אחת הבעיות שאנחנו נתקלים בהן, שלא תמיד המסגרות שקיימות אכן מתאימות לצרכים של אותם אנשים ללא מעמד חוקי.

אפרת שרעבי: אנחנו יכולים להגיע למצב שאנחנו ממלאים את המסגרת באנשים שהמסגרת לא מיועדת להם במקור, ואז המסגרת לא מתאימה להם.

מיכל רוזין: למה אתם לא פותחים מסגרות מתאימות?

אפרת שרעבי: זו שאלה בנפרד.

אפרת שרעבי: א', תהליך של פתיחת מסגרות, כמו שכולם יודעים כאן סביב השולחן, לוקח המון זמן.

אפרת שרעבי: הוא גם לא יספיק.

מיכל רוזין: התקציב של ה-10 מיליון רק נמצאים פה מ-2006, אבל קחו את הזמן.

אפרת שרעבי: אבל התקציב של ה-10 מיליון שקיבלנו, הנחת היסוד היא שאנחנו מתבססים על מסגרות קיימות ומשלמים בזה תעריפים תוספתיים לטובת האוכלוסייה.

אפרת שרעבי: אין זה מספיק להקמה של מסגרות חדשות וזה גם לא בין יום.

אפרת שרעבי: כולנו מבינים שלהקים מסגרת חדשה עם כל הפרוצדורה וכל הבירוקרטיה הנדרשת, זה עניין של חודשים.

אלי אלאלוף: מה קורה בפועל מבחינת ה-10 מיליון?

אפרת שרעבי: אמרתי שיש לנו מסגרות, כל מיני סוגים של כל מיני אוכלוסיות בכל מיני צרכים.

אפרת שרעבי: יש תעריפים לכל מסגרת.

אילן גילאון: סלחי לי, אבל את אומרת כאילו כמה עולה קילו פירות.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת מה הפירות.

אפרת שרעבי: אבל יש עשרות שנסגרות שאנחנו יכולים לקלוט בתוכם.

אפרת שרעבי: תלוי מה הצרכים של הבן אדם ואיזה בדיוק מוגבלות יש לו.

אפרת שרעבי: יש לו מוגבלות חושית, יש לו מוגבלות פיזית, הוא עיוור או חירש.

אפרת שרעבי: תלוי מה בדיוק הצרכים שלו.

אפרת שרעבי: מתאימים לו מסגרת בקהילה שהיא 24/7.

אלי אלאלוף: זו אוכלוסייה מגוונת, אז הם מתאימים את הפתרונות.

אילן גילאון: יש לך 10 מיליון שקל.

אלי אלאלוף: אני רוצה שנדייק, ברשותך אילן.

אלי אלאלוף: 10 מיליון שקל זה תוספת.

אלי אלאלוף: זה לא אומר שבסכומים הקיימים בתקציב הרגיל, במסגרות הרגילות של המשרד אי אפשר לקלוט אוכלוסייה במצוקה מהמהגרים או כל אחד - - -

אילן גילאון: אנחנו מדברים באופן כללי בלי מספרים.

אפרת שרעבי: שאלו אותי קודם, כשאנחנו ביקשנו 40 מיליון שקל, לכמה אוכלוסייה?

אפרת שרעבי: אני מייד יכולה לחשב את זה.

אפרת שרעבי: יש לי את הנתונים, אני צריכה רגע להיערך ולחשב אותם.

אלי אלאלוף: בדיון הקודם דיברתם על הצרכים שהיו לכל האוכלוסיות האלה.

אלי אלאלוף: היה רצוי שבדיון המשך תבואו ותגידו כמה פתרונות נתתם לא רק ב-10 מיליון שקל, כי אתם נותנים תשובות, אם ניקח רק את הדוגמא של המקלטים לנשים מוכות, אם 14% מתוך 700, דהיינו כ-100 נמצאים בטיפול, זה מעל לכל התקציב שעמד לרשות הפרויקט המיוחד שלהם.

אלי אלאלוף: 100 נשים מוכות, ואני במקרה מכיר את המסגרות האלה, זה כפול 10,000 שקל לחודש לאישה.

קריאה: 20,000.

אלי אלאלוף: תלוי במספר הילדים.

אפרת שרעבי: לא, זה קבוע.

אפרת שרעבי: שני ילדים עם אישה זה תעריך של 20,000 שקל.

אלי אלאלוף: אוקי, אז אם זה 20,000, זה ברור ש-10 מיליון שקל לא פותר את בעיית הצרכים של הקבוצה הזאת.

אלי אלאלוף: אם ניקח ילד במעון ויש היום מעון של 400 ילדים, המעון הגדול כביכול בסטנדרט הנדרש זה 400 ילדים, אולי תתקנו אותי במספר, אבל זה ברור שזה תקציב גדול יותר.

אלי אלאלוף: היה טוב ובמיוחד לאור ההחלטה האחרונה, שאי אפשר יותר לגרש וצריך לתת טיפול לאוכלוסייה שהיא עם ילדים ועם צרכים וכו', שנדע מה הצרכים.

אלי אלאלוף: זה מה שמבקש חבר הכנסת איציק שמולי.

אלי אלאלוף: הוא אומר, מה הצרכים, מה המספרים?

אלי אלאלוף: תנו לנו מספרים.

איציק שמולי: כן, אנחנו רוצים לדעת את המספרים גם כנגזרת מההחלטה שבינתיים כאן.

איציק שמולי: הם לא הולכים לשום מקום.

אלי אלאלוף: הצוות הבין-תחומי, הבין-משרדי מתפקד?

אלי אלאלוף: מתכנס?

אפרת שרעבי: הצוות הבין-משרדי סיים, בראשות פרופ' מור יוסף, אז הוא סיים את הוועדה ואני חושבת שבקרוב הוא אמור לפרסם את ההמלצות שלו.

אפרת שרעבי: ההמלצות שלו כוללות מענים לא רק בתחום הרווחה אלא גם בתחום הדיור ובתחום הבריאות כמובן, שרק בחבירת ידיים ובשילוב כוחות אנחנו יכולים לתת באמת את הטיפול - - -

אלי אלאלוף: כרגע הצוות הבין-משרדי לא מתפקד.

אפרת שרעבי: למיטב ידיעתי הוא סיים את עבודתו.

יוסף אדלשטיין: יוסי אדלשטיין, ראש מינהל אכיפה וזרים.

אלי אלאלוף: יש הערכת זמן?

יוסף אדלשטיין: זה יהיה בזמן הקרוב.

יוסף אדלשטיין: יש כרגע קצת דיונים מול האוצר לגבי המקורות התקציביים, ובימים הקרובים זה יוגש לשני השרים.

יוסף אדלשטיין: אנחנו התחייבנו בבג"צ גם שעד 17 ביוני הכול יסתיים ונוכל לרכז גם את בג"צ בסוגיה הזו.

אלי אלאלוף: תודה.

איציק שמולי: יש לי שאלה.

איציק שמולי: אם את יכולה להסביר לנו איך בפועל עובדת המגבלה התקציבית האפקטיבית?

איציק שמולי: עכשיו נגיד במסגרת ה-10 מיליון, נאמר ויש תקצוב ל-100 נשים בשנה במקלטים.

איציק שמולי: כאשר מגיעה אישה ה-150, בסוף מה קורה בשטח?

אפרת שרעבי: תראה, אנחנו קיבלנו במקרה הזה נשים נפגעות אלימות גם לפני שקיבלנו את ה-10 מיליון שקל, וזה יצא מהתקציב השוטף של הטיפול בתחום.

אפרת שרעבי: ככה זה קרה גם בתחומים אחרים.

אפרת שרעבי: כמובן שסכום ייעודי מאפשר לנו לתעדף את הנושא ולהיות מאוד ממוקדים סביב האוכלוסייה הזאת ולא על חשבון האוכלוסייה המקומית.

אפרת שרעבי: אגב, לשאלתך, עשיתי חישוב זריז ואנחנו מדברים על אומדן של כ-1,000 אנשים מקרב האוכלוסייה הזאת שיזקקו לשירותים בהתאם לארבע האוכלוסיות שפירטתי.

איציק שמולי: זה לא בשמיים.

קריאה: שלא כולם בחוץ-ביתי.

אפרת שרעבי: 100 חוץ-ביתי כרגע.

אפרת שרעבי: חלק גדול מהם במסגרת מענים שיידרשו בקהילה גם סביב אלימות במשפחה וגם סביב דרי רחוב ואוכלוסייה שלא בהכרח תזדקק לטיפול מוסדי, אלא יכולה לקבל את שירותי הרווחה במסגרת הקהילה, ולכן זה שירותים יותר זולים.

אפרת שרעבי: האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה, יש לה הרבה פעמים צרכים רפואיים שאנחנו לא יכולים לתת, שאי אפשר גם להשית אותם על המסגרות עצמן ופה אנחנו נתקלים במורכבות מאוד קשה, כי בעצם שירותי הרפואה לא מכוסים כפי שהיינו רוצים לראות.

מיכל רוזין: שתי נקודות, כי אנחנו נדבר גם עם הבריאות, אני מניחה, אבל קשה לי מאוד כל הזמן ההפרדות האלה של רווחה ובריאות.

מיכל רוזין: הדברים הם קשורים אחד לשני.

מיכל רוזין: בהרבה מדינות בעולם זה אותו משרד.

מיכל רוזין: דוח המבקר האחרון קובע ששום דבר ממה שהיה בעבר לא תוקן, לא שופר בעניינים האלה של רווחה ובריאות.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שיש צוות בין-משרדי, יושב הרבה מאוד זמן.

מיכל רוזין: בסוף אני רוצה להבין, יש דברים שהם קבועים, שצריך לדאוג כך וכך.

מיכל רוזין: יש דברים שהם חירומיים ואתם לא מטפלים בחירומיים.

מיכל רוזין: אני יודעת מפניות שלי לרווחה, אני רואה מפניות אחרות, בין אם זו אישה מוכה שעכשיו עם כל הילדים שלה מוצאת את עצמה ברחוב ואין לכם מקום עבורה, בין אם זה משפחה שהילדה שלה מאושפזת בבית חולים והם חייבים פתרונות רווחתיים כדי לעזור להם לטפל באותה ילדה שמאושפזת שבועות ולפעמים חודשים.

מיכל רוזין: יש הרבה מאוד מקרים, בין אם אנשים מבוגרים.

מיכל רוזין: בסוף האינטרס, ואומר את זה דוח המבקר, האינטרס הוא אינטרס ישראלי.

מיכל רוזין: זה לא רק הומניטרי.

מיכל רוזין: יש חשיבות מאוד גדולה, כמו אותם קורבנות עינויים וקורבנות סחר.

מיכל רוזין: יש חשיבות לטפל בקבוצות האוכלוסייה האלה.

מיכל רוזין: אני מבינה מתוך המסמך, אני יכולה לעבר אתכם דבר-דבר, שמדובר על אולי מחצית מהסכומים שהוקדשו לדברים האלה ועדיין כל גורמי הסיוע שפועלים מול הקהילה, בטענה כוללת וגם מה שאני חווה אצלי בלשכה.

מיכל רוזין: הפניות אליכם נענות ב"אין לנו משאבים, אנחנו לא יכולים לעזור".

מיכל רוזין: אין פתרונות לאנשים, אז מה קורה עם האנשים האלה?

אפרת שרעבי: פניות למי, לרשויות המקומיות?

אלי אלאלוף: לא לענות מייד, בבקשה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה גברת.

אורית מרום: אורית מרום מעמותת א.ס.ף.

אורית מרום: אלינו מגיעים כל הפניות.

אורית מרום: אנחנו אלה שמציפים את משרד הרווחה, את כל המחלקות, את כל האגפים יום-יום בפניות אליכם.

אורית מרום: את מדברת על זה, גברת שרעבי, על כך שהתחלתם לתת מענים.

אורית מרום: אתמול בבוקר אחרי הפנייה שהוצאנו כבר לפני שבועיים לגבי גברת שסובלת מאלימות במשפחה, זקוקה מאוד היא ומשפחתה למרכז האלימות במשפחה.

אורית מרום: גברת אורית עירון ממרכז גליקמן בתל אביב שוחחה איתנו אתמול בשעה 11:00 בבוקר.

אורית מרום: אורית אומרת, היא התייעצה עם חגי מויאל המפקח על המקלטים ועל המרכזים לאלימות במשפחה.

אורית מרום: התשובה שלילית, אני מצטטת: "לא מעניקים שירותי מבקשי מקלט.

אורית מרום: אין תקציב.

אורית מרום: לא ניתנה הוראה חדשה".

אורית מרום: אני הולכת למקרה אחר.

אורית מרום: גם קיבלנו תשובה לפני שבועיים לגבי דר רחוב, קשיש בן 75, ניצול מחנות העינויים.

אורית מרום: גברת גלית נבו, אחראית.

אורית מרום: אין-ספור 'פינגפונגים'.

אורית מרום: אחרי שאנחנו כותבים לסמנכ"לית שלכם, איריס פלורנטין, אומרים, "אין שינוי במדיניות".

אורית מרום: יש לי פה ערימה של דוגמאות לא מלפני שנה, ערימה של דוגמאות מהשלושה חודשים האחרונים, מרמת השטח ועד רמת ראשי האגפים ועד רמת איריס פלורנטין.

אורית מרום: אומרים, לא התחלנו בחלוקת המשאבים.

מיכל רוזין: גם השר ענה כך למי שבא אליו ללשכתו.

אורית מרום: שוב, אנחנו מקפידות בא.ס.ף לא לפנות על מקרים שהם מחוץ לטבלה המאוד יפה, מסודרת, מקצועית שאתם הכנתם, לשאלת חברי הכנסת.

אורית מרום: הכול מתוקצב.

אורית מרום: נעשתה עבודה סופר מקצועית.

אורית מרום: השאלה היא למה הפניות שלנו בשבועות האחרונים, עזבו את החודשים האחרונים, בימים האחרונים ממשיכים להיענות בשלילה?

אורית מרום: יש לי פה דוגמא פנטסטית, איומה, לזוג של מבקשי מקלט עם אלימות בבית, שהם מיועדים לצאת מכאן.

אורית מרום: האו"ם מסכים לקחת אותם מכיוון שהם כל כך פגיעים.

אורית מרום: ברור שהם יתפגרו פה עד שהרווחה יטפלו בהם.

אורית מרום: האו"ם אומר, אני מוכן להוציא אותם, אלא מה, אני צריך שהגבר יפסיק להכות את האישה שלו.

אורית מרום: אני מתנה יציאה בטיפול במרכז לאלימות במשפחה.

אורית מרום: אני מדברת על זוג שאני במו-עיניי במשרד שלי ישב.

אורית מרום: הגבר מגיע, בחור בן 27, אומר "מודה אני, אני מרביץ לאשתי, קשה לי, אני סובל מלחץ, אני רוצה טיפול".

אורית מרום: מרימים טלפון עוד פעם לאורית עירון מגליקמן, אומרת, לא ולא, אצלי לא תקבלו שירותים, אז מה הפער, ועל זה אני מבקשת לקבל את התשובות, מתי בדעתם להתחיל לתת שירותים?

אפרת שרעבי: כל השירותים שדיברת עליהם, כל המקרים, הם בקהילה.

אפרת שרעבי: בקהילה זה מחוץ לטבלה הזאת.

אפרת שרעבי: את לא מדברת על שירותים מוסדיים.

אפרת שרעבי: גליקמן זה מרכז לטיפול באלימות במשפחה בקהילה ובזה באמת לא היה שינוי במדיניות.

אורית מרום: אנחנו פנינו בחודשים האחרונים לפחות חמש פעמים לגבי השמה במעונות חוץ-ביתיים לאנשים נכים, לאנשים עם מוגבלות.

אורית מרום: לא קיבלנו.

אורית מרום: אנחנו היינו צריכים להפעיל ולבקש עזרה מחברי כנסת שיפנו וילחצו, והצלחנו להכניס אדם אחד, מוחמד אידריס המסכן שאני מדברת עליו פה בוועדה הזאת כבר שנתיים וחצי, ניאותו אחרי - - -

קריאה: הוא במסגרת של דרי רחוב, נכון?

אורית מרום: וכמה זמן שהוא היה ברחוב?

אורית מרום: שנתיים וחצי מוחמד אידריס ישן בגינת לוינסקי.

אלי אלאלוף: סיימת, גברת?

אורית מרום: סיימתי.

אלי אלאלוף: אוקי.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

איציק שמולי: לי יש שאלה נוספת.

איציק שמולי: כל הסיפור הזה של "מחסני הילדים", איך אתם מתייחסים לזה כמשרד הרווחה?

איציק שמולי: מה מידת ההתערבות שלכם כאן?

איציק שמולי: כי לא הגדרת את זה כאחד מארבעת הערוצים.

אפרת שרעבי: נכון.

אפרת שרעבי: אני רוצה להגיד לך, כפי שאתם יודעים, יש זרוע רווחה שמטעמו אני הגעתי, ויש במשרד גם זרוע עבודה.

אפרת שרעבי: אני מתנצלת, אני ממש לא מתמצאת בכל מה שקשור לזרוע העבודה סביב מעונות וסביב - - -

אלי אלאלוף: יש מישהו שיכול לעזור לך?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

מירי ברברו אלקיים: שמי מירי, אני מנהלת את מסיל"ה, היחידה של עיריית תל אביב המטפלת בקהילה.

מירי ברברו אלקיים: הנושא באמת של מה שאתה קורא "מחסני ילדים", הבייביסיטרים, זה משהו אחר, זה תקציב אחר, זה בין-משרדי וכן אושר תקציב אחרי שבעצם חמישה תינוקות מתו במהלך חודש וחצי ב-2015, בעצם להקים מודל מסוים של מעונות עם צוות של גננות זרות ומעטפת של העמותה.

מירי ברברו אלקיים: נמצאים בתהליכים של הקמת אותם מעונות.

מירי ברברו אלקיים: זה לא פשוט.

מיכל רוזין: יש צפי?

מירי ברברו אלקיים: כרגע יש כבר שניים שפועלים.

מירי ברברו אלקיים: אמור לקום עוד אחד בספטמבר 2018.

מירי ברברו אלקיים: בסוף התהליך זה ייתן מענה לכ-1,100 תינוקות מתוך 2,500.

איציק שמולי: הוא מתוקצב על ידי העירייה והמשרד?

מירי ברברו אלקיים: הממשלה מתקצבת את ההפעלה של המעון והעירייה מממנת את השכירות ואת הארנונה, והשיפוצים זה הממשלה והעירייה.

איציק שמולי: הגוף המפעיל, מי הוא?

מירי ברברו אלקיים: המפעיל זה עמותות.

מירי ברברו אלקיים: עמותת 'יוניטף', עמותת 'לשובע', עמותות שניגשו לסוג של קול קורא.

איציק שמולי: והדד-ליין שאמרת?

מירי ברברו אלקיים: אין ממש דד-ליין.

מירי ברברו אלקיים: אני רוצה לקוות שתוך שנה ומשהו יקומו.

מירי ברברו אלקיים: זה לא עוד הרבה.

מירי ברברו אלקיים: מדובר על עוד מעון שכבר בשיפוצים ועוד שניים.

מירי ברברו אלקיים: זה מעונות גדולים.

מירי ברברו אלקיים: זה בניינים.

מירי ברברו אלקיים: הראשון זה 250 ילדים.

איציק שמולי: ומבחינת תקינה של יחס בין מטפלת לילדים?

מירי ברברו אלקיים: עשינו את זה יחד עם משרד העבודה הרווחה.

מירי ברברו אלקיים: בקיצון, אבל עדיין בתוך תקינה מקובלת של משרד העבודה והרווחה.

איציק שמולי: מה זו תקינה מקובלת?

מירי ברברו אלקיים: מטפלת אחת לכל שישה תינוקות.

מיכל רוזין: זו התקינה למעונות.

מירי ברברו אלקיים: לנעמ"ת, לויצו.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

שי סומך: שי סומך, משרד המשפטים.

שי סומך: התקצוב של המסגרות לילדים הוא מעניין, כי יש את הפיקדון כמו שאתם מכירים - - -

אלי אלאלוף: שלא אושר.

קריאה: לעובדים בהיתר.

שי סומך: כן.

שי סומך: יש מצבים שהעובדים לא יוצאים בזמן מהארץ ואז הכספים מחולטים.

שי סומך: לפי התקנות, הכספים אמורים לשמש למטרת רווחתם של עובדים זרים.

שי סומך: בכסף הזה בעצם השתמשו כדי לממן את המסגרות לילדים.

אלי אלאלוף: חלק, אבל יש גם השתתפות של ההורים, לא?

מירי ברברו אלקיים: לא.

מירי ברברו אלקיים: ההפעלה היא 6 מיליון מארבעה משרדים שונים, האוצר, העבודה והרווחה, ו-8 מיליון באמת משאריות של פיקדונות, וההורים משלמים 800 ₪ לחודש.

קריאה: כמה עלה לך מעון לילד?

מירי ברברו אלקיים: לי עלה הרבה, אבל גם במדינת ישראל לילדים במצב סוציו אקונומי נמוך, ילדים בסיכון, בנעמ"ת וויצו משלמים 300 שקל לחודש.

אלי אלאלוף: את רוצה להשלים בבקשה, גברת?

מירי ברברו אלקיים: התייחסתי רק ל"מחסני התינוקות" ואני כן רוצה רגע על מה שנאמר על ידי משרד הרווחה.

אלי אלאלוף: תמחקו את המושג הזה של "מחסני תינוקות".

מירי ברברו אלקיים: אני אישית לא אוהבת אותו.

מירי ברברו אלקיים: אתם משתמשים.

מירי ברברו אלקיים: אנחנו קוראים להם בייביסיטרים כמו שהקהילה קוראת להם.

מירי ברברו אלקיים: התקצוב אז קרא להם "מחסני תינוקות".

אלי אלאלוף: תמחקו.

אלי אלאלוף: זה פוגע בילד.

מירי ברברו אלקיים: אני איתך לחלוטין.

מירי ברברו אלקיים: אני רק רוצה לומר, א', בעצם ציינתם את הכתבה בעיתון הארץ, שאני יודעת פנו למשרד הרווחה, שפשוט בתגובה של משרד הרווחה בעיתון היה כתוב שבינואר 2018 הועברו תוספות למסיל"ה, אז אני רוצה להגיד ששקל לא הועבר.

מירי ברברו אלקיים: לא ברור לנו מה זה הדבר הזה, אבל שקל לא הועבר, וכן אני רוצה להגיד שהמציאות בשטח היא מאוד שונה.

מירי ברברו אלקיים: מעבר למה שאורית אמרה, של דרי רחוב, של קורבנות עינויים בכלל, דרך אגב, גם לא נמצאים בארבע הקבוצות.

מירי ברברו אלקיים: זה קורבנות סחר ועבדות מוכרים, שזה המיעוט, זה 10% מתוך קורבנות העינויים, אבל גם נשים במעגל אלימות.

מירי ברברו אלקיים: רוב הנשים שיוצאות למקלטים, יוצאות דרך מסיל"ה, ואני כן אומר שכן מקבלים אותן במקלטים בדרך כלל אחרי שאנחנו מערבים פיקוח ארצי, זאת אומרת, בדרך כלל כששומעים שזו מבקשת מקלט, מסרבים לקבל.

מירי ברברו אלקיים: הבעיה העיקרית היא שלא זכאיות לשיקום, בגלל זה אני לא יודעת למה העלויות הן אותו דבר כמו של ישראלית, כי בעצם הן מקבלות קורת גג, את האוכל, את דמי הכיס ואת קורת הגג.

מירי ברברו אלקיים: הן לא זכאיות לשום שיקום, לא לימודים, לא קצבה, לא דירות מעבר.

מירי ברברו אלקיים: הן מגיעות למקלט באמצע הלילה עם הילדים.

מירי ברברו אלקיים: אין מגשרת שפתית, אין אף אחת שמקבלת את פניהן.

מירי ברברו אלקיים: רובן עוזבות מהר מאוד.

מירי ברברו אלקיים: דרך אגב, דיברת על אוהדה.

מירי ברברו אלקיים: לפחות לגבי תל אביב זה לא נכון.

מירי ברברו אלקיים: המשרד לא 100%.

מירי ברברו אלקיים: זה 25% רשות ו-75% רווחה, מתל אביב ומערים אחרות.

מירי ברברו אלקיים: אני רוצה רק לומר עוד דבר אחד.

מירי ברברו אלקיים: כשהעלינו את זה בוועדה הקודמת, וכן הבנתי שביקשו תגובה ממשרד הרווחה, אני ישבתי בוועדה יחד עם איל אמיר לנסח את זה, ובעיניי זה ש-10 מיליון, עזבו שהיה צריך להיות 40 מיליון ועכשיו 10 מיליון, ניתנו רק לפתרונו חוץ-קהילתיים, זו קטסטרופה ואני אמרתי את זה גם פעם קודמת.

מירי ברברו אלקיים: זה בעצם אותו דבר כמו היום.

מירי ברברו אלקיים: להוציא אישה שהיא במעגל אלימות, האופציה היחידה שלה תהיה לצאת רק למקלט.

מירי ברברו אלקיים: צריך לשים תקנים של עו"סיות שיקבלו אותן במרכז גליקמן.

מירי ברברו אלקיים: כנ"ל לאנשים עם נכויות.

מירי ברברו אלקיים: צריך שיהיו פתרונות בתוך הקהילה, לא רק לשים אותם מחוץ, ודרך אגב, גם יעלה יותר זול למשרד הרווחה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מי נציגת משרד הבריאות פה בנושא?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

אידית סגל: ד"ר אידית סגל, סגנית ראש מינהל רפואה.

אידית סגל: משרד הבריאות ממשיך לתת מענים רפואיים לאוכלוסיות - - - .

אידית סגל: זה חלק המדיניות השוטפת של המשרד ואנחנו ממשיכים לתת את זה.

אידית סגל: זה כולל נושאים כמו טיפות חלב לילדים, ביטוח לילדים דרך קופת חולים מאוחדת, טיפול בחולי שחפת ואיידס, טיפול בבריאות הנפש במרפאת גשר.

אידית סגל: במקביל לטיפול השוטף, המשרד היה שותף לוועדת פרופ' מור יוסף.

אידית סגל: היינו שותפים גם להמלצות.

אידית סגל: היינו גם שותפים לצוות חשיבה עם משרד הרווחה למתן מענים לאוכלוסיות ספציפיות.

אידית סגל: אנחנו הגשנו את הבקשה התקציבית שלנו, ואנחנו בניגוד אליכם לא קיבלנו תקציב למתן מענה לאוכלוסיות שהוגדרו על ידי הרווחה.

אלי אלאלוף: מה זה אומר?

אלי אלאלוף: זה אומר שאתם לא עושים כלום לאוכלוסייה הזאת?

אידית סגל: לא, לא.

אידית סגל: אנחנו נותנים מענים.

אלי אלאלוף: מה אתם נותנים להם?

אידית סגל: כמו שהתחלתי ואמרתי, אנחנו נותנים מענים ספציפיים דרך המסגרות.

אידית סגל: למשל, מרפאת טרם בדרום תל אביב פועלת בתקצוב של משרד הבריאות, נותנת מענה של רפואה ראשונית ורפואה יועצת לאוכלוסייה בתל אביב או למעשה בכל האזור.

אידית סגל: טיפול במרפאות איידס ושחפת נעשה בכל הארץ לכל מי שעומד בקריטריונים הרפואיים.

אידית סגל: מרפאת גשר כמו שנאמר כאן, הסדר ביטוחי של ילדים דרך קופת חולים מאוחדת, משרד הבריאות מסבסד את ההסדר הביטוחי הזה.

אידית סגל: טיפול בטיפות חלב לילדים של האוכלוסייה הזאת, שוב פעם, בתקצוב של משרד הבריאות.

אידית סגל: כמובן יש את כל טיפול החירום דרך בתי החולים.

אלי אלאלוף: והשירות הרפואי באיכילוב.

אידית סגל: חוק זכויות החולה מחייב את בתי החולים לתת מענה לכל פונה דרך חדר המיון וזה נעשה באופן שוטף בכל בתי החולים בארץ.

אלי אלאלוף: זה לא רק באיכילוב?

אידית סגל: זה לא רק באיכילוב.

אידית סגל: שני בתי החולים שנושאים בעיקר העול זה באמת איכילוב ווולפסון, כי זה המיקום הגיאוגרפי, אבל כשמגיע אדם כזה ללניאדו או לסורוקה, אז הוא יקבל מענה וטיפול דרך חדר המיון באופן דחוף.

אידית סגל: אני רק אומר שבמקביל משרד הבריאות אמר ואומר שהפתרון הנכון לאוכלוסייה הזאת זה הסדר של ביטוח לאורך זמן, כלומר באמת הפתרון גם לצורך מניעה של החמרה של מחלות, גם לצורך קידום בריאות וגם לצורך מתן מענה רפואי לאוכלוסייה הזאת.

אידית סגל: מה שנכון הוא, שיהיה ביטוח בדומה למה שקיים היום לילדים, דרך הסדר מאוחדת.

איציק שמולי: אבל במה זה שונה מההסדר עם מאוחדת?

איציק שמולי: ההסדר עם מאוחדת הוא רק לילדים?

אידית סגל: הסדר מאוחדת חל רק לילדים עד גיל 18, שוב פעם, בסבסוד של המדינה, בסבסוד של משרד הבריאות.

אידית סגל: חלק המשפחה משלמת, חלק אנחנו.

אידית סגל: מוגדר עד גיל 18.

אידית סגל: הכוונה שלנו הייתה להרחיב את זה לאוכלוסיית הבוגרים.

אידית סגל: זה מה שאנחנו חושבים שהוא נכון מקצועית.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת.

זואי גוטצייט: זואי גוטצייט מרופאים לזכויות אדם.

זואי גוטצייט: חולי סרטן מקבלים מענה?

זואי גוטצייט: מקבלים כימותרפיה?

זואי גוטצייט: הם מגיעים למיון בשלב 4, בשלב באמת האחרון.

זואי גוטצייט: מאשפזים אותם חירומית או קובעים שהם צריכים כימותרפיה?

זואי גוטצייט: קובעים שהם צריכים השתלת מח עצם?

זואי גוטצייט: משרד החינוך נותן להם מענה?

אידית סגל: כמו שאמרתי קודם, כשמגיע חולה לחדר מיון באופן דחוף הוא מקבל מענה, כולל סרטן דרגה 4, ואנחנו טיפלנו לא באחד ולא בשניים.

אידית סגל: נכון הוא שאין פתרון כוללני לאוכלוסייה הזאת כרגע.

זואי גוטצייט: אין פתרון כוללני לאוכלוסייה, אין פתרון כוללני לאותו בן אדם שנמצא כרגע במחלקה פנימית, עומד בפני קטיעת רגל עקב מחלת הסוכרת והרופאה התקשרה אלי היום בבוקר ואמרה, אנחנו אולי רוצים בכל זאת לתת לו עוד צ'אנס, לשחרר אותו והוא צריך טיפול בקהילה.

זואי גוטצייט: איזה מענים יש בקהילה?

זואי גוטצייט: אין מענים בקהילה.

זואי גוטצייט: אני רק רוצה לשאול שאלה.

זואי גוטצייט: אנחנו בהסכמה מוחלטת לגבי הקביעה שהסדר ביטוחי הוא באמת הפתרון הנכון ביותר.

זואי גוטצייט: אני לא יכולה להחיל הסדר ביטוחי על הקהילה הזאת.

זואי גוטצייט: אתם משרד הבריאות.

זואי גוטצייט: מה אתם עושים?

זואי גוטצייט: אתם אמרתם לנו את זה כבר לפני שנה, אמרתם לנו את זה כבר לפני שנתיים.

זואי גוטצייט: כמה אנשים ישלמו עוד בבריאותם עד שההבנה הזאת תיתרגם למעשים?

אידית סגל: א', צריך להבין ולדעת שעבודת המטה והנושא של גיבוש המודל של הסדר ביטוחי נעשתה וממשיכה להתקיים כל הזמן.

אידית סגל: היה לנו שיח גם עם משרד המשפטים, גם עם משרד האוצר, גם עם רשות האוכלוסין.

אידית סגל: יש לנו הבנות והתקדמות, אבל יש פה החלטה של מדיניות שצריכה להתקבל ברמת ממשלה, אם מוציאים את זה לפועל, כן או לא.

זואי גוטצייט: בדוח מבקר המדינה, גם בדוח המעקב שפורסם לפני שבוע, נמסר ממשרד ראש הממשלה שכל משרד, והכוונה למשרד הרווחה והבריאות, בתחום שלו יש לו את המנדט לקבוע את המדיניות שלו איך לחלק את התקציב ואיזו מדיניות להפעיל.

אלי אלאלוף: אוקי, תודה.

אלי אלאלוף: ציטוט נכון.

אלי אלאלוף: את חושבת שבמשרד הבריאות יש יתרון שלא מנוצלות?

אילן גילאון: אני רוצה להתייחס לזה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אילן.

אילן גילאון: זה גם לא נכון, זה גם מטומטם, זה גם לא מוסרי וזה גם כל כך יקר.

אילן גילאון: אני ב-2013 רציתי לבדוק כמה עולה הכאוס הזה.

אילן גילאון: אין לנו שיטה לכלום.

אילן גילאון: מי שבא, בא, מי שלא בא, לא בא.

אילן גילאון: אגב, אדוני היושב ראש, טיפול מניעתי הוא נכון וזול לגבי כולם.

אילן גילאון: כאן מדובר באנשים ולכן הכלל, אני אתחיל מהסוף להתחלה, מה שחכם וצריך לעשות כאן, אגב, אני מ-2013 לא קיבלתי תשובה על העלות, כמה עולה הכאוס הזה, והסתבר שהכאוס הזה של חוסר עלה ב-2013 - 71 מיליוני שקלים.

אילן גילאון: לו נתנו לכל אחד על פי חוק בריאות ממלכתי כפי שקיים בארץ, כל מי שמגיע בתוך המסגרת המדינית שלנו, את אותם התנאים, היינו יוצאים גם נשכרים מבחינת שכר וגם עושים את המענה הנכון כל זמן שהאנשים האלה נמצאים כאן ולא הוברר שמעמדם הוא אחר, ולכן אין דרך אחרת, כי אחרת אנחנו גם נשלם הרבה, גם נגורש מהעיר וגם ילקו אותנו באחוריים וזה דבר מטופש.

אילן גילאון: צריך כרגע להכליל את כל שיושב תחת המטריה של מדינת ישראל במסגרת האחריות הבריאותית שישנה כאן לאורך כל הדרך.

אילן גילאון: אני לא מדבר על החלק של הבריאות הפרטית שקורית כאן, אבל הבריאות הממלכתית שמתרחשת, היא צריכה לחול על כל מי שנושם תחת שמי מדינת ישראל.

אילן גילאון: יהיה זול יותר למדינת ישראל.

אילן גילאון: לא שזה יהיה מובן מאליו ומוסרי, אלא גם זול יותר למשרד הבריאות, למשרד הרווחה ולכל האחרים, כי אחרת מה קורה?

אילן גילאון: אנחנו משלמים, ואתה יודע, בכיבוי שריפות, שזה תשלום הרבה יותר יקר, אז אנחנו יכולים להתפתל עד מחר בבוקר.

אילן גילאון: מה שקורה כרגע, תסלח לי על הביטוי, זה חצי היריון.

אילן גילאון: זה לא לפה ולא לפה והוא עולה הרבה יותר כסף.

אילן גילאון: לשר, אז היה שר, עכשיו הוא הסגן של עצמו, הוא נתן את התשובה הזאת.

אילן גילאון: יש לי כאן טבלה מה עלות של ההוצאה הציבורית בטיפול המבוזר, המפוזר והלא מסודר הזה.

אילן גילאון: אז היה 71 מיליון שקל.

אילן גילאון: עד היום אף אחד לא ידע להגיד לי כמה זה עולה, ואני מקיש שזה היה עולה לא בהרבה יותר מזה לו היו הולכים לאיזו מדיניות של בריאות ממלכתית-ציבורית לכל דיכפין, בעיוורון מוחלט, מקובע, איזה צבע יש לו.

אילן גילאון: מה זה משנה?

שי סומך: רק מבחינה אינפורמטיבית, יש עוד שני הסדרים של בריאות שצריך לציין אותם.

שי סומך: דבר ראשון, כל מעסיק של מסתנן חייב לרכוש עבורו ביטוח רפואי, זה קובע חוק עובדים זרים.

שי סומך: דבר שני, יש גם את ביטוח נפגעי עבודה שכולל גם טיפול רפואי עבור הפגיעות, והוא חל גם על עובדים זרים גם בלי קשר לחוקיות שלהם בארץ, וגם שם יש לפחות לגבי מי שנפגע בעבודה, יש כיסוי של טיפול רפואי.

אלי אלאלוף: את יכולה להסביר לנו את העבודה הזאת?

אלי אלאלוף: בבקשה.

דינה דומיניץ: כן.

דינה דומיניץ: דינה דומיניץ, מתאמת המאבק לסחר בבני אדם, משרד המשפטים.

דינה דומיניץ: אני מרכזת את צוות הפיילוט הבין-משרדי שעורך מיפוי של אוכלוסיות פגיעות שנטען לגביהן שעברו עינויים בסיני.

דינה דומיניץ: אנחנו נמצאים לקראת סוף העבודה שלנו בצוות.

דינה דומיניץ: אנחנו ממש נמצאים עדיין בעיצומה של עבודה.

דינה דומיניץ: אנחנו יושבים על מקרים.

דינה דומיניץ: אנחנו קיבלנו הפניות של שלל גופים, גם מהארגונים, גם מכל חברי הפיילוט שנמצאים, שזה משרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות, רשות האוכלוסין והסיוע המשפטי של משרד המשפטים, ואנחנו אמורים לפרסם את המסקנות בסוף חודש יוני.

דינה דומיניץ: כמובן שאנחנו נסתנכרן עם הוועדה של פרופ' מור יוסף ואנחנו נגיש את ההמלצות שלנו.

אלי אלאלוף: אתם הופתעתם מהמספרים שקיבלתם?

דינה דומיניץ: לא.

דינה דומיניץ: אני לא בטוחה שאנחנו נגיע ל-100 באמת.

דינה דומיניץ: כרגע עוד לא הגענו ל-100 מקרים ובכל מקרה ההחלטה היא שאנחנו נסיים את העבודה שלנו גם אם זה לא יעמוד בדיוק על 100 מקרים.

דינה דומיניץ: אנחנו נוכל להתרשם גם מ-80 מקרים, כי חשוב לי יותר לסיים ולהגיש את ההמלצות.

אלי אלאלוף: ובעבודה שלכם יהיה גם מרכיב של פתרונות שאתם מציעים כדי לעזור לאותם נפגעים?

דינה דומיניץ: כן.

אלי אלאלוף: יופי.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

שפי פז: אני רוצה פשוט להתייחס למשרד הבריאות, כי פשוט לא נגענו בנקודה של מרפאת גשר שאנחנו לא יודעים אחרת.

שפי פז: אנחנו יודעים שהיא אמורה לסגור את דלתותיה עוד חודש וחצי, כשגם היום קרוב לשנתיים היא כבר כמעט ולא מקבלת מטופלים חדשים, כן בהצהרה אבל בפועל לא, והמצב הוא קטסטרופלי.

שפי פז: היום יש מאות של אנשים במצבים נפשיים קשים.

שפי פז: לא רק הקריטיות והאקוטיות שהיא תמשיך להתקיים, בעיניי גם חייב להרחיב אותה, כי כבר בשנה וחצי האחרונות אנחנו לא מצליחים כמעט להפנות אף אחד חדש ובעצם יש אנשים עם מצבים נפשיים פסיכיאטריים קשים ביותר, שאלא אם כן אנחנו מגיעים לקיצון ואנחנו נביא אותם אז למיון פסיכיאטרי, מייצבים אותם ואז הם יוצאים לקהילה, עוד פעם ללא טיפול, ובעיננו זה ממש ברמה של חיים ומוות הנושא של מרפאת גשר.

אלי אלאלוף: התושבים רוצים להגיב?

אלי אלאלוף: זו הזדמנות.

קריאה: אני לא רוצה להתווכח על הנושא, לא רווחה, לא בריאות, למרות שהנושא של אלימות במשפחה הוא תוצר של מה שדיברנו בפגישה הקודמת.

קריאה: אני מבקשת דיון נפרד.

קריאה: אנחנו רוצים תקציב ייעודי לנפגעי הטראומות בדרום תל אביב.

קריאה: אנחנו רוצים תקציב ייעודי לאנשים שעברו אונס, נשים שעוברות הטרדות מיניות, לאנשים שפוחדים לצאת מהבית, לאנשים שחברי כנסת מסיתים נגדם, לילדים שנשדדו, לילדים שפוחדים לצאת לגינות ציבוריות, לאנשים שלא ישנים בלילות בגלל שיש להם חמרה בכניסה, לאנשים שלא יוצאים מהבית כי יש תגרות רחוב ודקירות מתחת לבית שלהם, אנשים שחיים באווירה של אלימות, אז אם אנחנו מדברים על טראומות, יש עוד טראומות בעולם הזה.

קריאה: אני לא ראיתי בחיים שמישהו מתקצב אותנו.

קריאה: הילדים שלנו לא מקבלים טיפול פסיכולוגי על הטראומות שלהם, הזקנות לא מקבלות יחס מיוחד, לא מהרווחה.

קריאה: להיפך, עוד משתלטים להם על מעט המועדוניות שיש להם והופכים אותם למועדוניות לזרים.

קריאה: העיסוק האובססיבי האינסופי הזה בזכויותיהם של אנשים שהם לא אזרחי המדינה ושחיים פה על חשבון אזרחי המדינה, יצטרך מתישהו להיפסק, אז או שתחליטו לחלק, אז קדימה, בואו נקים מרפאות מיוחדות.

קריאה: אני אביא לכם רשימה של יותר מ-1,000 נפגעי טראומה בגלל הנוכחות שלהם אצלנו בבית, אבל תמצאו לזה פתרון, כי לנו יש זקנים, נשים, ילדים נפגעי טראומה בבית.

אלי אלאלוף: אני לא יכול כרגע לקיים דיון על דבר שלא התכוננו.

אלי אלאלוף: לקראת הדיון שנעשה עם הדוח של פרופ' מור יוסף, אנחנו נבקש מהמשרדים הרלוונטיים, דהיינו בריאות ורווחה לתת לנו דיווח איך נערכים באזורים שלכם, מה עשו ומה יעשו באזורים שלכם.

אלי אלאלוף: למשרד המשפטים אין לדעתי קשר לעניין הזה, אבל שני המשרדים יתנו לנו דיווח על ההיערכות שלהם באזורים של דרום תל אביב.

אלי אלאלוף: אני מבקש לעשות פה הפסקה, ברשותכם.

אלי אלאלוף: בישיבה הזאת קיבלנו דיווח לא מספק, אני חייב להגיד, למרות שיש סימנים טובים.

אלי אלאלוף: כפי שאמרנו, נעשה דיון לקראת הדיווח של דוח מור יוסף בעניין הזה, שאני מעריך שעד סוף יוני יהיה מוכן, ונשלב גם את הדיווח על ההיערכות של שירותי הרווחה והבריאות באזורים שיש בהם אוכלוסייה חדשה.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.

אלי אלאלוף: אנחנו מתכנסים עוד חמש דקות על הרביזיה שקבענו.