ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 608, 2018-05-14 09:45

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-14 במאי 2018, כ"ט באייר התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: תוכנית עיריית ירושלים לצמצום פערי החינוך.

יעקב מרגי: הדיון הוא לכבוד יום ירושלים.

יעקב מרגי: אין ספק שזה לוקח את כולם ביחד וירושלים לובשת חג.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אדוני ראש העיר שכיבדת אותנו, קודם כול כבוד, זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: הדיון יכול היה להתקיים גם עם כל אישיות שהייתה מגיעה מירושלים, ולא יכולנו לחשוב שוועדת החינוך לא תקיים דיון בנושא חינוך שקשור לירושלים, לרגל יום ירושלים, אז קודם כול תודה וברכות על זה שאתה מוצא לנכון ביום לא כך פנוי ויום עמוס, ימים גדושים.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם בנימה אישית.

יעקב מרגי: כאן בפרוזדור ביום ראשון, הקונגרס היהודי העולמי שאני חבר בו שנים רבות, עושים כל מיני מיזמים של אמירות ורעיונות, וצילמו אותי כאן במרפסת, בגלריה, רואים את ירושלים.

יעקב מרגי: הנוף של ירושלים היה יפה ומדהים.

יעקב מרגי: היא אומרת לי, מה בגילך, זו השאלה שאני שואלת את המרואיינים בארץ ובעולם, מה בשבילך ירושלים, מה מסמלת ירושלים בשבילך?

יעקב מרגי: אז אתה לא יכול להסתפק במילה.

יעקב מרגי: אתה אומר, ירושלים זה הבית, ירושלים זו הנשמה, ירושלים זה הלב, ירושלים זו העיר, זו המדינה, זה העם היהודי.

יעקב מרגי: הנקודה המרכזית של כולנו כאן ומה שמשייך אותנו לכאן, וידועה הנבואה שאומרת, עתידה ירושלים להתרחב לאורכה ולרוחבה של ארץ ישראל, ואנחנו רואים זאת, חלום מתגשם.

יעקב מרגי: ברוך השם, זכית, אדוני ראש העיר.

יעקב מרגי: אנחנו מאמינים כאנשים מאמינים שמגלגלים זכות על ידי זכאי, וזכית בכהונתך לדברים חשובים שקרו ומתרחשים ומתגשמים ואני מאמין שעוד יקרו בירושלים, ואנחנו נושאים כמה פעמים ביום את עינינו לירושלים הבנויה, ולא פשוט להיות ראש עיריית ירושלים.

יעקב מרגי: לא פשוט, אם אומרים תרתי משמע, אבל תיקחו את זה בעוד הרבה מובנים, לא רק בתרתי משמע.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני ראש העיר.

30700: קודם כול בוקר טוב, חג שמח לכולם.

30700: תרשו לי להמשיך את החג מאתמול להיום.

30700: יש לנו גם היום אירוע היסטורי חסר תקדים.

30700: אני מתנצל על העיכוב.

30700: אני הגעתי מאירוח של המשלחת האמריקאית הפורמלית, הרשמית, הבוקר על ידי עיריית ירושלים, ואני חייב לומר לכם שהאווירה גם אצל חברי הקונגרס האמריקאים היא בכלל יוצא דופן.

30700: אני חושב שאנחנו רואים מול עיננו את משק כנפי ההיסטוריה בשתי ההחלטות של הנשיא האמריקאי טראמפ: האחת, להכיר לעומק בירושלים כבירת ישראל ולהעביר את השגרירות, והשנייה שהיא לא פחות חשובה, ביטול ההסכם עם איראן ואיתות שבמזרח התיכון חל סדר עולמי חדש וציר הרשע על הכוונת של העולם החופשי.

30700: שתי האמירות הללו ביחד מייצרות חלון הזדמנות אמיתי ואני חושב שאנחנו פה בירושלים, שנמצאים בליבה של כל המהלך הזה, בהחלט יכולים להסתכל ימינה-שמאלה ולצבוט את עצמנו שאנחנו הגענו, שזה בעידן שלנו, בדור שלנו.

30700: מכובדי, יושב ראש הוועדה, יעקב מרגי, אני רוצה להזכיר לך, אני כבר עשר שנים גם מחזיק תיק חינוך, וועדת חינוך שמתעסקת בענייני ירושלים, אין מצב שאנחנו לא נבוא ונשתף אתכם, ולדעתי יש הרבה מה לשתף ככל שהדברים קשורים לתהליכים שעוברים על מערכת החינוך של ירושלים, ואתגר גדול מאוד שקוראים לו כיתות לימוד, שאיתו אולי נסיים את השיח.

30700: ברשות הח"כים הנחמדים והיקרים, אני בהתחלה רוצה לשתף אתכם טיפה בכמה אסטרטגיות שמימשנו בעיר בעשור האחרון.

30700: זו שנה עשירית ואחרונה שלי כראש עיר, פעם אחרונה שאני פה ביום ירושלים כראש עיריית ירושלים ולכן אני רוצה אולי להסתכל בפרספקטיבה של התהליכים שהעברנו בעשר שנים האחרונות ואיזה מגמות מתרחשות.

30700: (הצגת מצגת) אני רוצה למנות שלושה או ארבעה נושאים מרכזיים שעליהם אני רוצה לדבר.

30700: הראשון, זו פילוסופיית הניהול של ביקוש תלמידים בירושלים.

30700: כולכם, אני מניח, מכירים את הקונספט של אזורי רישום.

30700: מה הרעיון של אזור רישום?

30700: אזור רישום, שזה אגב נוהג שמקובל ברוב הארץ, זה שהעיריות יחד עם המדינה מסדירות את התושבים לתוך בתי הספר, אבל מה יקרה אם פתאום כולם ירצו את אותו בית ספר ואף אחד לא ירצה את בית הספר השני?

30700: זה משבש לכאורה את כל המערכות.

30700: תפיסת העולם הקיימת היום במדינת ישראל היא ניהול ביקושים של הורים.

30700: לוקחים את הביקושים, אבל מנהלים אותם לתוך בתי הספר הקיימים.

30700: אני טענתי מהיום הראשון שזו גישה לא נכונה.

30700: הגישה הנכונה שאנחנו מפעילים בעשור האחרון בירושלים, היא במקום לנהל את הביקושים של התלמידים, אנחנו מנהלים את סל בתי הספר.

30700: מה זאת אומרת את סל בתי הספר?

30700: בינואר אנחנו עושים סקר ואנחנו יודעים מה הביקושים של התושבים, ואנחנו בירושלים מאתגרים בתי ספר עם ביקושים גדולים לפתוח סניפים.

30700: מה אנחנו בעצם עשינו בשנים האחרונות?

30700: בכל מקום שאנחנו רואים או ביקוש רציני של הורים שמראים לנו שהם יודעים להרים בית ספר חדש, או לחליפין בית ספר קיים שיש לו ביקוש 2:1, 3:1, אז מה שאנחנו עושים, לוקחים מבנה שבבית ספר שבו אין ביקוש, לא מצליחים לפתוח כיתה א' חדשה או פשוט אין ביקוש לאותו מותג שנקרא בית ספר ספציפי, ואנחנו פותחים סניפים של בתי ספר מצליחים במקומות שונים בעיר.

30700: יש לנו את הדוגמא העליונה שזה בית ספר "ארגנטינה" בקריית יובל, שלא פתח כיתה א' כמה שנים לפני, והפכנו אותו ל"ניסויי ארגנטינה".

30700: בית הספר הניסויי בירושלים שהיה ביקוש 4:1, באמצעות פתיחת בית הספר איפשהו לפני שש שנים, בית הספר היום עם שלוש כיתות א'.

30700: יוזמת הורים בגבעת מרדכי, לא היה אף בית ספר, אף כיתה א'.

30700: לא היה בית ספר בכלל ממלכתי-דתי בשכונה.

30700: ארבע כיתות א'.

עודד פורר: איך זה עובד?

עודד פורר: יש מנהל בית ספר שאחראי על שני הקמפוסים?

30700: נכון מאוד.

30700: אנחנו נותנים למנהל בית הספר שלוקח אחריות על בית הספר החדש, הוא חייב לקחת את כל התלמידים ואת כל המורים, כלומר הסתדרות וארגון ההורים חברים שלנו.

30700: לא מפוטר אף אחד, לא נוגעים בשום דבר.

30700: באנגלית נקרא לזה friendly takeover.

30700: זה בגישה שבה בית הספר עם הביקושים, לוקח את בית הספר הקיים כמות שהוא ותוך כדי תנועה מטייב ומוסיף לו ערך.

עודד פורר: מה קרה למנהל בית הספר שהשתלטו עליו?

30700: לאט-לאט הולך, מוצא את מקומו.

30700: בירושלים בעשור האחרון פתחנו בצורה כזאת 30 בתי ספר חדשים.

30700: השנה הקרובה, בתשע"ט שבעה בתי ספר חדשים בממלכתי, ממלכתי-דתי.

30700: בדינמיקה הזאת קרו שניים-שלושה דברים.

30700: דבר ראשון, אין לנו חיכוך שלילי עם ההורים.

30700: היום ביקושי הורים, הרעיון שכל הורה יכול כמעט אוטומטית על בסיס מקום פנוי להתקבל לכל בית ספר שהוא רוצה, אין לנו תכתב לי, תסדר לי, פרוטקציות.

30700: אין צורך בזה בירושלים כי אוטומטית הילדים וההורים מקבלים כל מה שהם רוצים, ובית ספר שהוא עם ביקושי יתר, היום בעצם פותחים סניף ויותר ילדים נהנים מבית ספר כרצונם.

30700: הדבר הבא זה השיח מול מנהלי בתי הספר.

30700: מנהלי בתי הספר בעיר לא צריכים לבוא יותר ולהגיד, תכתב לי, תסדר לי, תשנה, אל תיתן להוא ללכת.

30700: ילדים זה לא צאן בקר.

30700: היום מנהלים בשביל להצליח, חייבים להביא לתוך בית ספרם דברים שיש להם ביקוש גדול, כלומר, אנחנו רואים היום שהשיח נהיה פדגוגי, הוא הפך להיות מעסקני לפדגוגי.

30700: היום מנהלי בתי ספר רוצים קורסים והם חייבים להטמיע חדשנות בתוך בית הספר, אחרת הם יישארו מאחור.

30700: הם חייבים להכשיר את המורים שלהם, כי היום אנחנו יודעים שפרמטר מספר אחד בטיב בית ספר זה יחס מורים-תלמידים.

30700: בית ספר שיש בו יחס מורים-תלמידים טוב, הוא נחשב בית ספר מצוין, ולכן אנחנו רואים שכל המערכות מטייבות את עצמן רק משינוי התפיסה, מניהול ביקושים של תלמידים לניהול היצע של בתי ספר.

עודד פורר: יש עוד רשויות שנוקטות בשיטה הזו?

יעקב מרגי: לא נתקלנו.

יעקב מרגי: אני ידעתי שזה קורה בירושלים.

רחל עזריה: זה גם כי ירושלים היא עיר שהשכונות משתנות כל הזמן.

עודד פורר: היא מספיק גדולה.

יעקב מרגי: הפריסה, הגודל.

עודד פורר: כן, אבל יש עוד רשויות גדולות.

רחל עזריה: לא, זה לא רק שהיא גדולה, זה גם זה שפתאום יש בית ספר ממלכתי וממלכתי-דתי וחרדי, וכאילו הדברים משתנים והאוכלוסייה משתנה ואז הדרישות משתנות.

מאיר כהן: היו מקרים של בתי ספר חילונים שנסגרו?

30700: זה קרה לפני זמני.

30700: מאז שאני נכנסתי, היה לנו איזה שניים-שלושה תיקונים שלא היה שום היגיון.

יעקב מרגי: בהתחלה זה קומם אנשים.

יעקב מרגי: כולם למדו לחיות עם זה.

30700: כן, היום אין לנו שום חיכוך שלילי.

30700: תזכיר את התשובה הזאת, כי אחרי שנדבר על בינוי אני אענה לך על התשובה הזאת.

30700: זו שאלה מצוינת אבל תן לי לבנות את הקייס לפני זה.

רחל עזריה: בהמשך לזה אני רוצה לשאול.

רחל עזריה: יש את בית ספר "בית רבן" לבנים ואת בית ספר "בנות ירושלים" לבנות, שזה בתי ספר ממלכתי-חרדי ששם יש ביקוש מאוד גדול.

קריאה: חרדי רשמי.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: יש שם ביקוש מאוד גדול ויש בעיה שאין - - -

יעקב מרגי: קודם כול אני שמח שיש ביקוש.

יעקב מרגי: הלוואי וזה יהיה בכל הארץ, במקום החרדי שלנו.

יעקב מרגי: אני אומר, שעברו מהמוכשר.

יעקב מרגי: הוא יודע איזה צרות יש לו מהמוסדות החרדיים.

רחל עזריה: חבר הכנסת מרגי, יו"ר הוועדה, הסיפור שהורים שכבר נרשמו, הם כאילו עברו את הגשר ואז הם בבעיה לחזור לבתי הספר הרגילים, ומה שקורה בשנה הקרובה, יש ביקוש מאוד גבוה ובעצם אין מענה.

רחל עזריה: פנו אלי הורים ממש בהיסטריה מזה.

יעקב מרגי: ראש העיר ייתן התייחסות.

יעקב מרגי: אני ממליץ לתת לראש העיר לסיים את הסקירה וייענה על חלק גדול מהשאלות.

30700: אני אענה על כל ההערות, אני רק רוצה קודם לתת מקרו ואז יהיה לנו יותר קל לדון בנושאים פרטניים.

30700: זו רפורמה אחת.

30700: הרפורמה השנייה שעשינו זו בעצם רפורמה שמטרתה מדידה והערכה, כי שואלים במערכת החינוך מה זה חינוך איכותי.

30700: היה לי שיח עם מנהלי בתי ספר והגדרנו מה שאנחנו קוראים, את הערכים.

30700: היום הוא פומבי.

30700: בזמנו כשהתחלנו אותו, משרד החינוך לא נתן לנו אישור לפרסם את הנתונים.

30700: בעצם יש כאן שלושה אשכולות של מדדים.

30700: תסתכלו במצגת שהצגתי לכם.

30700: העמודה הימנית היא עמודה ערכית.

30700: אנחנו מודדים אחוז גיוס לצה"ל, אקלים חברתי על פי מיצ"ב, ערכיות והתנדבות.

30700: אנחנו מדברים על אחוז השתתפות במחויבות אישית, תנועות נוער, כמות התלמידים בתנועות נוער.

30700: בעמודה האמצעית אנחנו מסתכלים על פרמטרים שחלקם סובייקטיביים, שביעות רצון של ההורים.

30700: אנחנו דוגמים כל שנה שביעות רצון מ-100 הורים מכל בית ספר ויש לנו סדרה של מדדים סובייקטיביים וניהוליים.

30700: בעמודה השמאלית הדברים היותר סטנדרטיים, אחוז זכאות לבגרות, מצטיינים לבגרות, עומדים בסף דרישות לאוניברסיטה ואחרים.

30700: שימו לב, לכל משבצת כזאת, זה פר בית ספר.

30700: נותנים למנהל איך הוא יחסית לשנה שעברה ואיך הוא יחסית לדומים לו, כשהדומים לו זה בתי ספר ברמה סוציו אקונומית דומה.

30700: מה עשה לנו עץ הערכים?

30700: קודם כול זו שפה משותפת עם מנהלי בתי ספר.

30700: אנחנו מסכימים, ואגב, גם המנהלים שלנו מסכימים בירושלים שזו הדרך למדוד איכות בית ספרית.

30700: באדום זה טעון שיפור, בירוק זה נפלא, בצהוב זה בסדר.

30700: המידע הזה הוא public באינטרנט.

30700: הוא לחלוטין שקוף.

30700: כשאני בא כמחזיק תיק חינוך לבית ספר, בית הספר יודע שאני יודע מה קורה בתוך בית הספר.

30700: הם מכינים תוכניות עבודה.

30700: הם מקבלים את המפה הזאת במרץ-אפריל ולקראת קבלת משאבי העירייה לקראת תחילת שנה הבאה הם נותנים דין וחשבון למינהל חינוך ירושלים ויושבים איתנו ואנחנו מסייעים להם.

יעקב מרגי: זה מתאים למדד טיפוח בית ספרי של משרד החינוך?

יעקב מרגי: גם מתכתב איתו?

30700: מדד הטיפוח מייצר את הקבוצות, כי יש לנו את הקבוצות במדד טיפוח גבוה, בינוני ונמוך ואנחנו משווים - - -

יעקב מרגי: זה תואם פחות או יותר את הפרמטרים האלה?

30700: דע לך שאין קשר בין שביעות רצון למדד טיפוח.

30700: הקשר הישיר בין שביעות רצון לבית הספר זה קשר מורים-תלמידים ואקלים בית ספרי, כי אנשים רוצים ללכת לבית ספר שכייף לשלוח אליו את הילדים, וכשהילדים חוזרים הביתה כשהמורה מאמין בהם והוא האח והאימא והאבא וחבר בשבילם, אז מוציאים מקסימום פוטנציאל מהילדים.

30700: אין קורלציה בין רמה סוציו אקונומית לשביעות רצון מבית הספר.

30700: מה עוד עושה לנו המפה הזאת?

30700: יש לנו בסיס מידע.

30700: מנהלים יודעים לנהל.

30700: קחו פרמטר כמו גיוס לצה"ל.

30700: לפני שמדדנו והראינו למנהלי בתי הספר מה הסטטוס שלהם, רובם לא ידעו מה שהם לא יודעים.

30700: הם לא ידעו, טוב, לא טוב.

30700: מאיפה ידעו?

30700: אז היה לנו בית ספר אחד שאחוז הגיוס היה בו כ-60%.

30700: רק הראינו לה את המדד, המנהלת אמרה, וואי, לא ידעתי, מה אני צריכה לעשות?

30700: כי זה חשוב.

30700: הכנסנו לה את צה"ל לבית הספר.

30700: היום הוא ב-90%.

30700: כל משבצת כזאת, המנהלים מסתכלים, יודעים איפה הם היו.

30700: אם הם רוצים עצה מאיתנו מה לעשות בשביל להצליח, אנחנו שם לעזור להם.

30700: היום באמצעות מערך מבוסס מידע אנחנו יודעים לסייע למנהלים לנהל טוב יותר את בית ספרם.

30700: נעבור לשקף הבא.

30700: על זה אני רוצה להלביש התחדשות וחדשנות עירונית.

30700: החדשנות העירונית, אני טוען, צריכה להיות בכל הרמות, החל מראש העיר ומחזיק התיק.

30700: כל הפילוסופיה שננהל אחרת את הפורטפוליו של בתי הספר ולרוץ עם בקשות וביקושים, חד משמעית אנחנו שם.

30700: זה יכול להיות חרדי רשמי.

30700: תיכף נדבר על מזרח העיר, על בחירת בגרות ישראלית.

30700: יש לנו בבתי הספר בירושלים את כל המגוון: דתי שמתנהג כמו ממלכתי, ממלכתי שמתנהג כמו ממלכתי-דתי.

30700: יש לנו את כל המגוון שאתם בכלל יכולים לחשוב עליו.

יעקב מרגי: והוא גם מה שלא חשבתם.

30700: אני טוען שבירושלים, עיר שלא חולקה לשבטים, ששייכת לכולם, אנחנו לא מכתיבים תפיסת עולם, אנחנו זורמים עם הביקושים השונים של תושבי ירושלים עם הזרמים השונים, ולכן כשבא אלי מחזיק תיק ובא אלי מישהו, אין נכון ולא נכון בתחום החינוך.

30700: כל עוד זה עובד במסגרות הנורמטיביות, בוודאי שלנו אין עם זה שום בעיה.

30700: מה עשינו?

30700: הרמנו סדרה של פרויקטים.

30700: בירושלים כבר שבע-שמונה שנים עובד לנו פרויקט "היתרון הירושלמי" שמציעים אותו לכל בתי הספר, כל המגזרים.

30700: הרעיון זה להתחבר, לבחור מוסדות תרבות כרצון בית הספר.

30700: חלקם הולכים למוזיאון ישראל, למוזיאון המדע, למוזיאון המקרא, למוסדות תרבות יותר קלאסיים.

30700: אתם תבואו למוזיאון ישראל, אתם תראו בבוקר מגוון רחב של חרדים, חילוניים, תושבים ערבים.

30700: כולם נהנים ממוזיאון ישראל.

30700: זה פותח לילדים בגיל צעיר את האופציות השונות.

30700: ילדים שפתאום נחשפים לדברים שהם לא ידעו שקיימים ובוחרים לעיתים את כל מסלול חייהם מגיל מאוד צעיר בעקבות החשיפה וההעשרה.

רחל עזריה: אני חייבת לומר על "היתרון הירושלמי".

רחל עזריה: זו תוכנית שכשה

רחל עזריה: תחלנו אותה, אני יזמתי אותה בעירייה, אמרו, למה לעשות אותה לחרדים ולערבים?

30700: זה לא מדויק, אבל לא חשוב.

רחל עזריה: זה כן מדויק ואתה יודע את זה היטב.

רחל עזריה: אני מבינה שאתה בא ואומר את זה, וזה בסדר, אני מכבדת אותך.

רחל עזריה: אמרו, למה לחרדים וערבים?

רחל עזריה: איזה חרדים ילכו למוזיאון ישראל?

רחל עזריה: איזה ילכו למוזיאון ארצות המקרא?

רחל עזריה: איזה ערבים ילכו למוזיאון מגדל דוד?

רחל עזריה: אחד הדברים מדהימים שקרו, שכל מוסדות התרבות הצליחו לייצר תוכניות לכולם.

יעקב מרגי: אני אומר את זה, כל חברות שהפסיקו לחשוב בשביל אחרים ולהחליט בשביל אחרים, הצליחו.

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: יותר מזה, אמרתי למוסדות, אם אתם לא יודעים להציע תוכנית למגזרים אחרים בתוך ירושלים, אז אתם לא יכולים לקרוא להם מוסד תרבות ירושלמי.

רחל עזריה: אתם חייבים להיות כאלה שיודעים להציע לכלל האוכלוסייה.

רחל עזריה: מה שיפה, שזה גם עזר למערכת החינוך וזה גם שדרג לגמרי את מערכת התרבות.

רחל עזריה: היום הם יודעים להציע את זה לכולם.

30700: את תראי את זה בתוכניות עבודה לפני שנבחרת בכלל, אבל לא חשוב, זו לא הנקודה.

רחל עזריה: ניר, באמת, הכול טוב.

רחל עזריה: בוא נניח לזה היום.

30700: תודה רבה.

30700: ב"יתרון הירושלמי" אכן אנחנו רואים מסה גדולה.

30700: אין בית ספר יסודי שירצה להיכנס לפרויקט, שלא יכנס.

30700: הוא אופציה והוא פותח את הראש.

30700: דבר נוסף זו תוכנית "מחדש" שיזמנו לאחרונה.

30700: היא תוכנית שאומרת למנהלי בתי ספר, תחלמו חלום.

30700: האם אתם רוצים לעשות שינוי פדגוגי, פיזי?

30700: לעיתים שינוי פדגוגי מצריך איזשהו שינוי פיזי.

30700: בשנה שעברה היו לנו 30 כאלה בעיקר מהמגזר הכללי.

30700: השנה יש לנו 84 כאלה מכלל המגזרים וזה פשוט נפלא לראות.

30700: אני מציין את זה כי זו יוזמה ברמת מנהלי בתי ספר.

30700: היו לנו מסה של יוזמות ברמה עירונית קלאסית, "יתרון ירושלמי".

30700: יש לנו עוד פרויקטים כאלה כמו "בתי ספר בקהילה" ואחרים.

יעקב מרגי: מה זה, יציאה מהקופסה בשיטת ההוראה, שיטת החינוך?

30700: כן.

30700: בית ספר, הוא שייך לקהילה.

30700: הוא יכול לטעום מהיתרונות שיש בירושלים.

30700: היא עיר עתירה של השקעות בתחום התרבות, או לחליפין קהילה.

30700: ב"בית ספר לקהילה" אתה רואה הרבה מאוד ילדים שיוצאים לבתי הזקנים סביבתם.

30700: יש כאלה שמביאים את הקהילה אליהם.

30700: יש מודלים יפהפיים במערב העיר, במזרח העיר, במגזר החרדי, ופשוט נפלא לראות איך כל בית ספר בוחר לו מודל אחר.

30700: יש לנו עוד יוזמה מסוג אחר בצפון העיר, בפסגת זאב.

30700: היום יש לנו 11 בתי ספר בשכונה, אבל בעצם מקום פיזית, תלמידים לעשרה, אז אמרנו, בואו נעשה משהו חכם.

30700: לקחנו את אחד מבתי הספר והפכנו אותו למרכז מדע אזורי.

30700: כל עשרת בתי הספר הממלכתי, ממלכתי-דתי בשכונה, עושים עליו סבב פעם בשבוע והוא השקעה אדירה בתחום המדע והאומנות, בדיוק דברים שאנחנו רוצים לקדם יחד עם המנהלים.

30700: המקום הזה הפך את השכונה לאחת השכונות היותר אטרקטיביות.

30700: פתאום כל בתי הספר, אנשים רוצים ללמוד בבתי הספר כי יש להם יכולת להיכנס למרכז איבחא שחנכנו השנה.

מאיר כהן: אולי תגיד מילה על המרכז.

מאיר כהן: מה הוא מכיל, מעבדות?

30700: כן, הוא מכיל בעיקר מעבדות והשקעה מאוד גדולה.

30700: זה מקום שבו הילדים מתנסים כל הזמן.

מאיר כהן: הם באים עם המורים שלהם?

30700: עם המורים שלהם.

מאיר כהן: אין שם צוות הדרכה.

30700: יש גם צוות הדרכה, אבל צוות ההדרכה הוא למורים ולתלמידים, הוא לא רק לתלמידים.

30700: זה מייצר אימפקט.

30700: זה מקרין על כל עשרת בתי הספר האזוריים.

אורה חכם: כמה ילדים אפשר להביא - - - ?

30700: כמעט בית ספר מלא, כמעט שניים במקביל, אז יש לך עשרה בתי ספר, שניים ביום.

30700: זה כמעט 500-600 ילדים בבית ספר פיזית כל יום.

אורה חכם: וחינוך כללי?

30700: ממלכתי, ממלכתי-דתי.

30700: אגב, כמעט תמיד יש שם גם ממלכתי, גם ממלכתי-דתי והילדים מתערבבים בתוך השכונה.

30700: הדבר הזה מייצר קהילתיות מאוד חזקה בשכונת פסגת זאב והופך את כל השכונה לאטרקטיבית.

30700: אני אגלה לכם סוד.

30700: כשפותחים בית ספר חדש בשכונה "חלשה", זה מרים שכונה.

30700: באמצעות חינוך אנחנו רואים איך הדבר הזה יכול לסייע לחזק שכונות ולהפוך אותן לצעירות יותר.

יעקב מרגי: זה מחזק ערים, כל שכן.

30700: חד משמעית.

30700: טוב, זה בנושא של החדשנות העירונית.

30700: לפני השקף הבא אני רוצה להגיד עוד משהו פה.

30700: כיוון שהכנסנו חדשנות ויצרנו ליברליזם ופתיחות בבחירת בתי הספר, בעצם אם אתם מסתכלים על זה, נוצר פה שוק של ניהול פורטפוליו של בתי ספר.

30700: אני יכול להגיד לכם בוודאות, היום העיר ירושלים מנהלת את בתי הספר שלה.

30700: אנחנו יודעים להסתכל ולהציב להם רף גבוה, לעקוב אחר הביקושים, לעקוב אחר התוצאתיות הבית-ספרית, לייצר קצת, סליחה שאני אומר, קנאת סופרים בין מנהלי בתי הספר, לגרות אותם לאמץ חדשנות כל הזמן, ועם אימוץ החדשנות הזאת אנחנו רואים מצב שבו כל מנהלי בתי הספר במובן החיובי של המילה, הם "שפילקס".

30700: הם צריכים להכניס חדשנות, כי אם הם לא יכניסו חדשנות ובית הספר השני לידם כן, אתם יודעים מה יקרה להם?

30700: לא ירצו אותם, ואתם יודעים מה יקרה אם לא ירצו אותם?

30700: בסוף לא צריך לפטר אותם, לא תהיה להם יותר עבודה, לכן יצרנו מערכת בריאה.

יעקב מרגי: מאתגרת.

30700: אני חייב לציין יחסים מצוינים עם ארגון ההורים והסתדרות המורים.

30700: יש כאן חברים שיעידו בעצמם, ולא פחות חשוב, עם ארגון ההורים בירושלים.

30700: ארגון ההורים הירושלמי הוא שותף בכיר לעיריית ירושלים וכך גם משרד החינוך.

30700: אני חייב לומר שמשרד החינוך בסך הכול נותן לנו גיבוי מאוד גדול, מאפשר לנו להפעיל את המודל הזה.

30700: בסך הכול הדברים זורמים והם נותנים לנו את השפיל להניע תהליכים.

יעקב מרגי: ירושלים זכתה באחד ממנהלי האזורים הכי איכותיים של המשרד, והדומיננטי.

30700: כן, בהחלט.

30700: הלאה, השקף הבא.

30700: שימו לב מה קרה לזרם הממלכתי, ממלכתי-דתי בעיר ירושלים, כי אנשים ניזונים מהמון שמועות וסיפורים.

יעקב מרגי: דווקא אני מנתוני ההגירה, כשיורד לעומק, רואה ההיפך, שיש מגמה הפוכה.

יעקב מרגי: כשיש הגירה לבית"ר עילית ולבית שמש, אנשים לא יודעים לתרגם את זה.

יעקב מרגי: ההיפך, שזה בלם את ההגירה השלילית של האוכלוסייה הכללית.

30700: אני טוען שהיום ירושלים אטרקטיבית לכלל המגזרים.

30700: פעם היא לא הייתה.

30700: פעם המגזר הערבי והמגזר החרדי צמחו והמגזר הכללי צנח.

30700: הנה המספרים מונחים לפניכם גם במצגת.

קריאה: אבל למה אתה כל הזמן מחבר ממלכתי, ממלכתי-דתי?

קריאה: אתה לא רוצה להראות שהחילונים עוזבים את העיר.

30700: כי אני יכול לחלק לארבע ולשש ולשמונה.

קריאה: חילונים עוזבים את העיר.

30700: לא, לא, גבירתי, אני אתקן אותך.

30700: גם הממלכתי וגם הממלכתי-דתי אותן מגמות בדיוק.

30700: הם צמחו שניהם ועכשיו שניהם צומחים.

יעקב מרגי: גבירתי, תודה.

יעקב מרגי: שמענו את ההערה.

30700: אם ב-2003 היו בירושלים כ-64,000 תלמידים, המספר הזה הלך וגדל.

יעקב מרגי: בממלכתי.

30700: בממלכתי וממלכתי-דתי ביחד.

30700: ירדנו ב-2010 לכ-58,000.

30700: השנה אנחנו 65,000 תלמידים.

30700: המגמה הזאת השתנתה לחלוטין, היפוך מגמה וזה משהו מאוד מובהק, ואין לי ספק ששיטת ניהול מערכת החינוך הייתה חלק, לא הכול, במפתח הזה.

30700: אני רוצה להתייחס גם למזרח העיר, ברשותכם.

30700: במזרח העיר הכנסנו גם כן את אותה תפיסה של לפתוח בתי ספר חדשים.

30700: חלק מבתי הספר החדשים שפתחנו, רובם הם עם בגרות ישראלית לפי הביקושים.

30700: שימו לב מה קרה למספר של התלמידים שלומדים במערכת החינוך בירושלים.

30700: אם נלך עוד אחורה ל-2004 ו-2005, בירושלים היו כמה מאות תלמידים בלבד שלמדו בגרות ישראלית.

30700: שנה אחרי שנה אנחנו מעודדים את התושבים הערבים לבחור מרצון בגרות ישראלית.

30700: בשנה שעברה היו לנו קצת למעלה מ-6,000 תלמידים במערכת החינוך, שלומדים בגרות ישראלית, זה ברשמי ובמוכר שאינו רשמי ביחד.

30700: שים לב, הגידול הוא בעיקר במוכר והרשמי.

30700: לשמחתי הרבה אנחנו רואים קפיצה של עוד איזה 20% השנה.

30700: למעלה מ-7,000 תלמידים יפתחו את שנת הלימודים תשע"ט במזרח העיר, כשמרצון הם לומדים בגרות ישראלית.

30700: זו עבודה מאוד אינטנסיבית.

אורה חכם: מתוך כמה תלמידים?

30700: מתוך סדר גודל של כמעט 110,000 תלמידים.

עודד פורר: העירייה מתוגמלת תקציבית על ההשקעה הזו?

עודד פורר: הרי בסוף אתה נדרש פה לאיזשהו מאמץ שהוא לא סטנדרט ברשות אחרת.

עודד פורר: ברשות אחרת, אפילו בדימונה, שיש שם השקעות, לא צריך את אותה השקעה במובן שאתה נכנס אליו פה.

30700: אז הגישה שלי היא שלפיילוטים, להוכיח היתכנות, אנחנו קודם כול במקום להתחיל להסביר לכולם מה אנחנו עושים, אנחנו קודם כול לרוב עושים איזשהו פיילוט ברמה עירונית, מוכיחים היתכנות.

30700: לשמחתי הרבה אתמול בישיבת הממשלה הוחלט על השקעה של 1.5 מיליארד שקלים, חצי מזה פיתוח וחצי שוטף.

30700: למעלה מ-500 מיליון שקל הולך נטו לחינוך מזרח העיר, כשאנחנו מעודדים שני תהליכים: תהליך ראשון, לימוד בגרות ישראלית, בין אם זה במוכר ובין אם זה במוכר שאינו רשמי, ואנחנו גם מעודדים לעבור מהמערכת הבלתי פורמלית, המוכר שאינו רשמי או הפרטי, למערכת הרשמית של מדינת ישראל.

30700: שני התהליכים האלה הם מאוד בריאים כי יש לנו עליהם הרבה יותר שליטה.

עודד פורר: אז גם יש לך פיקוח על ספרי הלימוד שנלמדים שם?

יעקב מרגי: ודאי, ויש לך בגרות ישראלית.

30700: אנחנו קיימנו לא מעט דיונים על ספרי הלימוד במזרח העיר.

30700: בשורה התחתונה, השאלה איזו בגרות הם לומדים.

30700: אם הם לומדים בגרות ישראלית, וזה המפתח ולשם אנחנו שואפים ושם יש גידול של עשרות אחוזים משנה לשנה, למעלה מ-20% גידול בשש השנים האחרונות, שנה אחרי שנה, שזה לא קצב הגידול של האוכלוסייה, כלומר ב-market share אנחנו גדלים מאוד מהר.

30700: שם זה כמו הערבים הישראלים.

30700: מי שלומד תאוג'יה, אם אתה חושב שהחלפת לו את ספר הלימוד, פתרת את הבעיה, זה בלוף.

30700: בזבזת כמה מיליוני שקלים, למה?

30700: כי בסוף מי שמכין את שאלוני הבגרות זו הרשות הפלשתינית, ותנחש איזה שאלות הם שואלים.

עודד פורר: אתה מדבר על בגרות.

עודד פורר: אני מדבר איתך על ספרי לימוד בכיתות א' עד ו', ספרי הלימוד בבתי הספר היסודיים שאתה רואה שם חינוך להסתה.

30700: אתה צודק, וכן, יש לנו הרבה יותר שליטה ברשמי.

עודד פורר: אם כבר הולכים להשקיע 500 מיליון שקל בעניין הזה, אני מקווה שגם לקחו איזה 2-3 מיליונים לאכיפה בבתי הספר היסודיים שם.

30700: אתה צודק וגם השר בנט וגם השר אלקין ואנוכי מסכימים ונעשה כל מה שאפשר בשביל להשיג את ההישגים הללו ולמתן כל ניסיון באופן טבעי.

30700: עוד דוגמא, אם אני מסתכל על השקף הבא לייחודיות בבתי הספר במזרח העיר.

30700: כשאנחנו פותחים בית ספר מדעי-טכנולוגי חדש, בית ספר למצטיינים, חדש, בית ספר לאומניות ולמוסיקה, חדש, והשנה אנחנו פותחים יסודי ללימודי שפות ומדעים, נוספים.

30700: אני רוצה לספר לכם שהדבר הזה מחולל דרמה במזרח העיר, כי פתאום המערכת הפרטית במזרח העיר בלחץ גדול.

30700: הם מבינים שהמערכת הציבורית בהשקעה של עיריית ירושלים ומשרד החינוך, פתאום אנחנו לוקחים אותם מאוד ברצינות, ויש מעבר של המצטיינים מהמערכת הפרטית למערכת הציבורית.

30700: הדבר הזה מייצר הד וגל ובעיקר התושבים הערבים אומרים, וואו, לעירייה הזאת אכפת מאיתנו, אכפת מהילדים שלנו.

30700: הדבר הזה מייצר המון goodwill שמקרין על הרבה מאוד מערכות אחרות.

30700: בגדול, אם הגברת קודם שאלה לגבי פלח השוק, אז אני חושב שצריך להסתכל כאן על שני תהליכים.

30700: המגזר הערבי אמנם 110,000 תלמידים, כמדומני, פחות או יותר.

30700: בוא נניח שכמעט 40% מהם תיכון, חטיבה עליונה, ו-60% הם צעירים, אני מקווה שאני לא מנחש רע, אז אנחנו רואים שינוי מהותי במעבר לכיוון המוכר והבגרות הישראלית.

30700: הדבר הזה מחייב אותנו להיערך אחרת לגבי העתיד.

30700: בסקר הורים במזרח העיר, אתם יודעים מה הביקוש לבגרות ישראלית?

30700: היום אנחנו עדיין באחוז חד ספרתי, אבל בביקושים אנחנו 40%.

30700: למעלה מ-40% מתושבי מזרח העיר אומרים בסקר הורים, אתם זוכרים שאנחנו דוגמים אותם, שהם מעדיפים יהיו לשלוח את הילדים לבגרות ישראלית, ובשביל זה צריך להיערך פיזית, בשביל זה צריך להיערך עם מורים, ללמד עברית, ללמד את המורים ללמד בגישה הישראלית, שזה שינוי פדגוגי.

30700: יש לנו אתגרים על היסטוריה ואזרחות וכמה אתגרים מאוד פרקטיים של להעביר תושבים פלשתינים ללמוד בגרות ישראלית.

30700: התהליך הזה, לנהל אותו, זה ניהול מאוד מורכב ואנחנו עסוקים בו המון.

30700: אני חושב שזו ברכה גדולה שמתרחשת מול העיניים.

30700: אני רגע רוצה לעבור למגזר החרדי.

יעקב מרגי: ברשותך, אדוני ראש העיר, לפני שנעבור לחרדי.

יעקב מרגי: מבחינת החינוך במזרח העיר, לא נגעת אם יש בתי ספר מעורבים, ערבים/יהודים, ואם יש ביקוש לכך, ואם יש ביקוש של תלמידים ממזרח העיר ללמוד במערב העיר?

יעקב מרגי: אם יש לך התייחסות לנושא.

30700: יש לנו בית ספר אחד, הדו-לשוני, שהוא מעורב.

30700: אני לא רואה מאז שאני נכנסתי שינוי.

יעקב מרגי: יש ביקוש אליו?

30700: יש לו ביקוש אבל הוא מאוד מצומצם.

30700: הוא גם בית ספר מאוד יקר כי זה הכפלה של מורים, ולכן הוא לא סקלבילי.

30700: קשה מאוד להרחיב אותו.

30700: הוא משולב כזה אבל הוא עמותה.

30700: היא מאוד יקרה, פר תלמיד.

30700: העלות פר תלמיד היא מאוד גבוהה.

30700: במיוחד אין ביקוש לזה.

30700: אנחנו מדי פעם רואים תושבים ערבים שלומדים בבתי ספר במערב העיר.

יעקב מרגי: אין מניעה באזורי רישום?

30700: לא, אין שום בעיה של אזורי רישום.

30700: אנחנו פתוחים.

30700: אם חרדי רוצה ללמוד בבית ספר רשמי, נאפשר לו.

אורה חכם: יש דבר כזה?

יעקב מרגי: אורה, לימדו אותי, הכול יש.

30700: המערכת מאפשרת.

30700: אנחנו לא באים להגיד, אם אתה כזה, לא תוכל לקבל איקס או ההיפך.

30700: תפיסת העולם שלי כראש עיר ומחזיק תיק חינוך זה פלורליזם במקסימום.

30700: יש בתי ספר שמגדירים את הצ'רטר הבית-ספרי, אז אם את רוצה ואת מקבלת על עצמך ללמוד בבית ספר חרדי שיש לו את הכללים שלו, זו החלטה שלך.

30700: בית הספר רשאי לייצר צ'רטר בית-ספרי לפי תפיסת עולמו.

30700: זה בסדר.

קריאה: סליחה, אפשר להוסיף?

יעקב מרגי: תציגו רק את עצמכם.

30700: לגברת הזאת קוראים לארה.

לארה מובאריכי: לארה מובאריכי, מנהלת אגף החינוך בעיריית ירושלים, מזרח ירושלים.

לארה מובאריכי: חשוב גם להוסיף את היוזמה שהובלנו השנה ולהכניס מורים יהודים למערכת של מזרח ירושלים שמלמדים את השפה העברית.

לארה מובאריכי: יש לנו כעשרה מורים משולבים ומשתבלים מאוד יפה בכל מיני בתי ספר בכל השכונות וזה באמת עושה גם טוב לבתי הספר וגם למורים.

מאיר כהן: ומורים ממזרח ירושלים שמלמדים ערבית?

יפה ישר: גם.

מאיר כהן: זה חשוב לא פחות.

יעקב מרגי: יש מגמה לשלב מורים ערבים.

יעקב מרגי: יש עודף של מורים במערכת החינוך הישראלית.

יעקב מרגי: אמנם זה במעט, אבל זה תואם את המגמות.

יפה ישר: לא בירושלים.

יפה ישר: בבתי הספר היסודיים הם מלמדים את השפה הערבית.

יפה ישר: אנחנו משתדלים שמורים ערבים ילמדו בבתי הספר.

יפה ישר: אנחנו משקיעים, המשרד, העירייה - - -

יעקב מרגי: ובלבד שרמתם נאותה, כי יש לנו תלונות במגזר הערבי על רמתם של המורים אפילו לערבית.

יפה ישר: ברור.

יעקב מרגי: תודה.

30700: המגזר החרדי הוא יחסית מאוד עצמאי בתכנים.

30700: אנחנו גם בוודאי לא מתערבים.

מאיר כהן: אני רוצה לשאול אותך, מה החזון בעצם בסופו של יום לייצר מערכת חינוך אחת, מזרח ומערב?

מאיר כהן: זה חשוב, כי זה צריך להיות הדיון בוודאי שלך כראש העיר.

מאיר כהן: מה החזון כשאתם מסתכלים עשר שנים קדימה?

30700: אני טוען שירושלים, כיוון שיש בה מקום לכולם, אני הייתי מאוד שמח לראות מגוון.

30700: המפתח זה המגוון של תפיסות בית-ספריות ולתת להורה לבחור.

מאיר כהן: זה נכון, זה מצוין.

מאיר כהן: למרות שלא ניהלת בית ספר, אתה מדבר בשפה - - -

30700: אתה יודע איזה בית ספר אני מנהל עכשיו?

יעקב מרגי: הוא עבר בית ספר בעשר שנים.

מאיר כהן: נדיר מאוד שפוגשים ראשי ערים שמבינים כל כך בחינוך למרות שהם מחזיקי תיק חינוך, ואני בא משם, אני יודע, אבל אני מדבר על ירושלים המערבית, ירושלמים המזרחית, סליחה שאני עושה מין חיתוך כזה.

מאיר כהן: אני מאמין גדול בירושלים המאוחדת, אבל מה החזון לעוד עשר שנים לייצר שכולם ידונו בכפיפה אחת, לייצר מערכת חינוך שהיא אחת?

30700: לא, לא, לא, זה בדיוק היופי של ירושלים.

30700: אני חושב שזה גם נכון למדינה.

30700: כל אחד חושב שהוא מבין הכי טוב בחינוך.

30700: אני טוען שאנחנו כקולקטיב מבינים טוב בחינוך ויש פה תפיסות עולם שונות בחינוך.

30700: האתגר שלי זה לייצר פלטפורמה שמטייבת את עצמה כל הזמן באמצעות בחירת הורים ובחירת מנהלים איזה תוכן להכניס לתוך בית ספר.

30700: אנחנו מגרים אותם להתחדשות וחדשנות.

מאיר כהן: אתה נתת נתון מדהים, 40% מההורים ממזרח ירושלים - - -

30700: היום.

30700: פעם זה היה חד ספרתי.

מאיר כהן: כלומר, המגמה היא מאוד ברורה.

30700: חד משמעית.

30700: אני לא יודע אם אתם מבינים כמה אני מתרגש, ולא סתם אני מציג לכם את זה כאן.

30700: עשינו פה שינוי מגמה ויצרנו תשתית לצמיחה.

30700: התשתית שיצרנו אומרת, תיכף נדבר על כיתות לימוד, על האתגר שעוד לא פתרנו, אבל התשתית אומרת, תראו, יש פה שיטת פילוסופיית ניהול פורטפוליו של בתי ספר, מגוון גדול, אבל אחד, כל הורה יבחר מה שהוא רוצה.

30700: אין אזורי רישום.

30700: ההורים יכולים לבחור איזה בית ספר שהם רוצים, אז אם אתם רוצים להצליח, הנה מגוון של דברים בשביל שיהיה לכם יותר טוב.

30700: אותו דבר אנחנו עושים במזרח העיר.

30700: במזרח העיר פתחנו כמה בתי ספר חדשים.

30700: פתאום כל בתי הספר האחרים רואים שהתלמידים המצטיינים בורחים להם, אז מה הם יעשו בשביל לטייב את איכות החינוך?

30700: הם ישקיעו ואנחנו נעזור להם להשקיע, וכך אנחנו מייצרים דינמיקה, שוק חופשי, ליברלי למערכת החינוך, אבל בתפיסה מאוד ערכית, לא עסקנית, ועכשיו, אז פתאום מנהלים מצטיינים, פורחים ואנחנו מתגמלים אותם בפתיחת סניפים, ופתאום ההורים מתלהבים ואנחנו מייצרים חדשנות ברמת עיר, ברמת אזור, ברמת בית ספר, והחדשנות הזאת מקרינה על הילדים.

30700: הילדים רואים מה קורה בעיר.

30700: עשינו שבוע חינוך, שבוע שעבר.

30700: אתם צריכים לראות איזו אווירה יש בעיר שלנו.

30700: יש לנו כאן עוד כמה אנשים שיכולים להעיד.

30700: האווירה בעיר היא אווירה של יצירה, של פיתוח, של שיתוף ואנחנו מזינים לזה מדעים.

30700: אף אחד לא חייב.

30700: לא רוצה?

30700: אתה רוצה להישאר מאחור?

30700: תישאר מאחור.

30700: אתה לא חייב, אבל הילדים וההורים עוקפים בית ספר שנשאר מאחור באמצעות ללכת לבית ספר שהם רוצים וככה בעצם אנחנו מנהלים את היצע בתי הספר - - -

יעקב מרגי: המעורבות של ההורים בירושלים היא אחת הדוגמאות הכי חזקות שנחשפתי אליה.

30700: ואנחנו מאוד מעודדים אותה.

קריאה: יש פה נציגים של ועדי הורים מהמגזר הערבי?

קריאה: כי אני רואה את המגזר היהודי.

צבי-חנן שמחה: אני מארגון ההורים למערכת החינוך בירושלים.

צבי-חנן שמחה: יש לנו נציגים ממזרח העיר.

קריאה: הם פה?

יעקב מרגי: לא.

צבי-חנן שמחה: כאן לא יכלו להגיע, אבל יש לנו עשרות נציגים מבתי ספר ערבים.

יעקב מרגי: תודה.

30700: אוקי, אני רוצה רק לסיים את המצגת.

30700: במגזר החרדי אנחנו קודם כול מציעים את כל ההצעות שהצענו קודם.

30700: הכול פתוח למגזר החרדי.

30700: ההיפך, אני רוצה לוודא ש"פתרון ירושלמי", "בתי ספר לקהילה", בצהרונים, בכל הדברים שאנחנו עושים אני מאוד מקפיד לוודא שהדברים האלה מגיעים לכלל המגזרים, לכל ילד וילדה והורה בירושלים שמעוניין לקדם את ילדיו.

30700: אני רוצה לציין תוכנית אחת שהיא אחת החלומות הגדולים שלי, ואני חייב לציין שדווקא במגזר החרדי מממשים אותו תחילה, וזה אבחונים.

30700: אני טוען שאחת הרפורמות הגדולות שצריך לעשות במערכת החינוך זה לתת כלים.

30700: למשל, החלום זה שבכיתה ב' ובכיתה ו' כל ילד וילדה בירושלים בשכבת גיל יעבור אבחון שמטרתו להראות פוטנציאל, ולהראות למורה שנכנס לכיתה שאין לו 30 תלמידים, יש לו 30 ילדים, כל אחד מהם עולם ומלואו, יתרונות וחסרונות של הילד על מנת לממש את הפוטנציאל של הילדים.

30700: זו פילוסופיה אחרת של חשיבה.

30700: זו הדרך הטובה ביותר לאבחן ילדים בסיכון, ילדים שיש להם פוטנציאל נשירה, מבעוד מועד לפני שזה קורה, ואנחנו היום עושים את זה ל-2,600 תלמידי כיתות ו' מתוך 3,200 במחזור של המגזר החרדי בירושלים, ואני רוצה לעשות את זה בכיתות ו' ולפני כן בכיתות ב'.

30700: הרציונל הוא לשנות את תפקיד המורה.

30700: הוא לא רק מעביר ידע אלא הוא גם לשלוט ביכולות של להבין מה זה אבחונים ולטייב את היכולת של לממש את הפוטנציאל של כל ילד.

30700: אני שמח שהמגזר הוא הראשון שמממש את זה, מכולם, ועוד היד נטויה.

ואאל יונס: השאלה, אתם מכשירים את המורים לעשות את זה?

30700: כן.

30700: מה שעושים, אנחנו לוקחים למשל, מכון פוירשטיין.

30700: אני אספר לכם סיפור.

30700: אנחנו מימשנו את זה, עשינו פיילוט גם בכל המגזרים, אחד מבתי הספר במזרח העיר, כמדומני זה היה בצור באחר או בג'בל מוכבר.

לארה מובאריכי: בבון טורבה.

30700: בון טורבה, בית ספר לבנות, יסודי.

30700: באו החבר'ה של מכון פוירשטיין ועשו אבחון ל-15 בנות שעמדו לקחת אותן לכיתה מקדמת.

30700: הם עשו להן אבחון וגילו ש-11 מהן מוכשרות במיוחד.

30700: בדיוק הפוך.

30700: הן אובר מוכשרות וכתוצאה מזה היו להן כל מיני בעיות קשב וריכוז.

30700: בסוף החזירו 11 לכיתות האם, אחת מהן מצטיינת של המחזור ורק ארבע הם העבירו לכיתה מקדמת.

יעקב מרגי: זו הבעיה של המחוננים שלא מטופלים.

30700: אז האבחון הזה הציל 11 בנות.

30700: הם עושים את זה בתוך בית הספר.

30700: הרעיון, שבשנה הראשונה-שנייה תמיד יש איזה אלמנט של אבחון שהמומחים עושים, אבל הרעיון זה להכשיר את המורים איך להתמודד עם הילדים, אז ההכשרה היא כמעט חד פעמית עם ליווי קל, אז יש פה אלמנט של לימוד החומר, אבל אז זה מוטמע בתוך בית הספר.

30700: תמיד יש אלמנט מקצועי והכשרות וכו', אבל זה משהו שאני רוצה שייכנס כחלק מהמערך הבית-ספרי.

יעקב מרגי: גברת אורה חכם, בבקשה.

אורה חכם: אפשר לקרוא לזה שאתה מקדם כיתות למצוינות בתוך בתי הספר?

אורה חכם: החרדים, אני מדברת.

30700: לא, זה אבחון.

30700: זה נותן בעיקר לאתר ילדים חלשים או לאתר פוטנציאל שהמורה לא ידע, אה, הוא מוכשר ללימוד תורה, הוא מוכשר, בוא נלמד אותו מוסיקה, בוא נלמד אותו משהו שיחזק את הצד החזק שלו.

יעקב מרגי: והלוואי והיינו עושים את זה על כל הרוחב בכל מערכת החינוך.

30700: זה היעד, לעשות את זה שכבה.

יעקב מרגי: לשתי שכבות גיל.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לעשות את זה.

30700: תראו, זה נראה קפיצה גדולה וזו אכן קפיצה גדולה.

30700: בתקציב של העיר ירושלים, אני משווה לעשור הקודם, ל-2008, התקציב שלנו היום הוא 260% יחסית לבסיס של 2008.

30700: היה לנו 742 מיליון שקל לכל מערכת החינוך, לתקציב השוטף, תקציב התפעול של מערכת החינוך בעיר.

30700: היום אנחנו 1.9.

30700: התקציב הבלתי רגיל היה 49 מיליון שקלים.

30700: למען האמת, כתוב פה 800.

30700: אנחנו חצינו את המיליארד השנה, וזה לטייב ואנחנו תיכף נדבר על האתגר של פיתוח מערכת החינוך, כיתות לימוד, אבל זה משהו שאני יחסית מאוד גאה בו.

30700: למרות הגידול עדיין תקציב פר ילד בירושלים עדיין בפער בלתי מתקבל על הדעת יחסית לממוצע פורום ה-15 או ערים אחרות, והמלחמה שאני עושה על התקציב בעיר ירושלים היא בדיוק על הפרמטרים הללו, בדיוק על הפרמטר הזה שמחייב אותנו לתקצוב דיפרנציאלי ברמת האוצר.

30700: אני מבטיח לכם להמשיך להילחם על הנושא הספציפי הזה.

יעקב מרגי: כשאתה אומר פער מול ה-15 הגדולות, אתה מדבר מבחינת משאבים ממשלתיים או בכלל ההוצאה?

30700: את הילד, מה זה מעניין אותו?

30700: את הילד זה לא מעניין.

יעקב מרגי: ודאי, אתה צודק, אבל אנחנו חייבים לדעת את זה.

30700: חד משמעית.

30700: תראה, יש באג בשיטה שהמדינה מתקצבת את השלטון המקומי.

30700: שיתקנו את הבאג.

30700: הבעיה היא מבנית, היא לא בעיה של ניהול עירוני.

ואאל יונס: התקציב של הילד שווה בין המזרחית למערבית?

30700: זה תלוי בזרם חינוך שאתה בוחר.

יעקב מרגי: אם אתה במוכשר, אוטומטית אתה לוקח על עצמך שאתה מקבל תקצוב חסר.

30700: מי שהולך למוכר והרשמי בעיר ירושלים, מקבל תקציב יחסית דומה למוכר ורשמי במערב העיר.

ואאל יונס: יחסית.

30700: כן, יחסית מאוד דומה.

יעקב מרגי: ואם נתייחס ל-50 מיליון של הכנסייתי, אז בשנה האחרונה החינוך הכנסייתי עלה על המוכשר.

30700: זה תלוי.

30700: אם אתה תרצה ללמוד תאוג'יה, אז מהמדינה תקבל פחות.

30700: השאלה היא איך אתה סופר.

30700: אתה בבחירה שלך תבחר איזה חינוך שאתה רוצה.

30700: אם בחרת מוכר ורשמי, אז אין הבדל גדול בין ילד במזרח ומערב העיר ירושלים.

30700: זו השאיפה.

30700: יש תמיד בשוליים כל מיני פערים, אבל זו השאיפה שלנו כמדיניות.

יעקב מרגי: בואו נתקדם.

30700: אוקי, אז עכשיו אני רוצה להגיע לנושא הפיזי ולשתף אתכם באחד התסכולים או אחת המלחמות הגדולות שאנחנו מנהלים בשם ילדי ירושלים.

30700: היום חסר בירושלים כ-4,000 כיתות לימוד שהן לא תקניות.

30700: זה למעלה מ-100,000 ילדים בירושלים שלומדים בכיתה לא תקנית.

30700: אני הודעתי ואני אמרתי, זה בלתי נסבל.

30700: אנחנו נצא למלחמה על העניין הזה עד שזה ייפתר.

30700: אני חייב להודות שבשנים הראשונות גם לי לקח זמן להבין את ההיקפים של האתגר שעומד מולנו.

עודד פורר: זה מחסור שילך ויגדל.

30700: זה מחסור שהלך וגדל כל שנה.

30700: מייד אני אסביר מה התוכנית שלנו להתמודדות עם האתגר.

30700: לפני כארבע-חמש שנים הקמנו תחת מנכ"ל העירייה, אמנון, שנמצא איתנו כאן, מנהלת לפיתוח כיתות לימוד.

30700: הגידול הטבעי זה 185 כיתות כל שנה.

30700: זה הגידול הטבעי, כמעט 2%.

30700: קחו כמעט 300,000 ילד.

30700: אתה מדבר על 2% מ-300,000, זה 6,000 ילד בשנה.

30700: 6,000 ילד בשנה זה כמעט 200 כיתות לימוד.

30700: זה המספר.

30700: כלל אצבע.

30700: שורה תחתונה, היינו מקבלים מהמשרד 60, 80.

יעקב מרגי: זו עוד עיר.

יעקב מרגי: כל שנה עוד עיר קטנה במושגים של חינוך.

30700: היינו מקבלים ממשרד החינוך כל שנה 80, 60.

30700: אם יש עודף, מקבלים 100, אבל הדבר האחרון שהיה פה זו תוכנית משנה סדורה קודם כול להחליט שגומרים את כל הבלגאן הזה ומתקצבים אותו.

30700: כשבאנו בדין ודברים, לצערי הרב משרד החינוך אמר, זה אוצר, כי עיריית ירושלים מתוקצבת לכאורה בנפרד.

30700: האוצר אמר, נתנו מכסה למשרד החינוך, ונפלנו בין הכיסאות כמו כל שנה.

30700: אנחנו עשינו כמה פעולות, פעם ראשונה, מיפינו.

30700: בואו נניח שאין לנו בעיה של מגבלה של משאבים.

30700: מיפינו 4,850 כיתות נכון להיום.

30700: אם תרצו, אנחנו הצגנו לכם פה, יש כאן קאפות שמציגות את תוכנית העירייה להשלים את הפער הזה של 1,800 כיתות במגזר החרדי, 2,500 כיתות במגזר הערבי ו-550 במגזר הכללי.

30700: יש לנו את המיפוי.

30700: הכנו תוכנית עבודה.

30700: בתוכנית הזאת, מתוך הנחה שכסף זה לא מגבלה, הכנו תוכנית מתי אנחנו מתחילים תכנון.

30700: יש כמות כיתות תכנון פר שנה, מתי ניכנס לביצוע ומתי נמסור את כיתות הלימוד.

עודד פורר: בתקציב שקיבלת מהממשלה עכשיו, אותם 1.5 מיליארד, העניין הזה נכנס?

30700: לא קיבלנו כלום מהמדינה.

יעקב מרגי: בנושא הזה לא.

30700: קודם אמרתי, מתוך הנחה שאין מגבלה תקציבית.

עודד פורר: החלטת הממשלה שתיארת קודם נגעה גם בעניין הזה?

30700: לא קשור לזה.

עודד פורר: זאת אומרת, הממשלה עוד לא נתנה לך פתרון לעניין.

30700: נכון מאוד.

30700: כלום.

30700: אז מה יש לנו כאן?

30700: אנחנו מסתכלים על המגזר החרדי, מגזר ערבי, מגזר כללי בפריסה של שתי שנות עבודה.

30700: אתם יכולים לראות מתי אנחנו מתחילים תכנון, והדגש לי פה דווקא היה כאן על התחלת עבודה, כי אז אנחנו צריכים את הכסף.

30700: לא לראות מתי מסיימים, כי את המשאבים אנחנו צריכים לפי מתי מתחילים תכנון.

30700: יש לנו פה פריסה של התוכנית בצורה מסודרת.

30700: את התוכנית הזאת, אם תרצו, זה public כמובן, אנחנו נשמח לתת לכם.

30700: זו עבודת נמלים שעשה מנכ"ל העירייה עם המערכת העירונית.

30700: אני הנחיתי אותם לתכנן ללא מגבלת תקציב.

30700: בעצם בתוכנית העבודה אנחנו נותנים מענה לכלל הצרכים כפי שאנחנו מכירים אותם היום.

30700: אגב, הצרכים במזרח העיר זה לא לכל התלמידים במזרח העיר, זה למזרח העיר, לרשמי כמובן ו-50% מהמוכר שאינו רשמי, מתוך צפי לגידול גדול מאוד והמעבר של הציבור לטובת המערכת הרשמית.

מאיר כהן: כמה תלמידים לומדים בכנסייה?

לארה מובאריכי: יש שלושה סוגים.

לארה מובאריכי: יש את המוכר הרשמי - - -

מאיר כהן: לא, בפרטיים לגמרי.

לארה מובאריכי: הפרטי זה 17,000, שלא שייכים לאף - - -

מאיר כהן: לא הרבה ביחס ל-110,000.

ואאל יונס: מי מתקצב אותם?

יעקב מרגי: זה פרטי.

לארה מובאריכי: הרשות, התרומות.

30700: פרטי זה פרטי.

יעקב מרגי: כשמו כן הוא.

30700: בגדול, שימו לב, זה בערך חצי-חצי בכמות כיתות.

30700: בכסף זה כמעט שני שליש-שליש, שכן במזרח העיר אנחנו מדברים על הסעות ותשתיות ובינתיים שכירויות בתקופת המעבר.

30700: העלות במזרח העיר היא כמעט פי 2 פר כיתה מאשר במערב העיר, אבל התוכנית הזאת הוכנה על ידי יועצים המובילים במדינה יחד עם עיריית ירושלים ואנחנו עומדים מאחוריה שהיא תוכנית ברת מימוש ופותרת את הבעיה, רק מה, אין את הכסף.

30700: מדובר על סדר גודל של 9 מיליארד שקל.

יעקב מרגי: בוא נעשה גיוס המוני.

עודד פורר: ביקשתם לעשות את זה בשיטה של B.O.T מול הממשלה כפרויקט ממשלתי?

עודד פורר: יודעים לעשות את זה.

עודד פורר: הממשלה עשתה כבר דברים.

30700: עודד, אתה זוכר שאנחנו נלחמנו מלחמת עולם על תקציב שלא קיבלנו ואז קצת חשבנו מחוץ לקופסה.

30700: הובלנו מהלך עירוני וגייסנו מיליארד שקל מהבנקים.

30700: גם לזה משרד האוצר לצערי התנגד, לא עזר לנו, וכאן עם אומץ לב של השר הממונה עלינו, שר הפנים, השר דרעי, בעצם ביקשנו משהו שמותר לנו על פי חוק לקבל.

30700: השר ראה שהתוכנית מקצועית ועומדת בכל הקריטריונים וקיבלנו הלוואה של מיליארד שקל.

30700: עם המיליארד שקל אנחנו יודעים לקחת ביחד עם ההשלמות שהיו ממשרד החינוך, כל מיני דברים פתוחים, כחלק מה-9 מיליארד הזה להאיץ תהליך של התחלה ופיתוח של 2,000 כיתות לימוד, אז כרגע מה שאנחנו תכננו ל-2018 לא כולל 2019, 2017 ו-2018 כבר בקנה, כלומר הרווחנו זמן והכנסנו את העיר למסלול של פיתוח על פי תוכנית העבודה, אבל, האחד, הדבר הזה מעמיס עלינו מאוד בשוטף.

30700: אנחנו משנה הבאה מגדילים את החזר ההלוואות לכמעט 100 מיליון שקל החזר הלוואות כשבעצם משרד החינוך היה אמור לבנות.

30700: מה שהחלטתי לעשות קודם כול, זה ללחוץ על הכפתור ולהניע מהלך ועכשיו לנסות ולרתום את הממשלה, את החינוך, את האוצר ובוודאי פה את ועדת החינוך ואת הכנסת להשלים את המהלך הזה.

30700: זה מהלך לכאורה יקר אבל הוא מחויב המציאות.

עודד פורר: יש עוד דבר שאתה יכול לבקש מהמדינה, לדעתי, עוד פעם, זה באיזשהו מקום לשעבד את העתיד, אבל אם אתה אומר שאתה מקבל ממשרד החינוך סדר גודל של 80 כיתות לשנה, אתה יכול להגיד למשרד החינוך, בואו נעשה ביחד מכרז של B.O.T, שנלך לשוק הפרטי.

עודד פורר: ניקח 25 שנה קדימה - - -

30700: זה מה שאנחנו עושים עם ההלוואה.

עודד פורר: זה 2,000 כיתות לימוד, ואת ה-80 האלה, תפרסו לי אותם.

עודד פורר: הממשלה לא תוציא יותר כסף.

30700: לא מקובל עלי 80.

30700: אני דורש את ה-5,000 כיתות.

עודד פורר: אני מסכים איתך, אבל כבר נתת פתרון לבנות 2,000 היום בלי שהממשלה עוד הכניסה את היד לכיס להוסיף עוד שקל.

30700: אז מחילה, אני רק אעדכן מה הסטטוס שלנו.

30700: הסטטוס הוא, סליחה שאני אומר, בעידוננו ארגון ההורים הגיש עתירה.

30700: בעתירה טען ארגון ההורים לפער הגדול הזה.

30700: ראה זה פלא, אנחנו מסכימים, ובעתירה עיריית ירושלים הציגה את תוכנית העבודה שלה איך לתת מענה.

30700: זה הספר, ומי שירצה יקבל ממני עותק.

30700: זה הספר שהנחנו על שולחן בית המשפט הגבוה לצדק, תוכנית העבודה של עיריית ירושלים עם הנספחים.

30700: חתומים עליה עיריית ירושלים ויועצים, שולדברג, שהם מאוד ידועים גם למשרד החינוך, על כך שגם שמם הטוב מונח על תוכנית העבודה.

30700: הדרישה שלנו מהמדינה היא כפולה.

30700: אחד, קחו אחריות על כל השכירויות והחזר ההלוואה, כי על פניו זו אחריות מדינה לבנות.

30700: שניים, בשביל לפשט את המודל תפסיקו לתת לנו כל פעם הקצאה, פעם 80, פעם 20.

30700: ככה לא בונים תוכנית רב שנתית לפתור את הבעיה.

30700: צריך להחליט שאנחנו פותרים את הבעיה.

30700: לאפשר לנו לקחת עוד הלוואות עד שנסיים את התהליך הזה ושהמדינה תיקח על עצמה את החזר ההלוואה.

30700: פשוט מאוד.

30700: זו הדרך לעבודה.

30700: אגב, לקיחת הלוואה ומימוש הפרויקט מקצר לפחות שליש זמן, כי אנחנו לא צריכים לעבור את כל תחנות המעבר באמצע, ועבורנו זו הבקשה, זה הפער הגדול שעדיין נשאר לנו.

30700: הפער הזה רלוונטי לדיוני תקציב 2019, הוא רלוונטי לעכשיו, כי אם אנחנו לא נקבל תשובות במהלך השנה הקרובה, תוכנית העבודה תיעצר במהלך השנה הבאה.

30700: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה אדוני ראש העיר.

יעקב מרגי: אני חושב שסקירה מפורטת ורק מציגה לנו טפח על האתגר וההתמודדות של ראש עיריית ירושלים, עיריית ירושלים בכלל בנושא החינוך.

יעקב מרגי: אין ספק ש-80 כיתות ואפילו 200 כיתות בשנה הוכיחה לנו שזה מקסימום להתמודד עם הגידול הטבעי.

קריאה: זה מינימום.

יעקב מרגי: אם נדבר על מזרח העיר, יש קשיים אובייקטיביים מבחינת קרקעות ומבחינת אפשרויות בינוי.

יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה צריכה לקחת את זה על עצמה.

יעקב מרגי: יש תופעות שבמקומות אחרים המדינה לא מאפשרת אותם, תנאי הלימוד והמבנים ובתי הספר ללא רישיון, תופעה שקיימת בגלל אותה מצוקה, וראש העיר דיבר על הקטע הזה שאתה מעצים בית ספר באזור מסוים, מוסד חינוכי באזור מסוים, כמה זה משפיע על הכלל וכולם שואפים להתרומם ולהגיע לאותה רמה.

יעקב מרגי: אני חושב שזה האתר גם שלנו כוועדת חינוך, לדחוף ולקרוא לממשלה להיצמד לתוכנית של עיריית ירושלים.

יעקב מרגי: רבותיי, הכסף קיים.

יעקב מרגי: נכון, זה סכום גדול, אבל מרגע שנעשה את המהלך, יחסך גם כסף רב.

יעקב מרגי: ראש העיר לא סיפר כמה הוא משלם שכירויות בשנה.

30700: 140 מיליון שקל.

יעקב מרגי: זה כסף של האזרחים, כסף שיכול היה ללכת לטובת החינוך, לטובת שירותים אחרים עירוניים.

יעקב מרגי: אין ספק שהממשלה פה צריכה להתעשת ולהיכנס לתוכנית רב שנתית יחד עם העירייה כדי להוריד את הגיבנת הזו שנקראת כיתות לימוד בעיר ירושלים, והוועדה נדרשה כמה פעמים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: מאיר כהן.

מאיר כהן: אני רק רוצה לברך את ראש העיר.

מאיר כהן: זה אתגר בלתי רגיל לירושלים.

מאיר כהן: אני לא מקנא בזה שיבוא אחריך.

מאיר כהן: גם נעליים גדולות וגם האתגרים ילכו ויגדלו כי הנפיצות בעיר הזאת היא כל פעם מהממת אותי מחדש.

מאיר כהן: אני ישבתי כאן נדמה לי לפני שנתיים ואתה כמדומני דיברת על ההלוואה.

מאיר כהן: זה היה לפני שנתיים, שנה וחצי?

יעקב מרגי: פחות.

מאיר כהן: ואני אמרתי שמראש תחייבו ותצאו למאבק שמדינת ישראל תחזיר את ההלוואות.

מאיר כהן: מה נפשנו?

מאיר כהן: כשמדינת ישראל רצתה לטפל בביוב שלה, אז היא פנתה לראשי רשויות בפרויקט של 7 מיליארד שקלים ואמרה להם, תקימו מרכזי טיהור שפכים, אנחנו נשלם.

מאיר כהן: על אחת כמה וכמה כשמדובר בעתידם של ילדם.

מאיר כהן: יש משהו מאוד לא נכון בסדר העדיפות של הממשלה.

מאיר כהן: אני חושב שביום כזה אנחנו רק צריכים לשתוק ולהיות מלאי הערכה למנהיגות ולראש העיר על מה שהם עושים בירושלים, כי כראש עיר לשעבר, ירושלים זה האתגר הגדול ביותר בעולם.

מאיר כהן: אין עוד עיר מורכבת כזאת, וגם אנשי משרד החינוך בוודאי עושים שם עבודה נהדרת.

מאיר כהן: אין לי שום ספק שבמקום שיש כזאת נפיצות, לנסות לבנות גשרים חינוכיים זאת המשימה הגדולה ביותר.

מאיר כהן: קל לנו לבוא ולהגיד, תבדקו את ספרי הלימוד של אותם קיצוניים, אבל הנתון שאני הולך איתו שהוא מדהים אותי ואני חושב שצריך להיות, אם הייתי בוודאי שר בממשלה, זה היה צריך להיות מונח על שולחן הממשלה כי זה פתח לתקווה, זה שה-40% מההורים במזרח ירושלים היו רוצים לעבור למערכת הישראלית.

מאיר כהן: זה פעמי המשיח בעיניי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור, רק שאלה.

יעקב מרגי: מניסיון שלנו בדיונים שנערכים בבג"צ בסוגיות שקשורות לחינוך, בג"צ יודע לצטט את האמירות של הוועדה.

יעקב מרגי: נצייד אותך בסוף הדיון בכמה אמירות.

עודד פורר: הן מוסיקה לאוזני.

יעקב מרגי: בבקשה, עודד.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: תראה, הנושא של חינוך ומערכת חינוך הוא אין סופי.

עודד פורר: אתה לא צללת אפילו לקצת מהדברים שאתם עושים.

עודד פורר: מעבר לכול, אני כן רוצה לגעת בנקודה אחת שבעיניי היא קריטית וזו הנקודה הזו של בניית כיתות לימוד.

עודד פורר: אני חושב שאנחנו יכולים לעשות את התוכניות הכי טובות בעולם ואתם בעירייה יכולים להשקיע המון, והמורים וההורים, אבל בסוף כשהילד הולך ללמוד במבנה שהוא לא ראוי ללימודים, כל ההשקעה שעשית הרבה פעמים יורדת לטימיון.

מאיר כהן: אתה יודע באיזה תלמוד תורה למדתי במרוקו?

מאיר כהן: תפסיק.

עודד פורר: ועלית לארץ ומאז יצאת בן אדם.

מאיר כהן: לא נכון.

מאיר כהן: אלה שנשארו שם יצאו יותר בני אדם.

עודד פורר: מאיר, אתה גם יודע שגם בדימונה בלי כיתות לימוד היית יכול לספר הרבה סיפורים.

מאיר כהן: מסכים איתך לחלוטין.

עודד פורר: זה חוסר שהוא דרמטי.

אורי מקלב: כן, גם כן עשרה ילדים בחדר אחד.

עודד פורר: זה לא מחסור שאפשר להתמודד איתו ואפשר להפיל אותו על העירייה ולהגיד לכם, תסתדרו וקיבלתם מספיק.

עודד פורר: זה נורא נוח וכולם אוהבים לדבר על ירושלים והחשיבות של ירושלים, אבל האתגרים בירושלים הם גם אתגרים אחרים ממה שקיימים במקומות אחרים.

עודד פורר: זה לא צריך להיות מאבק, אבל הסיפור הזה של 4,000-5,000 כיתות לימוד לפחות לפי הצפי שאתם ציירתם פה בנתונים, הוא משהו שמדברים עליו כבר הרבה זמן.

עודד פורר: אי אפשר להשאיר אותו רק לעיריית ירושלים.

עודד פורר: אני חושב, אדוני היושב ראש, שצריכה לצאת מפה קריאה ברורה מהוועדה לממשלה לקחת את העניין הזה.

עודד פורר: עשו פרויקטים גדולים.

עודד פורר: כשרצו לעשות את כביש 6 ולא היה כסף, ידעו לעשות את כביש 6.

עודד פורר: כשרוצים לעשות פרויקטים אחרים, יודעים לעשות פרויקטים אחרים.

עודד פורר: זה פרויקט לאומי, זה לא פרויקט עירוני לבנות 5,000 כיתות.

עודד פורר: זה פרק זמן קצר כי זה סגירת פער.

עודד פורר: זה לא שאתה אומר, אני צריך את זה בעוד עשר שנים.

עודד פורר: אתה צריך את זה היום.

עודד פורר: אתה את העניין הזה צריך לקחת כפרויקט לאומי.

עודד פורר: הממשלה צריכה להתגייס לזה.

עודד פורר: כמו ששר האוצר ידע in no time לאשר את הכביש העוקף לשגרירות כשהיו צריכים לאשר אותו, יכולים לאשר גם את הפרויקט הזה במסלול מהיר.

יעקב מרגי: אוקי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: אתה גם מלווה את מערכת החינוך בירושלים לכל אורך השנה, בוודאי ביום הזה של יום ירושלים.

אורי מקלב: אין כמו השולחן שלך בוועדה שלך כדי לדון בענייני חינוך ביום ירושלים.

אורי מקלב: אתה שיחקת, אדוני ראש העיר, פני פוקר.

אורי מקלב: אני לא יודע, אני במקומך הייתי מתרגש, אבל יכול להיות שכן התרגשת.

אורי מקלב: בסופו של דבר הדיון הזה הוא לא כמו דיון שמתקיים מדי שנה ביום ירושלים, או בנושאים אחרים, נושאים דומים, אבל זה סיום של שתי קדנציות שלך, אדוני ראש העיר, מוצלחות ומועילות ותורמות הרבה לירושלים, מאחדות.

אורי מקלב: אנחנו באמת מכירים טובה על הרבה דברים טובים שעשית בעיר הזו.

אורי מקלב: אני לא יודע מתי תהיה לנו הזדמנות אחרת, כנראה שלא עוד הרבה זמן תשב.

אורי מקלב: מאחל לך אפילו לשבת על הכיסא הזה בתור שר ובוודאי גם בצד הזה.

אורי מקלב: כפי שכולם יודעים, אתה העלית את נושא החינוך על ראש הדרישות ועל ראש המשימות ועל ראש היעדים של העיר.

אורי מקלב: אתה גם מחזיק את תיק החינוך ובכל הזדמנות, גם בדרישות שיש לממשלה, עושה מה שחסר בירושלים בנושא של חינוך.

אורי מקלב: הנושא עומד בראש המאמצים שלך ובאמת צריך להודות על מה שנעשה ועל מה שנבנה.

אורי מקלב: עוברים בירושלים ורואים בתי ספר נבנים, ובכלל קומפלקסים של מוסדות, של כיתות, וזה חשוב מאוד.

אורי מקלב: ירושלים היא מורכבת מאוד גם בנושאי חינוך.

אורי מקלב: אני יכול להגיד לכם שעוד השפעות חיצוניות כמו חוסר בניה, הפקעות בניה, משפיעים גם על מערכת החינוך.

אורי מקלב: דוגמא אחת, שכונת רמת שלמה.

אורי מקלב: שכונת רמת שלמה, יש שם שכונה שאין לה את ההתפתחות האורבנית העתידית שיש לשכונה שהיא נבנית.

אורי מקלב: לא הייתה שם שום תזוזה או כמעט תזוזה מאז שהתאכלסה.

אורי מקלב: הייתה אפשרות ויש תוכניות בנייה.

אורי מקלב: הם יכלו לשנות את בתי הספר, לעשות את השינויים העתידיים שיש.

אורי מקלב: מצד אחד שכונה אחת מתרוקנת וכיתות לימוד מצטמצמות ואתה לא יכול בזה להביא שכונות אחרות שמכוח ההכרח הלכו לגור במקום אחר כשיש באופן טבעי שכונה חדשה, יש צעירים שמגיעים, יש תזוזות, יש בנייה, אנשים מתחלפים.

אורי מקלב: בירושלים צריכים הרבה להתמודד עם הנושאים האלה וזה באמת גם כן משפיע על המחסור.

אורי מקלב: אין ספק שפערים כאלה הם פערים שאני לא חושב שאף עיר בארץ מתמודדת איתם, לא רק פערים של מחסור, גם מציאות כזו שכל כך הרבה ילדים לומדים בלא תנאים, יש כאלה שגרועים מאוד, יש כאלה שפחות גרועים, אבל בכל אופן לא בצורה תקנית ולא כפי שמערכת החינוך היום יודעת לשאוף או מערכת החינוך צריכה לתת את המענים האלה.

אורי מקלב: כפי שאמרו הדוברים, זה לא דבר שנוצר בבת אחת.

אורי מקלב: לאורך הרבה זמן.

אורי מקלב: כבר מספיק זמן היה כדי להטמיע את החוסר כדי לתת את המשאבים הנכונים וללכת ליישום שגם היישום פה בירושלים הוא מורכב מאוד.

אורי מקלב: נדרש בירושלים לבנות.

אורי מקלב: זאת בעיה מורכבת מאוד ביישום שלה, גם פתיחת כיתות, גם יש לך תקצוב וגם כשיש לך הקצאת כיתות, אתה צריך להתמודד עם הרבה קשיים של חוסר מגרשים ולא כאן המקום להאריך.

אורי מקלב: בכל אופן, אני פונה, ראש העיר, אליך.

אורי מקלב: חלק מהדברים שאתה תעשה פה, ודאי היישום שלהם יהיה יותר מורכב.

אורי מקלב: אני אומר לך מתוך ניסיון, אתה 15 שנה בעיריית ירושלים.

אורי מקלב: גם אני הייתי 15 שנה בעיריית ירושלים, רובן כסגן ראש העיר.

אורי מקלב: הרבה פרויקטים היו בסוף, ואני נהנה גם אפילו כשלא מזמינים אותי, ומי יודע, היום מתחלפים פרויקטים שההתוויה וההתהוות שלהם הייתה עם הרבה מאמצים.

אורי מקלב: אתה עובר היום במתנ"ס ובמרכז פיס, אתה רואה את האורות דלוקים ב-23:00 בלילה.

אורי מקלב: יש דבר אחד שאני חושב שעדיין צריך טיפול בירושלים.

אורי מקלב: המצב הזה שלא תמיד השיקולים המקצועיים הם אלה שמובילים לפתרונות למוסדות חינוך.

אורי מקלב: שיקולים פוליטיים הם חלק מהבעיה וגם חלק מהמניעה של הפתרונות.

אורי מקלב: המצב הזה שבירושלים, חברי, חבר הכנסת מאיר כהן, יושב ראש הוועדה, משכונת גילה מוסעים כל יום ילדים לשכונת בית וגן.

אורי מקלב: אני לא צריך לספר לכם את המרחקים.

אורי מקלב: אני לא צריך לספר לכם.

אורי מקלב: את המרחקים כולם יודעים.

אורי מקלב: בשכונות אחרות זה נקרא לעיר אחרת בכל קנה מידה, עם הבעיות של הבוקר, עם המרחקים, מנותקים ממרכז הכיתה, ילדים לומדים בודדים בכיתות אחרות, משולבים בבתי ספר אחרים ועוד בעיות.

אורי מקלב: המצב הזה של בתי ספר שמתרוקנים בשכונת רמות ואי אפשר לתת אותם ואי אפשר לאכלס - - - בגלל שיקולים פוליטיים, זה מצב שהוא עצמו מצב לא תקין.

אורי מקלב: לראות בשכונת בית וגן עשר כיתות א' שנבנים בקרוואנים אחת אחרי השנייה ואף אחת מהבנות האלה לא גרות בשכונה אלא מסיעים אותן ומשנעים אותן משכונות אחרות בגלל שבשכונות האלה לא מסכימים שילדה בת 6 תלמד בבית ספר, לא נותנים לפתוח בית ספר, לא נותנים להשתמש בבית ספר בכיתות קיימות, זה דבר שאי אפשר להסכים איתו.

אורי מקלב: זה דבר שאנחנו צריכים ביום ירושלים, יום שאנחנו צריכים לחפש אחדות, כאן צריכה להתבטאות האחדות שיש.

אורי מקלב: כאן צריך לבוא לידי ביטוי האפשרות הזאת שילד שווה בכל העיר, והילד הזה מוסע, הילד הזה מטולטל.

אורי מקלב: מוסדות חינוך נסגרים בגלל צווים, בגלל העתירות שיש שכנים או גופים שהם נתמכים עירוניים, שהם תומכים כמו מתנ"סים.

אורי מקלב: מה מפריע לילדה בגן, מה מפריע לילדה בת 6, מה מפריע גם לילד בן 8, מה מפריע לילד בן 9 שיש בית ספר שהוא יכול ללמוד על יד הבית שלו, בקירבת הבית והוא צריך להיות מוסע כל יום?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ואאל יונס, בבקשה.

ואאל יונס: אדוני היושב ראש, אדוני ראש העיר, קודם כול זה מאכזב.

ואאל יונס: אחרי 70 שנה אנחנו עדיין מדברים על פערים כל כך גדולים בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה יהודית, במיוחד בעיר, נכון שהיא מורכבת במציאות שלה, אבל במיוחד בעיר ירושלים.

ואאל יונס: מערכת החינוך וועדת החינוך מאז שאני נכנסתי, רק מדברים על פערים גם בכיתות, גם בנשירת תלמידים, גם ברמת הלימודים.

ואאל יונס: כל הדבר הזה מביא בסופו של דבר לאלימות.

ואאל יונס: אני יודע שבירושלים יש אחוזים גבוהים של נשירה של תלמידים.

ואאל יונס: כולנו יודעים שתלמיד שנושר, לאן הוא יכול להגיע?

ואאל יונס: הגיע הזמן באמת להתחיל לדבר על הישגים ולא על פערים.

ואאל יונס: זה אחד.

ואאל יונס: עכשיו שמעתי על 140 מיליון לשנה שכירות.

ואאל יונס: זה אמר דרשני.

ואאל יונס: לא יודע איך עיריית ירושלים מוכנה לשלם 140 מיליון שקל לשנה שכירות.

ואאל יונס: בסכום הזה אתה יכול לבנות עשרה בתי ספר כל שנה.

ואאל יונס: סכומים כאלה אתם משלמים במקום לבנות בתי ספר.

קריאה: עשרה בתי ספר ב-140 מיליון?

ואאל יונס: כמה בית ספר היום אתה יכול לבנות?

ואאל יונס: 10 מיליון?

ואאל יונס: אתה יודע מה?

ואאל יונס: חמישה בתי ספר כל שנה לבנות.

יעקב מרגי: ואאל, אני אומר לך, ראש העיר יכול להתמודד עם חמישה בתי ספר חדשים כל שנה.

יעקב מרגי: אובייקטיבית הוא יכול להתמודד.

יעקב מרגי: הסיבות האובייקטיביות גם כן למניעה, פעמים רבות יותר מאשר זה וקיימנו דיונים על זה, אבל הערת וזה טוב שהערת.

ואאל יונס: פשוט באמת הגיע הזמן שוועדות החינוך לא ידברו על פערים.

יעקב מרגי: אני מתייחס לזה בסיכום.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, ממש בקצרה.

יפה ישר: אני רק מצטרפת לישיבה החגיגית הזאת ולאמירות של ראש העיר.

יפה ישר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד יפה בכל התחומים.

יפה ישר: אנחנו עובדים חזק מאוד על טיוב כוחות ההוראה, עובדי ההוראה, נושא של הבינוי גם עם משרד החינוך, הישגים לימודיים, חינוך בלתי פורמלי, נושא של אקלים.

יפה ישר: מזרח ירושלים, אנחנו בתנופה מאוד חזקה בשנתיים וחצי האחרונות מכל ההיבטים.

יפה ישר: אני חושבת שהשטח במזרח ירושלים, אתה יכול לשאול, יכול לשמוע, מרגיש את התנופה הזאת, מתחבר אליה.

יעקב מרגי: דרך אגב, הוועדה הייתה מחויבת מתחילת הקדנציה הזו.

יעקב מרגי: אנחנו מובילים ולוחצים גם את העירייה, גם את משרד החינוך לצמצם פערים.

יעקב מרגי: האתגר הוא גדול.

יפה ישר: מנכ"ל משרד החינוך עוקב מקרוב אחרי כל התקדמות, בודק באופן אישי.

יפה ישר: יש לנו סטטוסים קבועים ואני מאמינה שאנחנו בשנתיים-שלוש האחרונות בתהליך מאוד מואץ של צמצום פערים שמביא את הפירות שלו.

יעקב מרגי: בקצרה.

תמיר בן משה: תמיר בן-משה, סמנכ"ל פיתוח במשרד החינוך.

תמיר בן משה: אני רוצה להתייחס לסוגיית הפערים בכיתות.

תמיר בן משה: אחד, הסוגיה קודם כול נדונה בבג"צ ולכאורה הכי קל להגיד, רבותיי, יש דין בבג"צ, תהיה החלטה ואנחנו כמובן ניישם, אבל אני רוצה גם שניישר כמה נתונים.

תמיר בן משה: ההחלטה האחרונה לפחות בבג"צ היא שתוקם ועדה ויש כבר תאריכים לוועדה לאורך השנה שתדון בדרכים לסגירת הפערים.

תמיר בן משה: הוועדה היא משותפת גם לעיריית ירושלים, גם לאוצר שנציגיו יושבים פה וגם למשרד החינוך.

יעקב מרגי: מה תאריך היעד לסיום עבודת הוועדה?

תמיר בן משה: יש לנו שישה מפגשים בלוח השנה.

יעקב מרגי: הבג"צ קבע מועדים?

תמיר בן משה: לא.

אמנון מרחב: הבג"צ הורה שכבר בשנת 2018 יחל יישום התוכנית שהוועדה תמליץ עליה.

תמיר בן משה: אנחנו עדיין בחציון של 2018.

תמיר בן משה: אף אחד לא אמר שלא נעמוד בתוכנית.

יעקב מרגי: כמה ישיבות היו עד עכשיו?

תמיר בן משה: הוועדה הראשונה, המפגש שלה בעוד שבוע וחצי, ב-26 בחודש.

מאיר כהן: מדצמבר הייתה ההחלטה ועכשיו הפגישה הראשונה.

תמיר בן משה: כן.

יעקב מרגי: אוקי, בסדר.

תמיר בן משה: זה אחד.

תמיר בן משה: אני רוצה להתייחס לכמה נתונים שהוצגו על ידי ראש העיר.

תמיר בן משה: אחד, לגבי כמות הכיתות שחסרות בירושלים.

תמיר בן משה: אני חושב שאנחנו בנקודת זמן משותפת עם עיריית ירושלים אחרי עבודה מאוד מאומצת שנתיישר על המספרים האמיתיים.

תמיר בן משה: המספרים האמיתיים של חוסר של כיתות זה 3,000 כיתות שחסרות, שהכרנו בהן בצורך.

תמיר בן משה: אפשר להגיד, מה ההבדל בין 3,000 ל-4,000.

יעקב מרגי: הוויכוח הזה לא יגמר.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד של משרד החינוך, קבענו וטוב שקבענו את המושג הזה של הכרה בצורך.

יעקב מרגי: תמיד יהיה פער ומחלוקת בין המשרד, כי משרד החינוך מבחינתו, מה שהוכר בצורך הוא מה שעומד לדיון.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: יהיה פער, פער שנצטרך להתווכח עליו בעתיד.

תמיר בן משה: בסדר גמור.

יעקב מרגי: הלוואי והיינו שם.

יעקב מרגי: הלוואי והיינו במחלוקת שרק בין הפער בין ההכרה בצורך לבין מה שהעירייה - - -

תמיר בן משה: בסדר גמור, אז רק נתיישר על המספרים.

תמיר בן משה: זה אחד.

תמיר בן משה: שניים, מתוך ה-3,000 כיתות של הכרה בצורך, בשיתוף עם עיריית ירושלים, החלוקה היא – 1,900 כיתות במזרח העיר ו-1,100 כיתות במערב העיר.

תמיר בן משה: מתוך ה-1,900 כיתות של מזרח העיר, כמה כיתות היום זמינות לתקצוב, מישהו פה יודע?

תמיר בן משה: אפס.

יעקב מרגי: אובייקטיבית יש קשיים.

תמיר בן משה: בסדר גמור, כלומר, בהנחה שאין מגבלה תקציבית והייתה לנו יכולת לתקצב את כל הכיתות שחסרות במזרח העיר - - -

יעקב מרגי: תמיר, אמר המנכ"ל פה בצדק, בדיון הקודם דיברנו על זה והבטחתם שתיתנו התייחסות לכך.

יעקב מרגי: זה הקושי, מה קדם למה, הביצה או התרנגולת.

יעקב מרגי: יש עיריות שיכולות לסחוב כשהן צריכות לבנות שניים, שלושה, ארבעה בתי ספר, יכולות להרשות לעצמן תקציב התכנון הראשוני במימון ביניים לממן את המדינה.

יעקב מרגי: עיריית ירושלים באתגר כזה של בתי ספר רבים לא יכולה לממן, לכן תתכנסו.

תמיר בן משה: עוד משפט אחד.

תמיר בן משה: אני מדבר על פרויקטים שהם מתוקצבים, כלומר שהם עברו את התכנון ואת התקצוב והם עכשיו מה שנקרא צריכים לצאת לפועל.

תמיר בן משה: יש לנו היום בנקודת הזמן, דוח שהוצאתי אותו אתמול.

תמיר בן משה: 700 מיליון שקל הרשאות לעיריית ירושלים ביד, שזה מעל 800 כיתות שאפשר מחר לבנות אותן, כלומר הרשאות ביד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מה הבעיה, מנכ"ל העירייה?

אמנון מרחב: אני חלוק על תמיר.

אמנון מרחב: עושה עבודה יפה במשרד החינוך אבל במקום לשים את היד על הנתונים של עיריית ירושלים, עד היום לא קיבלנו שום התייחסות לחוברת הנפלאה הזאת.

יעקב מרגי: הוא לא מתכחש למצוקה.

יעקב מרגי: יש מצוקה, יש פער.

יעקב מרגי: הוא בא ואומר, בזמן שאנחנו מלינים, עכשיו יש לנו הרשאות לביצוע בשווי של 700-800 מיליון ₪.

יעקב מרגי: למה זה לא יוצא לדרך?

אמנון מרחב: אדוני יו"ר הוועדה, אין הרשאה אחת שלא בביצוע.

אמנון מרחב: משרד החינוך יודע את זה.

אמנון מרחב: צר לי שכל הזמן משחקים פה במספרים ובנתונים לא נכונים.

יעקב מרגי: כל מה שבהרשאה לביצוע, בעבודה?

אמנון מרחב: אין אחד שלא מבוצע.

יעקב מרגי: כמה בתי ספר כרגע בהליך מכרזי?

אמנון מרחב: נמצא פה שמעון, סגן ראש מנח"י.

יעקב מרגי: בבקשה.

שמעון אטיאס: שמעון אטיאס, סגן ראש מינהל החינוך.

יעקב מרגי: כמה פרויקטים של מוסדות חינוך כרגע בהליך ממכרז והלאה?

שמעון אטיאס: למעלה מ-500 כיתות בהליכי תכנון וביצוע ברגעים אלו.

מאיר כהן: כמה מהם במזרח?

שמעון אטיאס: משהו כמו שליש.

תמיר בן משה: ב-1 בספטמבר, 27 - - -

אמנון מרחב: בשנה שעברה לא תכננו אף מוסד כי לא קיבלנו תקציב לתכנון שנה שלמה.

שמעון אטיאס: משפט אחרון.

שמעון אטיאס: בעצם משרד החינוך יודע שאנחנו מממשים את ההרשאה כשאנחנו מתחילים לדווח.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיכנס לזה.

יעקב מרגי: תודה, הבנתי.

יעקב מרגי: זה בעבודה, אין לי בעיה.

אמנון מרחב: עוד מילה אחת, ברשותך.

אמנון מרחב: אין לנו כספים להפקעת קרקעות במזרח העיר לצורך בינוי כיתות לימוד.

יעקב מרגי: אני אתייחס לזה בסיכום.

יעקב מרגי: תודה.

שמחה סחר: אני שמחה סחר מהעמותה למען הילד בגיל הרך.

שמחה סחר: קודם כול, אנחנו שמחים שהבאתם את הנושא הזה של צמצום פערים, אבל צריך להתחיל בגיל הרך.

שמחה סחר: צריך לאתר בגיל הרך, צריך לבנות לגיל הרך.

שמחה סחר: צריך להתחיל משם.

יעקב מרגי: זו הזדמנות גם להזכיר לממשלת ישראל ומשרד החינוך על ההחלטה להקים את המועצה לגיל הרך ואנחנו נתפנה, רק נסיים את הרפורמה בחינוך המיוחד.

שמחה סחר: אני רק רציתי להזכיר את הגיל הרך.

יעקב מרגי: גברת קרמר, את רוצה לומר משהו?

יעקב מרגי: בקצרה.

אסתר קרמר: ממש בקצרה.

אסתר קרמר: רציתי לדבר על המתי"א של ירושלים החרדית.

אסתר קרמר: בעוד שבמתי"א יש 100 עובדים סך הכול, מתוכם סך הכול חמישה עובדים שייכים למגזר החרדי, שהם יושבים על שלוש משרות, שזה אומר פחות מ-5% מהתקצוב של המתי"א מגיע למגזר החרדי, כשהמגזר החרדי הוא שליש מהציבור בירושלים.

יעקב מרגי: תודה רבה, אני אתייחס לזה בדיוני החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: הסתדרות המורים, רוצה לומר משהו?

מרדכי סמט: אני במערכת החינוך דור שישי בירושלים.

מרדכי סמט: אני ניהלתי את גבעת מרדכי, אדוני ראש העיר, עשר שנים.

מרדכי סמט: יושב ראש ועד ההורים שלי היה זבולון אורלב, אז ביום חגה של ירושלים אני חייב לברך ולהודות באמת על העבודה החינוכית מאין כמוה ואתגרים מאין כמותם ואני מקווה שבישיבה הבאה סוף סוף נשמע שחמישית מהתקציב שדיבר ראש העיר יבוא לידי מימוש.

יעקב מרגי: אנחנו מקווים ש-50%.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת את ראש העיר והנהלת העיר ותושבי העיר בברכת חג יום ירושלים שמח.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לראש העיר על נוכחותו בדיוני הוועדה שוב ושוב, מה שמעיד על הרצינות ועל גודל האתגר והמחויבות של ראש העיר והנהלת העיר למערכת החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת על היוזמה והשינוי שמוביל ראש העיר באסטרטגיית הניהול של מערכת החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת על החדשנות החינוכית שמוביל ראש העיר.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע על בלימת המגמה ואפילו היפוך המגמה בחינוך הממלכתי והממלכתי-דתי.

יעקב מרגי: הוועדה עוקבת מקרוב על המגמות שמתחוללות במערכת החינוך במזרח העיר, מברכת על העלייה בביקוש לתוכנית הלימודים הישראלית.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל ולמשרד החינוך להירתם יחד עם עיריית ירושלים לשלב ידיים על תוכניותיה של עיריית ירושלים לצמצום פערי הכיתות וצמצום הפערים ההולכים וגדלים ולבטא את החרפה השלטונית, אני קורא לזה חרפה שלטונית, שבה יש חוסר של כ-4,000 כיתות תקניות ועוד כ-1,000 כיתות להתמודדות עם גידול האוכלוסייה בעיר ירושלים, מה שאומר להערכתי בחישוב גס מאוד שיותר ממיליון תלמידים לומדים ומתחנכים בכיתות לא תקניות, שבערים אחרות במשרד החינוך והרשויות המקומיות היו מוציאים צווי סגירה לאותם מוסדות.

יעקב מרגי: תלמידי ירושלים הם ודאי לא מסוג ב' .

יעקב מרגי: הוועדה מברכת שלמרות הקשיים ולמרות האתגרים, מערכת החינוך בירושלים מתמודדת עם האתגר ומגיעה להישגים רבים.

יעקב מרגי: הוועדה תעקוב מקרוב אחר התקדמות הדיונים של הוועדה המיוחדת שהוקמה על פי החלטת בג"צ לצמצום פערי הכיתות בעיר ירושלים.

יעקב מרגי: תודה רבה אדוני ראש העיר, תודה רבה לחברי הכנסת, תודה רבה לכולם.