ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1029, 2018-05-07 11:45

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום הצעת חוק אמנות הבנקים הבין-לאומיים לפיתוח (תיקוני חקיקה), התשע"ח-2018, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: מי מציג את הצעת החוק?

יואל נוה: אני אציג את הצעת החוק.

יואל נוה: אני הכלכלן הראשי במשרד האוצר.

משה גפני: מה אמרת על העלאת שכר המינימום?

יואל נוה: לא אמרתי שום דבר.

יואל נוה: במסגרת הפרסומים השבועיים שלנו, בכל פעם אנחנו שמים פוקוס על נושא אחר.

יואל נוה: הפעם שמנו פוקוס על מחקר שאנחנו עורכים כרגע, על השפעות של העלאת שכר המינימום על שכר ועל תעסוקה.

יואל נוה: בגלל שאנחנו קרובים להעלאת שכר המינימום הנוכחית, הסתכלנו על העלאת שכר המינימום המשמעותית הקודמת, שקרתה בין השנים 2006–2008.

יואל נוה: המחקר בעיצומו ואנחנו בודקים את ההשפעות על התעסוקה ועל השכר מתוך בסיסי הנתונים האדמיניסטרטיביים של רשות המסים, שעל-פי חוק פתוחים בפנינו.

יואל נוה: אחת המסקנות שעולה שם, שבדרך כלל עם העלאת שכר המינימום לא רואים השפעה על התעסוקה.

יואל נוה: רואים עליית שכר כמובן, כי שכר המינימום עולה, אבל בטווח הארוך יותר מוצאים שיש גם השפעות שליליות על תעסוקה, בעיקר בחברות שבהן מספר העובדים שמועסקים בשכר מינימום גדול יחסית.

יואל נוה: למה זה לוקח זמן?

יואל נוה: כי בדרך כלל אנחנו מעלים את שכר המינימום בתקופה שבה הביקוש לעובדים גדול מאוד, כמו עכשיו, יש מחסור גדול מאוד של עובדים במשק הישראלי בכל החתכים ובכל רמות השכר.

יואל נוה: כאשר בהמשך יש איזו האטה, ומטבע הדברים בכלכלה יש מחזורים, אז שכר המינימום הופך להיות מעין מחסום.

יואל נוה: בהתחלה מפטרים את העובדים שהתפוקה שלהם- - -

משה גפני: כלומר, לפי המחקר שלכם, מי שייפגע מהעלאת שכר המינימום בהמשך הם החלשים יותר.

יואל נוה: מטבע הדברים, אחת הטענות שעולות היא שהעלאת שכר המינימום – שוב, הכול הוא שאלה של כמות.

יואל נוה: אגב, בישראל שכר המינימום הוא גבוה יחסית, לא באופן אבסולוטי בהכרח אבל בפער בינו לבין השכר הממוצע.

יואל נוה: כאשר אתה מסתכל על מדינות אחרות שיש בהן שכר מינימום- - -

עמר בר-לב: או שהשכר הממוצע הוא נמוך מאוד.

איתן ברושי: אבל פה גם החיים יקרים יותר.

איתן ברושי: נכון?

איתן ברושי: לא רק השכר.

משה גפני: הוא לא הביע עמדה.

משה גפני: ראיתי את המחקר הזה.

יואל נוה: לא הבעתי עמדה.

משה גפני: יואל נוה טוען שהעלאת שכר המינימום, בטווח הקצר זה מצוין, אבל בטווח הארוך עלול להיות מצב שכאשר יהיו יותר מדי עובדים תהיה בעיה בעניין הזה וזה יהיה מחסום למקבלי השכר הנמוך.

רועי פולקמן: זה דוחף לשכלול של המשק, זה דוחף לפריון, כי ברגע שעובד מרוויח יותר הוא צריך להיות יותר מיומן, להכיר יותר טכנולוגיה.

רועי פולקמן: בסוף זה טוב יותר למשק.

משה גפני: הוא אומר שהחלשים ייפגעו.

משה גפני: זה המצב.

משה גפני: כך מראה המחקר שלהם.

יואל נוה: נעשית פה חלוקת ההכנסות בין העובדים- - -

רועי פולקמן: תלוי כמה המשק מסתגל לשכר הגבוה יותר.

משה גפני: לא עשיתי מחקר.

משה גפני: אני בעד העלאת שכר המינימום.

משה גפני: אומר יואל נוה: עשינו מחקר, בדקנו את ההשלכות בעקבות ההעלאה הקודמת, שהייתה לפני כמה שנים.

משה גפני: הוא אומר: ברגע שיש היצף ויש מקום להרבה עובדים – הכול בסדר.

משה גפני: אבל ברגע שמתחיל מיתון מבחינת העובדים, המציאות תהיה שמי שייפגע זה מקבלי שכר המינימום.

רועי פולקמן: אם זה הולך ביחד עם צעדים נוספים, כמו השקעה בטכנולוגיה בתעשייה, אז זה לא קורה.

רועי פולקמן: זה לא מחויב המציאות.

משה גפני: רועי פולקמן, מה שאתה אומר הוא בסדר.

מוסי רז: אני רוצה להבין את המחקר.

מוסי רז: הוא אמר שהייתה העלאה בין 2006–2007.

מוסי רז: מתי הייתה הירידה בתעסוקה?

יואל נוה: אנחנו מסתכלים על השינוי היחסי בתעסוקה.

משה גפני: הוא יענה לך.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד באופן כללי.

משה גפני: אומר המחקר של הכלכלן במשרד האוצר שהעלאת שכר המינימום היא דבר נכון כאשר יש היצף של עובדים ויש שפע.

משה גפני: עלול להיות בעוד כמה שנים – הם בדקו את זה אחורה לגבי מה שאירע עם העלאת שכר המינימום – בחברות שניזונות מעובדים שיש להם שכר מינימום תהיה פגיעה בעובדים האלה.

משה גפני: לא בעובדים המיומנים ולא בעובדים שמקבלים שכר גבוה.

יוליה מלינובסקי: אתה תהיה לנצח.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מחליפים אותך.

משה גפני: נכון, יואל נוה?

משה גפני: אני טעיתי?

יואל נוה: פחות או יותר.

מוסי רז: מתי ראית את הירידה בהיקף התעסוקה?

יואל נוה: בודקים את הגידול בתעסוקה.

מוסי רז: אתה אומר שיש גידול, אבל הגידול קצת קטֵן?

יואל נוה: באופן הפשטני, כאשר אתה מסתכל על חברות שבהן כמות העובדים בשכר מינימום גדולה יותר, אתה מחלק אותן לשתי קבוצות ומסתכל על "טרנד" הגידול בתעסוקה, אתה רואה שבעוד שבחברות שיש להן מיעוט עובדים בשכר מינימום באותה תקופה יש גידול משמעותי למדי בתעסוקה, בחברות שרוב העובדים שלהן על סף שכר המינימום רואים שהגידול הזה- - -

מוסי רז: מי אמר שזה קשור לשכר המינימום?

מוסי רז: חברות שמשלמות יותר הן חברות טכנולוגיה, חברות תמיכה.

יואל נוה: זה אותו דבר.

יואל נוה: בסופו של יום הרי מעסיק לא מעסיק עובד אם העלות השולית שלו גבוהה יותר מהתפוקה השולית של העובד.

יואל נוה: זה בדיוק העניין.

משה גפני: זה מחקר גדול?

יואל נוה: אנחנו עושים מחקר משמעותי למדי, בשיתוף עם פרופסור מאחת האוניברסיטאות בארצות הברית שהוא מומחה לנושא שכר מינימום.

יואל נוה: כשיתפרסם המחקר המלא תוכלו לראות אותו.

משה גפני: אבקש לראות אותו.

משה גפני: יש לזה חשיבות, גם כלכלית וגם חברתית.

משה גפני: עכשיו אנחנו מדברים על הבנקים הבין-לאומיים.

משה גפני: שם לא מקבלים שכר מינימום...

יואל נוה: הצעת החוק הזאת היא בעצם סופו של מהלך שהחל עוד בשנת 2015, שבמסגרתו הגיעו בנק ישראל ומשרד האוצר להסכם, שלפיו הייצוג של מדינת ישראל בשלושה מוסדות: בבנק העולמי, בבנק הבין-אמריקאי לפיתוח, ובבנק האירופאי לשיקום ופיתוח יעבור מבנק ישראל למשרד האוצר.

יואל נוה: ההיסטוריה של זה ארוכה למדי.

יואל נוה: ב-1963, כאשר מדינת ישראל הייתה צריכה להגדיל את היקף ההשקעה שלה במניות בבנק העולמי, ככל הנראה בגלל שלממשלה בזמנו לא היה עודף מטבע חוץ נעשה הסכם הפוך, שבו מניות המדינה בבנק העולמי ובקרן המטבע עברו ממשרד האוצר לבנק ישראל ובתמורה בנק ישראל הוא זה שהשקיע במשך שנים בהון המניות של הבנק העולמי, והייצוג של מדינת ישראל במוסדות הבנק העולמי עבר לבנק ישראל.

יואל נוה: בהמשך ישראל הצטרפה לעוד שני מוסדות, כפי שאמרתי, לבנק הבין-אמריקאי לפיתוח, נדמה לי ב-1976, ולבנק האירופאי לשיקום ופיתוח שקם מייד אחרי נפילת ברית המועצות בראשית שנות התשעים.

יואל נוה: באופן טבעי מי שקנה בזמנו את המניות, השקיע אותן ושלח ייצוג היה בנק ישראל, כהמשך לאותו הסדר מ-1963.

יואל נוה: כל אחד מן המוסדות האלה, הארגון שלו מבוסס על אמנה בין-לאומית, כאשר המדינות החברות בבנק חותמות על האמנה.

יואל נוה: האמנה הזאת תמיד מאושרת בממשלה, מאושרת על ידי הכנסת ומקבלת תוקף בדין הפנימי באמצעות חוק ספציפי של הבנקים האלה.

יואל נוה: כך נעשה לגבי שלושת המוסדות הללו.

יואל נוה: על פי ההסכם בין בנק ישראל לבין משרד האוצר, כאמור, המניות והייצוג יעברו מבנק ישראל למשרד האוצר.

יואל נוה: השלמנו את כל הוראות ההסכם.

יוליה מלינובסקי: כמה זה בכסף, מניות בכל שלושת הבנקים?

יואל נוה: 400 מיליון שקל.

משה גפני: אין שום משמעות לזה, זה רק עניין של כבוד.

איתן ברושי: איך הנגידה הסכימה?

איתן ברושי: אם זה עניין של כבוד, למה הסכימו?

משה גפני: לקחת לי את השאלה.

איתן ברושי: יש כאן מישהו מבנק ישראל שמאשר שהם הסכימו?

יואל נוה: אנשי בנק ישראל נמצאים פה.

יואל נוה: הם חתמו על ההסכם.

איתן ברושי: בדרך כלל הם לא מסכימים לשום דבר.

איתן ברושי: סוף סוף בדבר רציני הם הסכימו.

יואל נוה: המשא ומתן ארך תקופה לא קצרה.

יואל נוה: ה"טריגר" למשא ומתן הזה או ההתנעה של המשא ומתן הזה הייתה אחרי שראש הממשלה החליט שישראל – כמובן באישור הממשלה ואחר כך באישור הכנסת – תצטרף לבנק האסיאני להשקעות בתשתית.

משה גפני: אישרנו את זה.

יואל נוה: באותו מועד בנק ישראל חשב שלא נכון שהוא יקנה את המניות.

יואל נוה: מדינת ישראל דרך התקציב קנתה את המניות.

יואל נוה: התחיל דיון בין משרד האוצר לבין בנק ישראל על העברת הייצוג.

יואל נוה: אסביר מה הרציונל בהעברת הייצוג.

יואל נוה: ברוב המוסדות מן הסוג הזה בעולם מי שמייצג את המדינה הוא משרד האוצר ולא הבנק המרכזי.

יוליה מלינובסקי: אבל זה לא נקרא משרד האוצר העולמי, זה נקרא בנק בין-לאומי למשהו.

יואל נוה: הנציגים של המדינה באותם מוסדות בנקאיים – ואני משתתף בפגישות השנתיות של רוב המוסדות האלה – בדרך כלל מגיעים ממשרדי הממשלה, וברוב המקרים ממשרד האוצר.

יואל נוה: למה?

יואל נוה: המוסדות האלה עוסקים במדיניות של פיתוח בין-לאומי.

יואל נוה: מדינות בדרך כלל לא מסתפקות בעצם העובדה שהן קונות את המניות וחברות בבנקים האלה אלא יש להן עוד אג'נדות שהן רוצות לקדם באמצעות החברוּת הזאת.

יואל נוה: מטבע הדברים, בנק מרכזי, שיש לו חוק שמגדיר מה מותר לו לעשות ומה אסור לו לעשות, מוגבל בפעולות נוספות, שהן פעולות מתבקשות מול המוסדות הבין-לאומיים האלה.

יואל נוה: כאשר מדינה רוצה לקדם נושאים של מעורבות בין-לאומית ופיתוח בין-לאומי, הגוף היותר הגיוני לעשות את זה הוא הממשלה ולא הבנק המרכזי.

יואל נוה: לכן זה מה שקורה.

איתן ברושי: עד היום זה לא הפריע ועכשיו פתאום זה מפריע?

יואל נוה: הגענו למסקנה בקיץ 2015 שנכון לשנות את המצב הזה.

יואל נוה: אני יכול לומר לכם שבמסגרת אגף הכלכלן הראשי אנחנו אחראים גם על הקשרים הבין-לאומיים של משרד האוצר ואנחנו מטפלים גם בקשר אל מול המוסדות הללו.

יואל נוה: ביכולות שיש לנו היום אנחנו מגבירים מאוד את שיתוף הפעולה עם המוסדות האלה, גם בתחומים שהם מעבר לייצוג הפורמלי במוסדות הבנק.

יואל נוה: אני חושב שאנחנו מממשים בצורה טובה יותר.

יואל נוה: זה רק תחילת הדרך, יש לנו עוד תוכניות משמעותיות למדי למנף את החברוּת של ישראל במוסדות האלה כדי להשיג יעדים נוספים, שהם ברובם גם כלכליים, לטובת מדינת ישראל.

יואל נוה: כדי לסיים את המהלך נדרש אותו שינוי חקיקה, שבו נכתב בעבר בכל אותם חוקים שמי שמייצג את ישראל במוסדות האלה הוא בנק ישראל.

יואל נוה: לכן הצעת החוק הזאת הגיעה לכנסת, זה הרקע.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בנק ישראל.

דיתי סירקיס: אין לי הרבה מה להוסיף, פרט לכך שאנחנו היינו חלק מן ההסכם.

דיתי סירקיס: אנחנו הסכמנו.

יוליה מלינובסקי: תמורת מה הסכמתם?

מוסי רז: תמורת 400 מיליון שקל.

משה גפני: לוקחים מבנק ישראל את הסמכויות בעניין הזה ומעבירים אותן למשרד האוצר.

משה גפני: מה היה רע כשזה היה אצלכם?

משה גפני: מה יהיה טוב במשרד האוצר?

משה גפני: תגידי, בבקשה.

דיתי סירקיס: אני חושבת שיואל נוה נתן הסבר מה היתרונות בכך שזה יעבור למשרד האוצר.

דיתי סירקיס: אם זה היה רק העובדה שזה היה בבנק ישראל, אני חושבת שזה לא היה רע, גם בבנק ישראל עשו עבודה טובה.

דיתי סירקיס: אמרתי שיואל נוה הסביר את היתרונות בכך שזה יעבור למשרד האוצר.

משה גפני: אין לכם בעיות עם העניין הזה?

דיתי סירקיס: אנחנו הסכמנו לזה.

דיתי סירקיס: אבל אני לא חושבת שכאשר זה היה בבנק ישראל זה היה רע.

יואל נוה: לא אמרנו שלא נעשתה עבודה טובה.

מיקי לוי: הרי כל הנציגים בבנקים העולמיים הם נציגים של בנק ישראל.

מיקי לוי: הנציג בוושינגטון הוא לא נציג של בנק ישראל?

יואל נוה: כבר לא.

יואל נוה: במסגרת ההסכם, המשמעות של החלפת הייצוג, שמי ששולח את הנציגים כעת, בצורה הדרגתית – ואסביר גם למה – למוסדות האלה יהיה משרד האוצר ולא בנק ישראל.

יואל נוה: זאת המשמעות הפרקטית.

יואל נוה: במסגרת ההסכם הזה אמרנו שאמנם ההסכם נחתם בסוף שנת 2016 והתשלום הועבר בסוף שנת 2016.

יואל נוה: לא הייתה שום כוונה לקחת נציגים מכהנים של בנק ישראל במוסדות האלה ובאותו מועד להחליף אותם.

יואל נוה: לכן ההסכם אמר שהנציגים האלה מוחלפים בהדרגה.

יואל נוה: לכן עוד לפני חתימת ההסכם, בהסכמת נגידת בנק ישראל, נשלחה נציגה של משרד האוצר בקיץ 2016 לבנק הבין-אמריקאי לפיתוח.

יואל נוה: לפני כשנה נשלחה נציגה של משרד האוצר, כבר על פי הוראות ההסכם, לאחר שמשרד האוצר בחר ושר האוצר מינה נציג, לבנק האירופאי לשיקום ופיתוח.

יוליה מלינובסקי: זה שליחות קבע?

יואל נוה: זה לא שליחות קבע.

יואל נוה: אדם שנבחר לייצג את ישראל מקבל חל"ת ממשרד האוצר.

יואל נוה: כך היה גם בבנק ישראל.

יואל נוה: הוא נוסע לתקופה של כשלוש שנים, שבה הוא עובד של הבנק העולמי, מקבל את השכר מן המוסד הרלוונטי.

יואל נוה: הוא עובד במשרדו של הדירקטור שמייצג גם את ישראל בבנק.

מוסי רז: יש לזה השפעה על כוח אדם?

יואל נוה: לא, אין לזה שום השפעה על כוח אדם.

מוסי רז: אם הם חוזרים, צריך למצוא להם משרה.

יואל נוה: הם נוסעים לחל"ת בהסכמה.

מוסי רז: אז הם חוזרים לבנק ישראל וצריך להעסיק אותם.

יואל נוה: מי שנסע, מראש משרתו נשמרת.

יואל נוה: כך זה עובד.

מוסי רז: עכשיו ייסעו אנשים ממשרד האוצר ובינתיים יצטרכו במקומם מישהו שיחליף אותם.

מיקי לוי: זה בסך הכול ארבע משרות.

יואל נוה: לא מגדילים את מספר המשרות.

יואל נוה: כאשר אדם יוצא לחל"ת יש מנגנון של מילוי מקום, כך שאין כאן הגדלה של שיא כוח אדם, לא בבנק ישראל ולא במשרד האוצר.

משה גפני: אני אתמוך בחוק הזה אבל אני לא מבין אותו.

משה גפני: אלה מבקשים ואלה מסכימים.

משה גפני: אתם לא מסכימים בשל פחד, אתם מסכימים בגלל שהסכמתם.

דיתי סירקיס: זה הסכמה מדעת.

דיתי סירקיס: אבל יש לנו תיקון.

דיתי סירקיס: התיקון מוסכם ואסתי פלדמן תקרא אותו.

אסתי פלדמן: כאשר אקרא את הצעת החוק, אוסיף את התוספת של בנק ישראל שנשמטה בטעות, שהייתה עליה הסכמה מלכתחילה והעברנו את הנוסח גם לייעוץ המשפטי של הוועדה.

משה גפני: אגב, למה אתם לא מקבלים את הבקשה של הוועדה באשר לוועדה ליציבות פיננסית?

אסתי פלדמן: מה בקשת הוועדה?

משה גפני: אין בקשה.

משה גפני: אנחנו בסדר.

משה גפני: אל תביאו את החוק.

משה גפני: בסדר.

אסתי פלדמן: הצעת חוק אמנות הבנקים הבין-לאומיים לפיתוח (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018 הוספנו בסעיף 4א רבתי את סעיף קטן (ב).

אסתי פלדמן: החוק הזה מדבר על הבנק העולמי ועל קרן המטבע הבין-לאומית.

אסתי פלדמן: היכן שאנחנו מבהירים ששר האוצר מקבל את הייצוג בחברוּת המדינה בבנק, בנק ישראל ביקש להבהיר שהייצוג בקרן נשאר של בנק ישראל.

יואל נוה: זה חלק מאותו הסכם.

יואל נוה: יש פה פשוט חוק שמאגד שני גופים שונים.

יואל נוה: הבנק העולמי, כפי שאמרנו, הוא בנק בין-לאומי לפיתוח, וקרן המטבע היא קרן- - -

משה גפני: למה אני מתערב כך?

משה גפני: החוק בסדר.

משה גפני: שר האוצר רוצה – בסדר.

משה גפני: אתם מסכימים.

משה גפני: בנק ישראל – גם בסדר.

משה גפני: אבל עוברת סמכות מבנק ישראל למשרד האוצר וזה הגיע לפה בחוק של הוועדה ליציבות פיננסית.

משה גפני: עוברת סמכות למשרד האוצר.

משה גפני: ביקש חבר הכנסת מיקי לוי בדיון ההוא, שברגע שהולכת להיות בעיה גדולה אנחנו נדע מזה.

מיקי לוי: לא אנחנו.

מיקי לוי: רק היושב-ראש.

מיקי לוי: שמא הסוד הזה ידלוף.

משה גפני: אני הסכמתי שירד כל הסעיף הזה ואז גם אני לא אבקש.

משה גפני: יצטרכו להביא את זה בכלל ברגע שיש בעיה.

משה גפני: הצענו הצעה, וגם לזה אתם לא מסכימים.

איתן ברושי: מה אתה רוצה?

איתן ברושי: ממשלה שיוצאת למלחמה בעקבות החלטה של שר אחד שהוא גם ראש הממשלה ועם שר הביטחון, אז למה היא צריכה לעדכן אתכם?

איתן ברושי: לגבי המים מעדכנים אותך?

איתן ברושי: הם החליטו לעשות שינוי של הכול.

איתן ברושי: הגענו לכך שזו המדינה עם הכי הרבה הישגים בעולם.

איתן ברושי: עכשיו מתחילים לפרק אותה עם כל החוקים ההזויים האלה.

אסתי פלדמן: אנחנו מדברים כאן על נושא שקשור בייצוג בבנקים.

אסתי פלדמן: לא מדובר בסמכויות נרחבות.

משה גפני: אמרתי מראש שאני מסכים.

משה גפני: רק אמרתי בהזדמנות הזאת – לא הייתה לי הזדמנות אחרת.

מיקי לוי: הוא דיבר על מה שכואב לו.

משה גפני: בסדר, אם אתם לא רוצים את החוק הזה – לא צריך.

איתן ברושי: הבעיה שלכם, שחבר הכנסת גפני הוא לא נוקם ונוטר.

איתן ברושי: אחרי שהוא איים, הוא ממשיך הלאה.

משה גפני: אני לא נוקם ונוטר, אבל אני לא מביא את זה.

איתן ברושי: שר האוצר לא התייחס אליך בנושא גיל הפרישה של נשים, אז למה אתה מקיים את הדיון?

איתן ברושי: תחזיר את יואל נוה, שיחזור עם שר האוצר ויבקש סליחה ויקדם את החוק.

איתן ברושי: אבל כך, למה הם צריכים להתאמץ?

איתן ברושי: הכול מצליח להם.

משה גפני: אמרתי פה בוועדה, לא הסתרתי שום דבר.

מיקי לוי: מישהו מתבלבל – תפקידה של הוועדה הוא פיקוח על מהלכי הממשלה.

מיקי לוי: בגלל הסודיות ביקשתי שרק היושב-ראש, באשר הוא, יידע.

משה גפני: כבר הלכתי עוד צעד, וגם לא הסכימו.

משה גפני: איתן ברושי, אבל אני לא מביא את הצעת החוק עד שזה לא ייגמר.

משה גפני: לגבי הצעת החוק שלפנינו אין לי בעיה.

איתן ברושי: צריך לתפוס אותם במקום שכואב.

מיקי לוי: שר האוצר- - -

איתן ברושי: מיקי לוי, תן לי לשאול.

איתן ברושי: אתה כבר לא סגן שר האוצר.

איתן ברושי: תן להם.

מיקי לוי: אני מרגיש צורך להגן עליהם.

איתן ברושי: אל תדאג, יואל נוה מספיק מנוסה.

איתן ברושי: תן לו.

יואל נוה: אנחנו, בתיאום עם נציבות שירות המדינה, למרות שזה לא משרה בשירות המדינה, והמשרה הזאת, המינוי בסופו של דבר כפוף לאישורו של הדירקטור הרלוונטי בבנק, שהוא לא ישראלי- - -

משה גפני: אבל מישהו שולח אותו.

יואל נוה: נכון.

יואל נוה: אנחנו מנהלים מכרז פנימי בתוך משרד האוצר לפי הכללים.

איתן ברושי: זה לא כתוב.

איתן ברושי: אני שואל איך ממנים את הנציג.

איתן ברושי: מה כתוב בחוק?

יואל נוה: לא צריך להיות כתוב בחוק מה שלא היה כתוב קודם כשעשה את זה בנק ישראל.

יואל נוה: אנחנו ממנים את הנציג הזה באמצעות מכרז פנימי בתוך משרד האוצר.

איתן ברושי: זה לא צריך להיות כתוב?

יואל נוה: לא.

איתן ברושי: ואיך ממנים את האיש בקרן?

מיקי לוי: יש את נציגי צה"ל והמשטרה ומשרד הכלכלה ומשרד התיירות.

מיקי לוי: לא נגמור את זה.

דיתי סירקיס: גם אצלנו זה בהליך של מכרז.

משה גפני: אין לך מה לדאוג.

משה גפני: זה לא כתוב בשום חוק, איתן ברושי.

משה גפני: בכל מקום שכתוב שימונה על ידי המשרד או ימונה על ידי בנק ישראל או ימונה על ידי משרד האוצר, בכל מקום יש את הכללים איך עושים את זה.

משה גפני: זה לא קשור לחוק הג'ובים, אם לזה התכוונת.

איתן ברושי: אני לא מתווכח.

איתן ברושי: רק רציתי לדעת שזה נעשה באופן מסודר.

מיקי לוי: אולי המנכ"לים רוצים למנות.

משה גפני: מי בעד אישור הצעת חוק אמנות הבנקים הבין-לאומיים לפיתוח (תיקוני חקיקה), התשע"ח-2018, עם התוספת שאסתי פלדמן הקריאה בהסכמה עם בנק ישראל?

משה גפני: ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: הצעת החוק נתקבלה פה אחד.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לכם.