ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 762, 2018-05-21 09:23

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-21 במאי 2018, ז' בסיון התשע"ח, השעה 9:23.

אלי אלאלוף: אנחנו דנים בהצעת חוק של חבר כנסת יואל חסון ויהודה גליק, ואני יכול לומר שזה יותר יהודה מאשר יואל.

אלי אלאלוף: באמת עבודה מדהימה שאתה עושה מאחורי הפרגוד ולא רק מאחוריו.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שיש כאן מספר רב של חברי כנסת וזה אומר שההצעה מקבלת את תמיכת רוב חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה.

אלי אלאלוף: על סדר היום הצעת חוק החזקת תכשיר אפינפרין במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים, התשע"ח-2017.

יהודה גליק: השם המקצועי, המדעי, הרפואי הוא אפינפרין.

אלי אלאלוף: אולי תפתח בכמה מלים.

יהודה גליק: אני לא צריך לפתוח במלים.

יהודה גליק: אנחנו רוצים להתקדם.

יהודה גליק: אנחנו רוצים היום לסיים עם החוק הזה.

יהודה גליק: אין שום סיבה שהחוק הזה כבר יותר משנה וחצי עובר לנו במסדרונות והיועצים המשפטיים מאחורי הקלעים עושים עבודה נהדרת, מקסימה ומדהימה ואני חושב שהיום חובה עלינו לסיים את הדבר הזה.

יהודה גליק: הייתי מאוד שמח שלא נחזור על דברים כי הם נדונו כבר בדיונים קודמים.

יהודה גליק: היה דיון מאוד מאוד יעיל בראשות חברתך טלי פלוסקוב ודברים סוכמו.

יהודה גליק: בעצם אנחנו מדברים על דבר שהוא לא משהו גרנדיוזי.

יהודה גליק: מדובר על תיק עזרה ראשונה שמוסיפים לו מוצר אחד בתוך התיק, מוצר שהוא בגודל של עט, טיפה יותר רחב וטיפה יותר גדול.

יהודה גליק: זה כל הסיפור.

יהודה גליק: אני חושב שכדאי שכולנו נתכוונן לקראת זה שהחוק הזה יעבור היום לקריאה שנייה ושלישית וכל הוויכוחים יושמו בצד כיוון שבאמת כבר הוצאנו מהחוק הזה את המוסדות העסקיים שאלה בתי המלון והמסעדות.

יהודה גליק: זה חבל, אבל זה מה שדרשו מאתנו בממשלה.

יהודה גליק: עכשיו אנחנו מדברים על חדרי אוכל או מוסדות ציבור אליהם באים מאות ועשרות אלפי תלמידים מדי יום.

יהודה גליק: מדובר בחוק שהוא הצלת חיים ולכן אני אשמח לרצון טוב ושיתוף פעולה של כל המשרדים וכל הגורמים.

יהודה גליק: ראינו שמי שרצה, כבר עשה.

יהודה גליק: ראינו בפעם הקודמת והצבא הציג לנו כאן דברים מאוד מרשימים והקדים את החוק.

יהודה גליק: אני אשמח שגם מוסדות החינוך ומוסדות הציבור יעשו זאת כדי שנסיים את הסאגה הזאת.

יהודה גליק: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות רוצה להביע עמדה?

מירי כהן: בוקר טוב.

מירי כהן: אני מצטרפת לתקווה שאכן היום אנחנו מסיימים את הדיון בחוק כי אכן קיימנו דיונים רבים בוועדה ומחוץ לוועדה.

מירי כהן: אני חושבת שעם רצון ונכונות של כולם, של כל המסגרות – כי יש כאן שותפים נוספים שהנושא נוגע להם, גם משרד החינוך, גם משרד הרווחה וכולי – יש דברים שאנחנו מחייבים בחוק ויש מוסדות שהצעת החוק שעברה בוועדת שרים לחקיקה לא אפשרה לחייב בחוק ולכן זה יותר בהגדרה של לאפשר להם להחזיק את זה.

מירי כהן: אבל זה יוצר נורמת התנהגות לכל המוסדות.

מירי כהן: כל מקום שיש בו סיכון לילדים ולאנשים, אנחנו צריכים לטפל ולגרום לכך שאם חלילה יקרה להם איזשהו אירוע מסכן חיים, שנוכל לתת להם את המענה בדקות המיידיות, את מענה המציל חיים.

מירי כהן: המענה הזה הוא כל כך פשוט וכל כך נגיש ואין שום סיבה שלא נעשה את זה.

אלי אלאלוף: ולא מסוכן.

מירי כהן: ולא מסוכן.

מירי כהן: ממש כך.

מירי כהן: הדבר הזה הוא אדרנלין.

מירי כהן: גם אם מישהו נתן את זה בטעות, זה אדרנלין.

מירי כהן: יש תרופות הרבה יותר מסוכנות והן לא במרשם רופא.

מירי כהן: אני אומרת שאין שום סיבה שאנחנו לא נתקדם.

מירי כהן: כמו שאמר חבר הכנסת גליק זה משהו שנראה כמו עט, אוטומטי, לא מדבר על שום דבר מסובך וכל אחד יכול לעשות את זה.

מירי כהן: אני מצפה מכל הארגונים, מכל מי שנמצא כאן, טיפת אחריות כלפי הילדים וכלפי אחרים ולהעביר את החוק.

מירי כהן: תודה.

אלי אלאלוף: משרד החינוך.

עדי נועם סביר: הלשכה המשפטית.

עדי נועם סביר: גם אנחנו תומכים בקידום החוק אבל חשוב לנו לחזור ולהבהיר שבהחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה מספר 3394 מתאריך 28 בדצמבר 2017 נאמר שבעצם התמיכה בהצעת החוק תהיה בכפוף לתנאים הבאים ואחד התנאים היה שבבדיקת ההימצאות והפיקוח יהיו באחריות משרד הבריאות.

עדי נועם סביר: לכן בהקשר לסעיף 10 שנוגע לחוק הפיקוח, חשוב לנו שהחובה לבדיקת ההימצאות תחול על משרד הבריאות כי אנחנו מדברים כאן בעניין של בריאות ולא בעניין פדגוגי שגורם כזה או אחר במשרד החינוך הוא זה שצריך לפקח על זה.

יהודה גליק: סיכמנו את זה בדיון הקודם.

אלי אלאלוף: אני לא מבין.

אלי אלאלוף: משרד החינוך לא דואג לבריאות התלמידים במבנים שלו?

אלי אלאלוף: משרד החינוך לא בודק את המזון שהוא מעביר לתלמידים שלו?

אלי אלאלוף: במקרה אני מכיר טוב את התיק הזה ויש לי ניסיון לא קטן ואפילו גדול.

אלי אלאלוף: את כל הנאומים עברנו.

עדי נועם סביר: יש בדיקה של רשות הבריאות בהקשר שאנחנו מדברים על מוסדות שמקבלים רישיון לפי חוק פיקוח על בתי ספר.

עדי נועם סביר: יש היררכיה של כל מיני גורמים שהם שותפים להליך והם נותנים חוות דעת, ויש לנו את רשות הבריאות.

עדי נועם סביר: כאן אנחנו פשוט אומרים שבמקום לתקן את סעיף 9 בחוק פיקוח, נתקן את סעיף 6 כך שהחובה תהיה על רשות הבריאות.

שירלי אברמוביץ: הלשכה המשפטית, משרד הבריאות.

שירלי אברמוביץ: הפיקוח שנעשה על ידי לשכות הבריאות הוא פיקוח תברואתי בלבד.

שירלי אברמוביץ: אנחנו מדברים על להיכנס לפני מתן הרישיון למוסד החינוכי, לבדוק אם התאורה תקינה או אם החצר בסדר או אם תנאי החזקת המזון בסדר.

שירלי אברמוביץ: כאן אנחנו מדברים על אפינפרין, אנחנו מדברים על משהו אחר לגמרי וזה לא עניין תברואתי.

שירלי אברמוביץ: הניסיון להכניס את זה תחת הכותרת של עניין תברואתי, הוא ניסיון מאוד מאוד עקום ואני לא רואה איך זה קורה.

עדי נועם סביר: זה גם לא עניין חינוכי.

מירי כהן: זה גם עניין חינוכי.

יהודה גליק: מי אחראי על הפלסטרים?

יהודה גליק: האם משרד הבריאות צריך לבדוק שיש פלסטרים?

יהודה גליק: מדובר כאן בפלסטר.

יהודה גליק: על זה מדובר.

יהודה גליק: את מצפה שלשכת הבריאות תיכנס לבית הספר, תפתח את התיק ותראה שיש שם פלסטר?

אלי אלאלוף: יהודה, מזמן לא היית כאן בדיון.

אלי אלאלוף: כאן יש שליטה.

יהודה גליק: מזמן לא היה לך כאן ג'ינג'י.

אלי אלאלוף: היו לי מרוקאים, זה לא פחות.

אלי אלאלוף: תאפשר להם לסיים את דבריהם.

עדי נועם סביר: זו גם העמדה שהייתה וההחלטה שהתקבלה בוועדת השרים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לכם שוועדת שרים לא קובעת את החוק.

אלי אלאלוף: לא לשכוח.

אלי אלאלוף: ועדת שרים היא לא דיקטטורה של ועדה.

עדי נועם סביר: ברור, אבל יש חשיבות.

אלי אלאלוף: מותר לה לתת המלצות אבל ההחלטות יתקבלו כאן על ידי חברי הכנסת בלבד.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להעיר?

מירי כהן: אני רוצה להוסיף שזה בדיוק כפי שנאמר.

מירי כהן: זה חלק מתיק עזרה ראשונה שאתם אחראים לתיקים האלה.

מירי כהן: אני אומרת, גם רווחה.

מירי כהן: אגב, רווחה גילו קצת בגרות ועוד לפני שהחוק מיושם, כבר נעשית אתם עבודה לרכוש את המזרקים ולהציב אותם.

מירי כהן: כלומר, הם לא ביקשו שמשרד הבריאות ייכנס לכל מעון ויבדוק אם יש שם מזרק או לא.

מירי כהן: בחייכם, זה כל כך – ואני לא רוצה לומר לא רציני – אבל זה רק לטרפד את החוק.

מירי כהן: כמו שאנחנו לא בודקים את האקמולי ואת הפולידין ואת התחבושת שיש בתיק, גם כאן.

מירי כהן: תהיו קצת אחראים.

מירי כהן: אני לא רוצה לדבר על זה שהמורים לא רוצים להזריק.

עדי נועם סביר: מבחינתנו, גם מבחינת תקינה וכוח האדם שזה ידרוש לבדיקה הזאת - - -

23637: איזה כוח אדם זה יכול לדרוש מכם?

23637: זה תיק עזרה ראשונה.

אלי אלאלוף: היית פעם חברת כנסת ועכשיו את לא.

אלי אלאלוף: כבדי את הדיון.

עדי נועם סביר: יש מומחיות רפואית שמבחינתנו הגורם הנכון הוא לא גורמי המקצוע של משרד החינוך שיבדקו את זה אלא משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: שמענו.

אלי אלאלוף: יש עוד מישהו מהמשרדים שרוצה לדבר?

חן כהן לאביאן: הלשכה המשפטית של משרד העבודה.

חן כהן לאביאן: גם אנחנו תומכים בהצעת החוק, לפחות בכל מה שנוגע למעונות היום.

חן כהן לאביאן: יש לנו הערה אחת.

אלי אלאלוף: מוסדות אחרים לא בסכנה?

חן כהן לאביאן: בעיקרון אני הרפרנטית של מעונות היום.

חן כהן לאביאן: יש כאן עוד אנשים מהמשרד שיוכלו לייצג את העמדה של המוסדות.

אלי אלאלוף: אני רוצה שיהיה ברור שגם הפנימיות וגם המוסדות של משרד הרווחה צריכים לקבל את זה.

חן כהן לאביאן: יש משהו אחד שמאוד מאוד חשוב לנו לחדד בהקשר של סעיף 9, לתיקון העקיף שמבוקש לעשות לחוק הפיקוח.

חן כהן לאביאן: כעיקרון, לפי המצב הקיים בחוק ובתקנות שהותקנו מכוחו, יש סעיפים שכל מחזיק מחויב לעמוד בהם, בין אם זה גודל של מטבח, חלונות, תיק עזרה ראשונה.

חן כהן לאביאן: התיקון שמבוקש לעשות כאן הוא להוסיף שאותו מחזיק יידרש לעמוד בכל ההוראות שמנויות בתקנות, ובנוסף בהוראות שמכוח הצעת החוק שמונחת כאן לפנינו.

חן כהן לאביאן: חשוב לנו להדגיש שיש הוראות נוספות שחלות על המחזיק, בין אם זאת נגישות למקום ציבורי או בין אם זה בתחום הכבאות והתכנון והבנייה, הוראות בהן אין אמירה ספציפית ולא נעשה איזשהו תיקון עקיף לחוק הפיקוח.

חן כהן לאביאן: חשוב לנו לוודא שלא מדובר כאן בהסדר שלילי שבא לייתר את כל אותן חובות שחלות מכוח דינים אחרים.

יעל סלנט: בוודאי שלא מדובר בהסדר שלילי.

יעל סלנט: פשוט הצעת החוק הזאת כן רצתה לקשור בין החובה להציב את המזרק לבין העניין של מתן הרישיון.

יעל סלנט: בעצם אנחנו כמחוקק לא יכולים להיכנס לתוך התקנות ולקבוע את זה בתקנות.

יעל סלנט: אנחנו יכולים לעשות את זה רק בחקיקה ראשית וכן היה חשוב למחוקקים, לפחות בדיונים הקודמים – אני לא יודעת אם העמדה השתנתה – שכן יהיה את הקשר הזה בין הרישיון לבין ההימצאות של המזרק.

יעל סלנט: לכן זה נכתב בצורה הזאת.

יעל סלנט: כמובן שאין שום כוונה לוועדה להוריד במאומה מהחובות שחלות על מעונות יום לפי החוק ובוודאי זאת לא הייתה כוונת המחוקק.

יעל סלנט: אם צריך להבהיר את זה לפרוטוקול, הנה אנחנו מבהירים.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב.

אלי אלאלוף: באיזה תפקיד את כאן?

23637: תודה רבה אדוני היושב ראש.

23637: אני יוזמת החוק בכנסת הקודמת.

23637: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.

23637: החוק הזה הוא חוק שחשוב לי ברמה האישית כמו שהוא חשוב ליהודה ברמה האישית.

23637: הבן שלי הוא אלרגי לחלב, עברתי אתו את כל מסכת הייסורים סביב ילד שאלרגי לחלב במערכת החינוך ובמסעדות וכמעט למרבה הצער איבדנו אותו בכיתה ד' כי לא היה מזרק אפיפן בבית הספר ולא ידעו בכלל איך להתמודד עם התקף חלב קשה שהוא חטף בתוך מסגרת הלימודים.

23637: אם היה שם מזרק, לא היינו עוברים סבל מאוד גדול של שנים אחר כך קדימה.

23637: לכן אני אומרת שזה דבר שאני נלחמת עליו הרבה מאוד שנים.

23637: בשנת 2014-2015, בכנסת הקודמת, ישבנו כאן בוועדה הזאת, הבאנו את החוק כמעט לקריאה שנייה ושלישית ואז הכנסת התפזרה ולא אישרו לנו להעביר אותו לכנסת לאחר מכן כך שהתחלנו א ותו מהתחלה.

23637: באמת תודה ליהודה גליק.

23637: אני אומרת שזה לא סתם שאנחנו יושבים כאן היום.

23637: היום אנחנו בחג שבועות.

23637: חג שבועות הוא חג מסוכן.

23637: הוא חג שיש בכל מקום חלב ויש אנשים וילדים שלא יכולים להסתובב בכל מקום חופשי, בטח לא להיות במסיבות בכיתה ובבתי הספר ולהשתתף בכל האירועים.

23637: אני חושבת שאם נעביר את זה היום, זה סימבולי, זה סמל, זאת אמירה כי המטרה שלנו בסופו של דבר היא הצלת חיים והחוק הזה הוא חוק מציל חיים.

23637: אני רוצה אדוני היושב ראש לומר שבכנסת הקודמת גם התייחסנו לנושא של מסעדות ובתי מלון.

23637: הפעם זה ירד אבל בואו נתמקד במוסדות החינוך.

23637: אני לא יודעת אם נמצאים כאן נציגים של מד"א אבל מד"א, בעקבות הדיונים, פשוט החליטה לאמץ את החוק.

23637: הם אמרו שלא יחכו עד שהמחוקקים בכנסת יעבירו אותו והיום בכל אמבולנס, בכל אופנוע ובכל תיק עזרה ראשונה של מד"א יש את המזרק הזה.

23637: גם צה"ל אימץ את החוק הזה והיום בצה"ל בכל יחידה בשטח יש את מזרק האפיפן.

23637: רק משרד החינוך נשאר מאחור.

23637: המקום היחידי שעדיין לא שמים את המזרק הזה שהוא מזרק מציל חיים, זה משרד החינוך.

23637: אני לא מבינה למה צריך להתעכב ולא לשים בתוך תיק עזרה ראשונה את המזרק הזה שמזריקים אותו באופן אוטומטי והוא כל כך פשוט.

23637: לא צריך שום מחויבות ושום כלום, חוץ מלדעת שהוא קיים שם ופעם אחת – כמו שמדריכים איך להשתמש ביוד – להדריך איך משתמשים במזרק הזה.

23637: אני קוראת לנו היום לאשר את החוק הזה ולא לוותר עליו.

23637: אני רוצה שוב להודות ליהודה גליק ולומר בואו נתקדם והשלב הבא הוא להעביר אותו גם למסעדות.

23637: דרך אגב, זה קיים בכל העולם.

23637: בל העולם המזרק הזה קיים ורק בישראל עדיין לא.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש עוד מישהו עם מקרה אישי?

אלי אלאלוף: טוב שזה נגמר טוב.

23637: זה נגמר טוב.

23637: הבן שלי חייל היום.

23637: גייסו אותו.

אלי אלאלוף: האחיין שלי הוא קצין ורופא.

23637: וגם אלרגי?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: הכול בסדר.

יהודה גליק: בקיצור, לשלוח אותם ישר לצה"ל.

נועם פליק: הלשכה המשפטית, משרד הרווחה.

נועם פליק: בהקשר למה שאדוני אמר שהוא רוצה להחיל את זה גם על פנימיות.

נועם פליק: עמדת המשרד אותה אני מייצג היא לבקש לא להחיל את זה על פנימיות של ילד ונוער ועל חסות הנוער.

נועם פליק: העמדה שלנו היא שבשונה ממעונות יום וממעונות יום שיקומיים, שם מדובר על ילדים קטנים בין גיל אפס לשלוש שבאמת הם נחשבים לחסרי ישע שלא יכולים גם לבטא את עצמם וגם לא יכולים להימנע מהמגע עם מחולל האלרגיה.

נועם פליק: אלה ששוהים בפנימיות וגם בחסות הנוער הם ילדים יותר בגירים שאנחנו מכירים את ההיסטוריה הרפואית שלהם.

נועם פליק: בנוסף לזה הזריקה אמורה להיות כלולה בסל התרופות ולכן אין סיבה שהמשרד יממן זאת.

יהודה גליק: למה לא?

יעל סלנט: מה בכלל העלות של זה?

קריאה: שקלום בודדים.

נועם פליק: 500 שקלים.

יהודה גליק: מה פתאום?

יהודה גליק: 200 שקלים.

נועם פליק: לנו נאמר שהסכום הוא 438 שקלים, עלות של מזרק.

אלי אלאלוף: המספר שלנו יש הוא 342 שקלים לשנה.

יעל סלנט: ונניח שזה עולה שזה עולה 438 שקלים, איזה עלות זה משית על משרד הרווחה?

יעל סלנט: נלך לפי הסכום הגבוה.

23637: ובוא נשווה את זה להצלת חיים.

נועם פליק: הכול תלוי בכמות המסגרות שרוצים להחיל עליהן.

נועם פליק: בפנימיות ילד ונוער, אנחנו מדברים על פנימיות בהן שוהים ילדים וזה קרוב ל-200.

נועם פליק: בחסות הנוער זה עוד 60-70.

יהודה גליק: 200 כפול 4, זה 80,000 שקלים.

נועם פליק: זו העמדה של המשרד.

יעל סלנט: אנחנו שוב שואלים מבחינת העלויות התקציביות.

נועם פליק: במסגרות, במידע שנתון לי, זה בין 100,000 ל-150,000 שקלים לשנה.

אלי אלאלוף: לנו חברי הכנסת יש אחריות אחרת.

מאיה ניר אליעז: עמותת יה"ל, עמותה שעוסקת באלרגיית מזון.

מאיה ניר אליעז: אני רוצה להתייחס לדבריך.

מאיה ניר אליעז: להבנתי החוק הזה נועד בעיקר לאלה שלא נושאים באופן קבוע מזרק.

מאיה ניר אליעז: נכון ההיסטוריה הרפואית ידועה לכם אבל החוק הזה בא לכסות בדיוק את המקום הזה שמי שיחווה שוק בפעם הראשונה, בלי שהוא ידע ומבלי שאתם יודעים.

מאיה ניר אליעז: כאן אתה אומר שאתה בעצם לא תדאג לחיים שלו.

מאיה ניר אליעז: אני חושבת שזה חמור מאוד.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להתייחס?

מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי.

מירה סלומון: אנחנו לא מתנגדים להצעת החוק הזאת, אנחנו חושבים שהיא מצילת חיים, והיינו מבקשים, מאחר שמרבית המטלה והאחריות לרכישת התכשירים ולתחזוקה השוטפת שלהם מוטלת על הרשויות המקומיות, שהממשלה תתקצב את הסוגיה הזאת בין מתקציב משרד הבריאות ובין מתקציב משרד החינוך.

מירה סלומון: הנושא הזה צריך להיות מתוקצב.

מירה סלומון: על פי ההערכות, וזה במענה לשאלת הייעוץ המשפטי לוועדה, של היחידה הכלכלית שלנו, כאשר מדובר במוסדות החינוך מדובר על עלות של כ-3 מיליון שקלים לשנה לרשויות המקומיות.

אלי אלאלוף: כמה רשויות?

מירה סלומון: 257 רשויות מקומיות.

אלי אלאלוף: כמה זה יוצא פר ילד?

אלי אלאלוף: יש מיליון ו-800,000 ילדים במערכת.

אלי אלאלוף: אתם מוכנים לסכן את זה?

מירה סלומון: חלילה.

מירה סלומון: אנחנו לא רוצים לסכן שום דבר.

מירה סלומון: היינו רוצים שהוועדה תטיל על המדינה את התקצוב שלה המטלה.

מירה סלומון: חלילה לסכן.

מירה סלומון: אנחנו בעד.

אלי אלאלוף: מי מקבל את תקציב האחזקה היום?

מירה סלומון: משרד החינוך מעביר תקציבים בכל שנה לרשויות המקומיות לצורך החינוך.

מירה סלומון: החינוך, כמו שאדוני יודע, הוא משהו - - -

אלי אלאלוף: לא שום דבר שקשור לתנאי החיים של הילדים?

אלי אלאלוף: מה זה הסיפור הזה?

אלי אלאלוף: זה רק מורה מול תלמיד?

מירה סלומון: ממש לא.

מירה סלומון: משרד החינוך מעביר תקציבים.

אלי אלאלוף: אתם מקבלים את כל הכסף שצריך ותנהלו את הכסף טוב.

מירה סלומון: אנחנו מבקשים שגם הסוגיה הזאת תתוקצב.

אלי אלאלוף: תנהלו את הכסף בחיסכון ולא במסיבות מיותרות ולא בתנאים מיוחדים שאתם נותנים למורים שכבר מהיום הראשון שנכנסים לכיתה יש להם שעות הכנה למסיבת סיום.

מירה סלומון: אדוני, אנחנו רק מבקשים שגם המטלה הזו תתוקצב בדיוק מו שיתר הנושאים של חינוך מתוקצבים.

אלי אלאלוף: תעבדו מולם.

אלי אלאלוף: לאור החוק תעבדו מול משרד החינוך, אם אתם רוצים.

אלי אלאלוף: אנחנו לא ניקח את זה בחשבון היום.

אלי אלאלוף: חד משמעית.

אודליה אלבו: בוקר טוב יושב ראש הוועדה, תודה על זכות הדיבור.

אודליה אלבו: אני יושבת ראש העמותה הישראלית לאלרגיות למזון.

אודליה אלבו: אני מבקשת להתייחס למה שנאמר כאן על ידי הגופים שמתיימרים לחנך את הילדים שלנו.

אודליה אלבו: נדמה שהם כל הזמן חוזרים ונשנים ומנסים להסיר את האחריות משלומם וביטחונם של הילדים שלנו.

אודליה אלבו: אני רוצה להזכיר כאן שלאפיפן, למזרק הפשוט הזה, יש מחיר ולחיים של הילדים שלנו אין.

אודליה אלבו: אני רק שומעת כאן כל הזמן שאנחנו בעד אבל אחר כך תמיד יש את המילה אבל.

אודליה אלבו: כל הזמן יש לי תחושה שמנסים להסיר אחריות.

אודליה אלבו: תודה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו?

יעל זבולון: גם אני חלק מהעמותה הישראלית.

יעל זבולון: אני נמצאת כאן בכמה כובעים.

יעל זבולון: אני גם מורה, מחנכת, אני גם אימא לשני ילדים אלרגיים עם סכנת חיים שהם מזריקים.

יעל זבולון: אני גם עבדתי בפנימיות.

יעל זבולון: קצת קשה לי לשמוע, וצורם לי, שילדי הפנימיות וילדי חסות הנוער הם קצת החצר האחורית ושם פחות חשוב כי אם יש שם ילד אלרגי, אז בסדר, לא איבדנו יותר מדי.

יעל זבולון: האמירות האלה מזעזעות.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, יש גבול.

אלי אלאלוף: אל תעשו את זה.

יעל זבולון: נתח ילדים שלא נכנס לחוק הזה, לא רלוונטיים.

יעל זבולון: אם יש ילד אלרגי או ילד שיפתח אלרגיה, לא מעניין אותי איפה הוא נמצא.

אלי אלאלוף: אני מסכים.

יעל זבולון: הוא יוצא מבית הוריו וצריך לשוב לבית הוריו שלם ובריא ואני לא חושבת שיש מקום להפרדה.

יעל זבולון: המזרק הזה, אני מבטיחה לך שהוא יותר זו מהוופלים שיושבים בחדרי מורים ובטוח מטיולים שהם חסרי משמעות.

יעל זבולון: אני לא רואה כאן איזושהי השוואה.

יעל זבולון: ילדים חשופים גם אם הם בני שלוש וגם אם הבן שליבן 14 לא ידע שיש משהו בתוך אוכל כי אמרו לו שאין, יש גם אלרגנים נשאפים שאין להם שום יכולת להסתתר ולהתגונן מפניהם.

יעל זבולון: לכן הגילים לא רלוונטיים כאן.

יעל זבולון: ילד לא יכול להזריק לעצמו כשהוא חווה שוק.

חן כהן לאביאן: עוד משהו קטן נוסף לגבי בתי הספר המקצועיים שנמצאים בפיקוח המשרד שלנו.

חן כהן לאביאן: נאמר לי שיש כנראה איזושהי מחלוקת.

חן כהן לאביאן: לעניין ההצעה עצמה, המשרד תומך.

חן כהן לאביאן: רק לעניין הפיקוח עצמו של מי שיבצע את זה, בדומה למשרד החינוך, כנראה שגם אצלנו יש איזושהי מחלוקת והיה לי חשוב לשתף בזה.

חן כהן לאביאן: זה משהו שכנראה עדיין צריך להיסגר.

אלי אלאלוף: יש כאן מישהו מהאוצר?

אלי אלאלוף: אתה יכול להתייחס?

אביעד שוורץ: אגף התקציבים.

אביעד שוורץ: בהמשך למה שנאמר על ידי מרכז השלטון המקומי, ההצעה עברה בוועדת שרים בהסכמה.

אביעד שוורץ: ההסכמה הייתה מותנית בכך שהתקצוב לא יהיה מתקצוב המדינה אלא מהרשויות המקומיות.

אביעד שוורץ: זה מה שאני מכיר וזה מה שהוסכם בוועדה.

אביעד שוורץ: לכן, כמו שאמרת, אין כאן מקום להעלות מחדש את הנושא הזה.

אביעד שוורץ: רוב העלויות הן כפי שצוין ומה שנאמר כאן.

יעל סלנט: כלומר, להצעת החוק הזאת בעצם אין עלות תקציבית ככל שזה נוגע למדינה.

אלי אלאלוף: יש עלות.

אביעד שוורץ: יש עלות אחת לגבי מעונות יום שהיא מתוקצבת בסיכום תקציבי מול משרד העבודה והרווחה.

יעל סלנט: כי אנחנו אומרים שצריך להוסיף את פנימיות ילד ונוער ואת המוסדות של חסות הנוער, אבל אנחנו מבינים שעדיין אותה הערכה של הקריאה הראשונה, בעצם אין עלות תקציבית כמשמעותה בחוק יסוד: משק המדינה.

אביעד שוורץ: יש עלות.

יעל סלנט: עלות של מעל 6 מיליון שקלים.

אביעד שוורץ: נכון.

אביעד שוורץ: לא מגיעים לזה.

יעל סלנט: אם כן, אנחנו לא בעלות תקציבית לפי חוק יסוד: משק המדינה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להתייחס?

שירלי אברמוביץ: הערה אחרונה, לעניין תחולת החוק.

יעל סלנט: נקרא ותעירו כשנגיע לסעיפים.

יעל סלנט: הגדרות בחוק זה – "חוק הפיקוח על הפעלת צהרונים" – חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017.

יעל סלנט: "חוק לימוד חובה" – חוק לימוד חובה, התש"ט-1949.

יעל סלנט: "מוסד חינוך" – מוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה, לרבות כל אחד מאלה: אלה בעצם המוסדות עליהם תהיה חובה להציב מזרקים.

יעל סלנט: מעון כהגדרתו בחוק הפיקוח על מעונות, התשכ"ה-1965, המיועד לשהייה יומית של עשרה פעוטות לפחות שטרם מלאו להם שלוש שנים.

יעל סלנט: צהרון כהגדרתו בחוק לפיקוח על הפעלת צהרונים.

יעל סלנט: אני מבינה שאנחנו מוסיפים גם את הפנימיות של ילד ונוער וגם את המוסדות של חסות הנוער.

נועם פליק: אני רק אציין שאנחנו הבענו את עמדת משרד הרווחה.

נועם פליק: אנחנו מתנגדים.

אלי אלאלוף: הפרוטוקול סובל הכול.

אלי אלאלוף: הוא רושם הכול.

נועם פליק: אני רק אציין שוועדת שרים קבעה שלפני קריאה שנייה ושלישית זה יחזור לוועדת שרים.

אלי אלאלוף: בסדר.

נועם פליק: הנושא הזה גם הוא יבוא לדיון בפני ועדת שרים.

אלי אלאלוף: אנחנו דואגים שתהיה להם עבודה.

אלי אלאלוף: אין בעיה.

23637: אם זה יחזור לוועדת שרים, זה ייתקע.

אלי אלאלוף: אני לא יכול לא לאפשר שזה יחזור לוועדת שרים.

אלי אלאלוף: יש להם שיטה.

אלי אלאלוף: אנחנו נדע לפעול בהתאם.

יעל סלנט: אנחנו נוסיף את פנימיות ילד ונוער ואת המוסדות של חסות הנוער.

יעל סלנט: אחרי כן נראה איך מנסחים את זה אבל הכוונה ברורה.

יעל סלנט: "מוסד חינוך רשמי" ו"רשות חינוך מקומית" – כהגדרתם בחוק לימוד חובה.

יעל סלנט: "מחזיק" – מי שמחזיק או מפעיל מוסד חינוך או מי שהוא בעלים של מוסד חינוך, ולעניין מוסדות החינוך המפורטים להלן, כל אחד מאלה, לפי העניין.

יעל סלנט: אלה בעצם סוגי מוסדות שרצינו לדייק בדיוק מי הוא המחזיק בהם.

יעל סלנט: במוסד חינוך שאינו מוסד חינוך רשמי – בעל הרישיון לפתיחתו ולקיומו לפי חוק פיקוח על בתי ספר, התשכ"ט-1969, או לפי חוק מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים, התשס"ח-2008.

יעל סלנט: בצהרון – מפעיל צהרון כהגדרתו בחוק הפיקוח על הפעלת צהרונים.

יעל סלנט: "פקודת הרוקחים" – פקודת הרוקחים (נוסח חדש), התשמ"א-1981.

יעל סלנט: "רוקח", "רוקח אחראי", "בית מסחר לתרופות" ו"בית מרקחת" – כמשמעותם בפקודת הרוקחים.

יעל סלנט: "תכשיר אפינפרין" – תכשיר הרשום בפנקס התכשירים לפי סעיף 47א לפקודת הרוקחים או תכשיר שניתן לו היתר לפי סעיף קטן (ג) של הסעיף האמור שהוא מזרק אוטומטי ומכיל את החומר הפעיל אפינפרין ומיועד לטיפול חירום בעת תגובה אלרגית.

יעל סלנט: הסבירו לנו שחשוב שייכתב שזה מזרק אוטומטי כי יש דברים אחרים כמו קפסולות שהשימוש בהן הוא פחות פשוט וזה לא מיועד להכרה במקומות מהסוג הזה.

יעל סלנט: לכן כתבנו שזה יהיה המזרק האוטומטי.

יעל סלנט: "השר" – שר הבריאות.

יעל סלנט: אם יש, הערות עד כאן.

עדי נועם סביר: אני מבינה שבעצם בהגדרה מחזיק רשמו את מי שמחזיק או מפעיל, מפעיל רק בהקשר של הצהרונים.

עדי נועם סביר: השאלה אם זה לא יוצר איזושהי אי בהירות.

יעל סלנט: גם לעניין מעונות יום קיבלנו כל מיני הערות לעניין המחזיק.

יעל סלנט: נדמה לי שזאת הערה שעלתה מכם לגבי המפעיל.

עדי נועם סביר: על הבעלים.

יעל סלנט: רצינו ליצור איזושהי הגדרה רחבה כי ההגדרה הזאת היא רלוונטית גם לעניין מוסדות החינוך בוודאי, אבל היא גם רלוונטית לעניין סעיף 6 שמדבר על הרשות להחזיק את המזרקים, להבדיל מחובה.

יעל סלנט: במקומות האלה כן יכול להיות שמי שמפעיל את המקום, גם אם הוא לא בדיוק מי שמחזיק במקום מבחינת המשמעות של אחזקה, או שהוא גם לא הבעלים של המקום אלא הוא רק מפעיל את המקום, רצינו שיהיה ברור שגם עליו תחול החובה.

עדי נועם סביר: השאלה אם זה לא מאבד משהו.

יעל סלנט: לעניין המוסדות של משרד החינוך, כן הגדרנו בצורה מאוד מפורשת.

יעל סלנט: יש לכם רק מוסדות חינוך רשמיים ומוסדות חינוך שהם לא רשמיים.

יעל סלנט: לכן עשינו הגדרה שהיא ספציפית כדי שיהיה ברור מי הוא בדיוק אותו אחד שחלה עליו החובה.

עדי נועם סביר: בסדר.

עדי נועם סביר: לעניין סעיף קטן (2).

עדי נועם סביר: אני חושבת שעדיף להבהיר פוזיטיבית מאשר שאינו.

עדי נועם סביר: לומר: מוסד חינוך מוכר שאינו רשמי.

עדי נועם סביר: זה גם המונח הרגיל.

יעל סלנט: אנחנו לקחנו את הנוסח הזה מהחוק להפעלת צהרונים.

יעל סלנט: כך כתוב מילה במילה אבל אני יכולה לבדוק.

יעל סלנט: זה רק עניין של נוסח.

יעל סלנט: הכוונה היא שזה כל מי שהוא לא מוסד חינוך רשמי.

יעל סלנט: אני לא בטוחה שזה רק המוכרים.

יעל סלנט: לכן אני לא בטוחה שזאת הערה נכונה, אבל אני אבדוק את זה.

יעל סלנט: נעבור לסעיף 2.

יעל סלנט: מחזיק יחזיק במוסד החינוך, במקום מרכזי ונגיש, תכשיר אפינפרין אחד לפחות במינון מתאים לפי העלון לצרכן של התכשיר, למשקל האופייני של הילדים השוהים במוסד החינוך, ידאג לתקינותו ולהחלפתו באופן מיידי אם הדבר נדרש, ויציב שלט המפנה לתכשיר, והכול לפי הוראות שקבע השר כאמור בסעיף קטן (ב).

יעל סלנט: כאן הוסבר לנו על ידי משרד הבריאות שבעצם העלון לצרכן הוא משהו שעובר בדיקה של משרד הבריאות ולכן בעצם הדברים שכתובים שם בדוקים על ידי משרד הבריאות.

יעל סלנט: לכן ההפניה לעלות לצרכן היא זאת שרלוונטית כאן.

יעל סלנט: בהתחלה חשבנו אולי לכתוב בתוספת את המינונים ואת המשקלים, אבל הגענו למסקנה שזה באמת נותן את הגמישות וזה מסמך שהוא מפוקח ונבדק על ידי משרד הבריאות ולכן זה נכתב בצורה הזאת.

יעל סלנט: אני רוצה להסביר בשתי מלים.

יעל סלנט: יש את מוסדות החינוך עליהם ממילא חלה החובה להחזיק.

יעל סלנט: מה שאנחנו אומרים כאן זה שצהרון, אך ורק צהרון שמתקיים בשטח מוסד חינוך, ואם הצהרות ווידא שבשטח של מוסד החינוך יש את המזרק והוא עומד לרשות הצהרון, הוא היחיד שיהיה פטור מהחזקת המזרק, כדי לא ליצור כפילות שהיא מיותרת.

יעל סלנט: ככל כמובן שאין מזרק או שהמזרק לא עומד לרשות הצהרון, החובה להחזיק תחול.

יעל סלנט: מחזיק במוסד חינוך יבדוק, לפחות אחת לשלושה חודשים, כי טרם חלף התאריך האחרון לשימוש המסומן על אריזת תכשיר האפינפרין המוחזק במוסד החינוך וכי אריזת התכשיר סגורה.

יעל סלנט: בדיון הקודם משרד הבריאות הסביר שאלה הפרמטרים שצריך לבדוק כדי לוודא שהתכשיר תקין לשימוש.

יהודה גליק: מה שכתוב כאן, זה מתאים.

יהודה גליק: יש תאריך וצריך לבדוק אם זה סגור ואם זה שלם או לא שלם.

מירי כהן: זה לא תכשיר החייאה שצריך להפעיל ולראות שהבטריות עובדות וזה תקין.

מירה סלומון: ראשית, הפניה בסעיף 2(א) לסעיף קטן (ג).

מירה סלומון: שנית, אני רוצה לוודא שוב לגבי סעיף 2(א).

מירה סלומון: נאמר לפחות במינון המתאים לפי עלון לצרכן של התכשיר, למשקל האופייני של הילדים השוהים במוסד החינוך.

מירה סלומון: האם העלון לצרכן מתייחס לתכשיר ביחס למשקל?

מירה סלומון: האם יש צורך בהוראות והנחיות מיוחדות, בחוזר שיפורסם כדי שמפעיל של מוסד החינוך ידע, רשות החינוך המקומית תדע, איך להתאים את סוג המוסד והמשקלים שאמורים להיות באותו מוסד לתכשיר?

יהודה גליק: יש שני תכשירים.

יהודה גליק: זה הכול.

יהודה גליק: אחד לילדים ואחד למבוגרים וכתוב בדיוק על המשקל.

יהודה גליק: אין 18,000 מכשירים.

יהודה גליק: יש שני תכשירים בלבד.

מירה סלומון: כתוב המשקל האופייני של הילדים.

יהודה גליק: נכון.

יהודה גליק: אם אלה ילדים בגן ילדים, זה משהו אחר, ואם אלה ילדים בגיל תיכון, זה משהו אחר.

יהודה גליק: זה הכול.

מירה סלומון: אם יש שני סוגים של תכשיר, כלומר שלילדים ולתיכון אמור להיות אותו דבר או לילדים וליסודי אמור להיות אותו דבר.

מירה סלומון: האם יש איזשהו גורם שיכול לפרט ולהסביר איזה סוגים של מוסדות חינוך צריכים לקבל איזה סוג של תכשיר?

מירה סלומון: גם אם יש רק שניים.

יעל סלנט: אחרת אתם אומרים למוסד החינוך שהאחריות היא עליו לדעת איזה תכשיר הוא צריך להציב ושהוא יעשה את השיקולים שלו.

מירה סלומון: זה כבר עכשיו.

מירה סלומון: נניח שלמוסד חינוך בתיכון, צריך להתאים את התכשיר למבוגרים.

אלי אלאלוף: נאפשר למשרד הבריאות לענות.

אלי מרום: מערך הרוקחות, משרד הבריאות.

אלי מרום: השאלה מאוד ברורה.

אלי מרום: אנחנו ניתן עליה תשובה.

אלי מרום: זה מאוד פשוט.

אלי מרום: יש בסך הכול שני מזרקים ואנחנו באמת נפרט.

אלי מרום: גם צריכות לבוא תקנות אחר כך ואנחנו נפרט בדיוק כדי שיהיה ברור כי אין מטרה שחס וחלילה אם קורה אירוע, ייקחו את הילד וישקלו אותו ואז יחליטו איזה מזרק לתת לו.

אלי מרום: אנחנו נעשה את זה פשוט.

אלי מרום: אני מבטיח.

מירה סלומון: אולי בסעיף (ג) ייקבע.

אלי אלאלוף: זה יהיה במסגרת התקנות שלכם.

יעל סלנט: לפי ההערה שלך גם צריך להתאים את כל סעיף קטן (א) ובעצם לומר שזה יהיה במינון כפי שיקבע השר כי זאת המשמעות.

מירה סלומון: נכון.

יעל סלנט: מקובל?

אלי מרום: כן.

יעל סלנט: בסדר.

יעל סלנט: אחרי כן, עת נגיע לסעיף התחילה, צריך להבין את זה.

יעל סלנט: נאמר בסעיף קטן (א), במינון שיקבע השר.

יעל סלנט: אנחנו צריכים לתקן בשני מקומות.

מירה סלומון: גם סעיף קטן (ג).

רון קולקה: הייעוץ המשפטי של כבאות והצלה.

רון קולקה: אמנם זה לא קשור אלינו הנושא הספציפי אבל נתבקשתי להתייחס.

יהודה גליק: נגיע לזה.

יהודה גליק: עוד לא הגענו.

רון קולקה: לעניין הסעיף הזה נתבקשתי להעביר את הערותיו של קצין הרפואה הראשי שלנו בהתייחס למה שנאמר על ידי נציגת מרכז השלטון המקומי.

רון קולקה: יתקן אותי משרד הבריאות אם אני טועה אבל יש שני מזרקים שהשימוש בחוק הוא ילדים ומבוגרים.

רון קולקה: למעשה מדובר על משקל עד 25 קילו ומ-25 קילו ומעלה.

רון קולקה: 25 קילו, 26 קילו, זה ילד בכיתה א'-ב'-ג'.

קריאה: לא.

קריאה: תלוי של מי הילד.

רון קולקה: זה אומר גם בחוק עצמו שזה לא יהיה לפחות מזרק אחד אלא יכול להיות שיצטרכו שניים.

רון קולקה: דבר נוסף שמבקש להעיר קצין הרפואה הראשי שלנו הוא שמבחינת פרוטוקול הטיפול, הוא ממליץ שיהיו לפחות שניים מכל מינון, מאחר ופרוטוקול הטיפול הוא מתן זריקה ראשונה ובמידה וזה לא עוזר, תוך פרק זמן מסוים צריך לתת מינון נוסף.

אלי אלאלוף: זה יהיה בתקנות של משרד הבריאות.

יעל סלנט: השאלה אם צריך מזרק אחד לפחות.

מירי כהן: דיברנו על זה.

מירי כהן: גם בדיונים הקודמים עלתה השאלה הזאת.

מירי כהן: המטרה של המזרק הזה היא עד להגעת כוחות ההצלה שהם ייתנו את הטיפול.

מירי כהן: עד שמגיע האמבולנס.

מירי כהן: כלומר, זה מקצר את פרק הזמן.

מירי כהן: האופטימלי הוא שיהיו שני מזרקים ואולי יותר אבל אמרנו שכדי לא להשית עומס ולהכביד יותר מדי על הארגונים, גם שיהיה מזרק אחד עליו אנחנו מדברים.

מירי כהן: על קיצור הזמן, עד שמגיע אמבולנס.

מירי כהן: זה רק חלון הזמן הזה.

מירי כהן: זה לא סוף הטיפול.

משה אלפנדרי: מה חלון הזמן בין ההזרקה הראשונה לשנייה?

קריאה: חמש עד שבע דקות.

מירי כהן: כמה דקות.

קריאה: אם אין שיפור, חמש דקות.

יהודה גליק: חמש דקות.

מירי כהן: אנחנו אומרים שברור לנו שעדיף שיהיו שני מזרקים, אבל אמרנו שכדי לא להכביד על אותם ארגונים שמתנגדים, שהתנגדו ואמרו שהעומס הוא כבד, אמרנו שאנחנו מוכנים להסתפק באחד.

מירי כהן: שוב, זאת ברירת המחדל.

מירי כהן: זה לא המצב האופטימלי.

מירי כהן: אנחנו מעדיפים שני מזרקים.

מירי כהן: זה ברור.

מירי כהן: אבל אנחנו מקצרים את חלון הזמן עד שמגיע אמבולנס.

מירי כהן: אמבולנס בכל מקרה יגיע ולכן נאמר כאן קודם שהצבנו בכל האמבולנסים, גם האמבולנסים הרגילים ולא אמבולנס לטיפול נמרץ, את המזרקים.

מירי כהן: שוב אני אומרת שמבחינתנו אני מוכנה ואנחנו נשמח שיהיו שניים אבל כדי לא להכביד על אותם ארגונים - - -

אלי אלאלוף: אומרים שהחבילה שקונים, יש בה שני מזרקים.

מירי כהן: נכון אבל יש מוסדות שיכולים לחלק.

אלי אלאלוף: אם קונים שניים, אי אפשר להגיע למשא ומתן עם הספק ולדבר על כך שיהיו שניים עבור משקל שונה?

אלי מרום: זה מגיע מחוץ לארץ באריזה של שני מזרקים.

אלי מרום: משרד הבריאות הכריח אותם ומחלקים את זה לאריזה של אחד.

אלי מרום: זאת אומרת, יש אריזה בארץ כדי להקטין עלויות.

מירי כהן: זה לבקשה שהועלתה בדיונים בוועדה.

אלי אלאלוף: צריך להביא שני משקלים כי אני מכיר ילדים, הייתי אחד מהם, ששוקלים מעל 25 קילו.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריכים להיות שניים.

מירי כהן: לפי המשקל.

מירי כהן: אם יש ילד ששוקל פחות מ-25 קילו או מעל 25 קילו, יש את שני המינונים.

מירי כהן: זה ברור.

מירי כהן: אבל אם יש מוסדות שיש רק 25 קילו, מוסדות גדולים, או מעונות שיש בהם עד 25 קילו, אז כן.

אלי אלאלוף: תפרטו את זה בתקנות.

מאיה ניר אליעז: עמותת יה"ל.

מאיה ניר אליעז: אני רוצה להתייחס ולומר שהמשתמע הוא שבגני ילדים ובבתי ספר יסודיים צריכים להיות שני המינונים מכיוון שיש לנו את המשחק המשקלי כשהם באמצע.

מאיה ניר אליעז: בוודאי שהיינו מעדיפים שני מזרקים אבל אם המשמעות היא לעכב את החוק, אז אני חושבת שמכיוון שאמרנו שמי שיודע שהוא אלרגי, חובתו לשאת מזרקים בכל מקרה, אז הייתי בוחרת לזרז את החוק ולבחור במזרק אחד מאשר לעכב את החוק בשל המשמעות הזאת.

אלי אלאלוף: אני לא חושב שבגלל זה צריך לעכב.

אלי אלאלוף: צריך להבטיח שיהיו שני מזרקים בשני המינונים הנדרשים.

אלי אלאלוף: חד משמעית.

אלי אלאלוף: חבר'ה, דווקא בצ'ופצ'יק של הקומקום אתם מחפשים את הגאולה התקציבית.

אלי אלאלוף: צריך לראות מה יש בבתי חולים, כמה הוצאות יש שם.

יעל סלנט: אני רוצה להבין.

יעל סלנט: בעצם מה שאמרתם, שהשר יקבע והוא רשאי לקבוע גם סוגים שונים של מינונים שונים לפי הסוג.

יעל סלנט: בסדר.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה להתקדם.

אלי אלאלוף: יש לכם שיטה לעכב אותי?

מאיר אסרף: מייצג את הסתדרות המורים.

מאיר אסרף: האם יש השלכה - - -

אלי אלאלוף: מה יש להסתדרות המורים לעשות כאן?

מאיר אסרף: יש בהמשך עוד סעיף.

קריאה: הם לא רוצים להזריק.

מאיר אסרף: שאלה שבאמת היא חשובה לטובת מי שמחזיק במוסד ומי שיש לו את המזרקים.

מאיר אסרף: האם יש השלכות שליליות כלשהן על הזרקת מינון אחר?

יהודה גליק: כלום.

יהודה גליק: אין שום בעיה.

יהודה גליק: אני בעצמי התאמנתי על זה והזרקתי לעצמי.

יהודה גליק: תאמינו לי, אין בזה שום דבר חוץ מזה שזה עושה אותך קצת יותר היפר-אקטיבי.

אלי אלאלוף: אנחנו חוזרים לגורם המקצועי.

אלי מרום: החומר הפעיל באדרנלין שלכל אחד מאתנו יש בגוף, אין עם זה שום סכנה.

אלי מרום: יגידו לך גם כל גורמי מד"א.

אלי מרום: אין סכנה בהזרקת שווא.

מאיר אסרף: למה המחלוקת לגבי המינונים?

אלי מרום: יעילות.

אלי מרום: זה סיפור יעילות.

אלי מרום: אדם גדול יותר צריך קצת יותר.

עדי נועם סביר: אמנם זה משתמע מסעיף 8 אבל לגבי סעיף קטן (ג) אפשר להוסיף שזה יהיה בהתייעצות עם שר החינוך ככל שאלה הוראות שנוגעות למיקום ושילוב תלמידים?

אלי אלאלוף: אולי הוא עסוק.

אלי אלאלוף: לא צריך לתת לו משימות נוספות.

יעל סלנט: התייעצות עם שר החינוך ואני מניחה שגם עם שר העבודה.

אלי אלאלוף: סתם מסבכים.

אלי אלאלוף: אני לא בעד.

יהודה גליק: לא צריך.

אלי אלאלוף: ללא התייעצויות.

יעל סלנט: אם כן, אנחנו לא כותבים פה התייעצות.

אלי אלאלוף: אין התייעצות.

יעל סלנט: תכף נגיע גם לסעיף הכללי של התקנות וגם משם נוריד את זה.

יעל סלנט: על אף האמור בפקודת הרוקחים, מחזיק במוסד חינוך ירכוש תכשירי אפינפרין מבית מרקחת או מבית מסחר לתרופות לשם החזקתם במוסד החינוך בלבד, ולא יעבירם לידי אחר.

יעל סלנט: גם הסעיף הזה וגם הסעיף הבא הם התגברות על פקודת הרוקחים שאומרת שהתכשיר הזה הוא תכשיר מרשם והשיווק צריך להיות בהתאם למרשם ולכן גם הסעיף הזה וגם הסעיף הבא, גם לא יהיה ישירות מבית מרקחת אלא הוא יכול להיות גם מבית מסחר.

אלי מרום: אני רוצה להתייחס לזה שוב כי זה חשוב לפרוטוקול.

יהודה גליק: אולי נקרא גם את סעיף 4 ואז תתייחס.

יעל סלנט: אולי גם את סעיף 5, כי הוא כולו קשור לאותו רעיון.

יעל סלנט: על אף האמור בפקודת הרוקחים, רוקח בבית מרקחת ורוקח אחראי בבית מסחר לתרופות רשאים לשווק תכשירי אפינפרין למחזיק במוסד חינוך גם ללא מרשם רופא, ובלבד שהמחזיק חתם בפניהם על הצהרה בנוסח שקבוע בתוספת.

יעל סלנט: תיעוד ושמירת מסמכים

יעל סלנט: מחזיק במוסד חינוך ישמור את מסמכי הרכישה של תכשירי האפינפרין שרכש לפי הוראות חוק זה שלוש שנים ממועד הרכישה.

אלי מרום: אחת הסיבות לסעיף מספר 3 שניתן לרכוש ישירות מבית מסחר לתרופות היא על מנת להוזיל את עלות המזרק.

אלי מרום: היום המרווח לרוקח הוא סדר גודל של 20 אחוזים.

אלי מרום: זאת אומרת, כל מי שיבחר לקנות ישירות מבית מסחר, מוריד לו עלויות של כ-20 אחוזים.

אלי אלאלוף: יש חברה למשק וכלכלה שיכולה לקנות בכמות.

אלי מרום: נכון.

יהודה גליק: זה מוזיל את זה משמעותית.

יהודה גליק: זה הרעיון.

מירי כהן: זה מוריד להם במאות אלפי שקלים.

יעל סלנט: אני מפנה את תשומת לבכם בהקשר הזה לנוסח של התצהיר שבתוספת.

יעל סלנט: המטרה של התצהיר הייתה שבעצם הרוקח יראה איזשהו תצהיר גנרי אחד ובזה הוא יוכל לשווק.

יעל סלנט: מי שירכוש מצהיר שהוא מחזיק במוסד חינוך או במקום ציבורי אשר בשל מאפייניו יש חשש שהשוהים בו יהיו חשופים לחומרים שעלולים לגרום לתגובה אלרגית מסכנת חיים.

יעל סלנט: הוא יצטרך להצהיר שהוא רוכש את התכשיר לשם הצבתו במקום הזה.

יעל סלנט: הוא מצהיר שידוע שההחזקה צריכה להיעשות בהתאם להוראות החוק וכי עליו לעיין בעלון לצרכן.

יעל סלנט: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף 6א שמדבר על רשות.

יעל סלנט: קודם בנוגע למוסדות חינוך דיברנו על כך שיש להם חובה להציב.

יעל סלנט: עכשיו באה הצעת החוק ואומרת שבמקומות ציבוריים שיש בהם חשש לחשיפה לאלרגיה מסכנת חיים, תהיה אפשרות להציב את המזרקים.

יעל סלנט: למה בעצם אנחנו צריכים את ההוראה הזאת שנראית קצת תמוהה?

יעל סלנט: מכיוון שהיום לפי פקודת הרוקחים, לדוגמה בעל מסעדה שרוצה לשים מזרק בשטח המסעדה שלו, הוא לא יכול כי מדובר בתכשיר מרשם וההנפקה שלו היא רק כנגד מרשם.

יעל סלנט: כדי להתגבר על הוראות פקודת הרוקחים ולאפשר למי שרוצה כן להציב את המזרק, אנחנו צריכים את הסעיף המאפשר את זה.

יעל סלנט: מחזיק במקום ציבורי שאינו מוסד חינוך, אשר בשל מאפייניו יש חשש שהשוהים בו יהיו חשופים לחומרים שעלולים לגרום לתגובה אלרגית מסכנת חיים, רשאי לרכוש תכשיר אפינפרין לשם החזקתו במקום הציבורי שבהחזקתו, והוראות לפי חוק זה יחולו, בשינויים המחויבים, על החזקת התכשיר ושיווקו.

יעל סלנט: במאפיינים כאמור בסעיף זה ניתן להביא בחשבון בין היתר את מספר השוהים כרגיל במקום הציבורי.

יעל סלנט: אנחנו ניסינו גם לשאול את משרד הבריאות האם אפשר קצת יותר לאפיין את המקומות האלה או לעשות איזושהי תוספת או להגיד שזה מקום שמגישים בו מזון כדי באמת לתת קריאת כיוון לאותם מקומות.

יעל סלנט: אנחנו נשמח לשמוע התייחסות שלכם.

מירי כהן: אני חוזרת ואומרת.

מירי כהן: דיברנו על זה וקיימנו לא מעט דיונים בסוגיה הזאת.

מירי כהן: אנחנו אמרנו שמסעדות, הרי זה ברור לכולם שכן.

מירי כהן: אבל אנחנו יודעים שיש מקומות שהם לאו דווקא מסעדות או בתי אוכל או אולמות אירועים וכולי, שיש שם עדין סכנה.

מירי כהן: אפילו בפעילות של מתנ"סים, מועדונים וכולי.

מירי כהן: יש ילדים שנמצאים שם, מוגש שם אוכל, יש שם ארוחות, יש מקומות שהם לאו דווקא מקומות שיש בהם אוכל.

מירי כהן: אמרנו שאפילו פארקים שיכול להיות שעושים שם פעילויות שונות, אפילו רגישות יתר לעקיצת דבורה.

מירי כהן: כלומר, המקומות האלה, אנחנו לא רוצים להגביל כי ברגע שנגדיר אותם בחוק, מחר אם נרצה להוסיף משהו, תהיה בעיה.

מירי כהן: כפי שאמרנו, אמר את זה קודם אלי מרום מהמשרד, מבחינת הסיכונים- ובדקנו את הסיכונים – הסיכון במזרק הזה הוא אפסי לעומת הנזק בזה שנצטרך אותו ואין אותו.

מירי כהן: לכן אנחנו בעד כמה שיותר לאפשר את המזרק הזה בכל מקום בו יש סכנה.

מירי כהן: אני אומרת שהסכנה הזאת, אי אפשר להגדיר אותה כרגע ברשימה סגורה.

מירי כהן: אגב, הפעילות שאנחנו עושים, וכרגע אנחנו לא מתנים את זה - - -

יהודה גליק: למה בכלל צריך מרשם?

מירי כהן: זה בדיוק מה שאני באה לומר.

מירי כהן: זה המשפט הבא.

מירי כהן: אנחנו כרגע פועלים כי היצרן מחייב את זה.

מירי כהן: אנחנו כרגע פועלים לבטל את חובת מרשם הרופא.

מירי כהן: כפי שאמרנו, יש תרופות שהן לא במרשם רופא, שהן הרבה יותר מסוכנות מהדבר הזה ואנחנו פועלים.

מירי כהן: יש כאן שאלה של רגולציה בתנאים של רישום התרופה.

מירי כהן: אנחנו פועלים לשנות את זה אבל אנחנו לא רוצים לחכות.

אלי אלאלוף: אנחנו שינינו את החוק לגבי תרופה שאפשר לרכוש ללא מרשם.

אלי מרום: נכון.

אלי אלאלוף: למה שלא תכניסו גם את זה?

אלי מרום: זה מה שנקרא תקנות מרשם רוקח.

אלי מרום: נוסיף ברשימה.

אלי מרום: אפשר להוסיף את זה לרשימה.

אלי אלאלוף: תוסיפו לרשימה.

אלי אלאלוף: זה כל כך פשוט.

מירי כהן: אנחנו עושים את זה.

קריאה: ויהיה פיקוח על המחיר?

מירי כהן: לא.

אלי מרום: צו מחירי תרופות הוא חי בפני עצמו ויש לו את האחריות שלו.

אלי אלאלוף: כאן אני רוצה שתגיד שוב, לכלול את התרופה הזאת ברשימה.

אלי אלאלוף: יש כאן חוק.

אלי אלאלוף: עשינו את החוק.

מירי כהן: זו המטרה שלנו.

מירי כהן: אנחנו לא רוצים לעכב את החוק עד שזה ייעשה.

מירי כהן: לכן אמרנו שברגע שנעשה את זה, זה יהיה.

יהודה גליק: אז לא נצטרך את זה.

יהודה גליק: נכון.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: נתקדם.

יעל סלנט: דין המדינה הוראות חוק זה יחולו גם על המדינה, אולם הוראות לפי סעיף 6 יחולו על כוחות הביטחון בשינויים המחויבים ובשינויים שייקבעו כמפורט להלן:

יעל סלנט: משטרת ישראל בנהלים.

יעל סלנט: ואנחנו נוסיף: שיורה עליהם קצין רפואה ראשי.

יעל סלנט: שיורה עליהם קצין רפואה ראשי.

יעל סלנט: שיורה עליהם נציב השירות.

רון קולקה: נציב כבאות והצלה או מי מטעמו.

יעל סלנט: השאלה אם נדרש לומר מי מטעמו.

יהודה גליק: להפך.

יהודה גליק: זה יותר טוב.

יהודה גליק: זה מועיל.

יעל סלנט: יחידות ויחידות סמך של משרד ראש הממשלה או משרד הביטחון, שעיקר פעילותן בתחום ביטחון המדינה – בהוראות פנימיות.

יעל סלנט: הם ביקשו שבמקום בהוראות פנימיות יהיה בנהלים שיורה עליהם ראש היחידה או מי מטעמו.

יעל סלנט: הסבירו לנו שהוראות זה במדרג נורמטיבי יותר גבוה והם רוצים את הגמישות לקבוע את זה בנהלים.

יעל סלנט: יש כאן נציגות של משרד הביטחון?

יעל סלנט: לא של צה"ל.

יעל סלנט: לא.

אוסאנה: הלשכה המשפטית במשרד לביטחון פנים.

אוסאנה: אנחנו מבקשים להוסיף את הרשות להגנת עדים וזה יהיה באמצעות נהלים שייקבעו על ידי מנהל הרשות או מי מטעמו.

יעל סלנט: למה הם צריכים הוראות מיוחדות?

יעל סלנט: למה הם לא כמו כל משרד?

אלי אלאלוף: הם לא משרד.

אלי אלאלוף: זאת רשות עצמאית.

יעל סלנט: למה הם צריכים הוראות מיוחדות?

אוסאנה: זו רשות פנים משרדית ייעודית.

יעל סלנט: במה היא שונה מכל משרד ממשלתי אחר?

אלי אלאלוף: היא לא משרד.

אלי אלאלוף: זאת רשות עצמאית.

יעל סלנט: היא יחידת סמך.

יעל סלנט: השאלה מה הצורך בקביעת נורמה שונה מהנורמה הכללית?

אוסאנה: יש לך כאן סעיף שמפרט את כוחות הביטחון.

יעל סלנט: כן, אבל על כוחות הביטחון לא מסתכלים כעל מקשה אחת.

יעל סלנט: השאלה היא מה הצורך בקביעת נורמה אחרת בנוגע לרשות להגנת עדים מאשר כל יתר מוסדות המדינה האחרים.

יעל סלנט: מה הצורך?

אוסאנה: היא גוף מבצעי כמו כוחות הביטחון ולכן כמו שפירטנו לגבי כל גוף וגוף, אנחנו מבקשים להוסיף אותה.

אוסאנה: זה רק יכול להוסיף.

אוסאנה: אני לא רואה במה זה יכול לגרוע.

יעל סלנט: זה לא עניין של לגרוע.

יעל סלנט: השאלה אם באמת נדרשות ההתאמות האלה.

אוסאנה: כן.

אלי אלאלוף: יש הבדל בין משרד ממשלתי לבין רשות ממשלתית.

אלי אלאלוף: הם מבקשים.

אלי אלאלוף: תכניסי את זס.

אוסאנה: רשות להגנת עדים.

אוסאנה: הנהלים ייקבעו על ידי מנהל הרשות או מי מטעמו.

יעל סלנט: בסדר.

יהודה גליק: דיברנו על כך שאמנם כל הדברים האלה מופיעים כרשות, אבל רצינו שיהיה איזשהו דיווח שאכן הנהלים האלה בוצעו.

יהודה גליק: אני רואה שזה כרגע לא מופיע.

יעל סלנט: אפשר לקבוע בחוק שידווחו לנו על התקדמות הנהלים.

יעל סלנט: אפשר או לקבוע את זה בחקיקה או שזה יהיה משהו וולנטרי.

יהודה גליק: למה שלא נקבע את זה?

יהודה גליק: אמנם הם רשאים ואנחנו לא מחייבים אותם, אבל שכן יהיה איזשהו אלמנט שהם צריכים לדווח כדי שהוא יהיה אלמנט שמבקש מהם שייקחו איזושהי אחריות לביצוע.

קריאה: דיווח לוועדה?

יהודה גליק: כן.

יהודה גליק: לוועדה.

יעל סלנט: בתוך כמה זמן?

יעל סלנט: בתוך שנה?

יהודה גליק: מדי שנה ידווחו לוועדה.

יהודה גליק: או דיווח חד פעמי.

יהודה גליק: אין בעיה.

יהודה גליק: בסדר.

יהודה גליק: חד פעמי.

יהודה גליק: שידווחו שנקבעו נהלים.

יהודה גליק: מי ש4קובע נהלים, שיעדכן אותנו שאכן נקבעו נהלים.

יעל סלנט: שנה אחרי הכניסה לתוקף של החוק.

יהודה גליק: בסדר.

יעל סלנט: לשירות בתי הסוהר יש הערות.

בן ציון: שירות בתי הסוהר, הלשכה המשפטית.

בן ציון: אני חושב שזה מיותר לקבוע את הוראות העדכון לוועדה.

בן ציון: זה גם מטריח את הוועדה.

בן ציון: אני קודם כל אומר שאנחנו מקיימים את זה כבר עכשיו.

יהודה גליק: מצוין.

בן ציון: אנחנו לא חיכינו לחוק.

בן ציון: עד שזה יגיע לקריאה שנייה ושלישית, כי הבנתי שזה חוזר לוועדת שרים - - -

יעל סלנט: לא.

יעל סלנט: זאת קריאה שנייה ושלישית.

בן ציון: זה נוהל קצר.

יהודה גליק: אין בעיה.

יהודה גליק: תעבירו תוך שנה.

בן ציון: אני לא חושב שצריך כאן חובת דיווח.

קריאה: תלוי למי.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להעיר?

שיר איתן אפטיק: הייעוץ המשפטי של חיל הרפואה.

שיר איתן אפטיק: אני חושבת שמרגע שקבועה בחוק חובה לקבוע בפקודות הצבא או בכל נהלים אחרים, מובן שיש חובה לעשות זאת.

שיר איתן אפטיק: מבחינת תקופת הזמן, זה כמובן משהו שעולה כרגע לראשונה בדיון, זה משהו שנצטרך לבחון, אם זה פרק זמן ריאלי או שיש פרק זמן אחר.

אלי אלאלוף: אנחנו לא מבקשים שום דיווח.

יהודה גליק: למה?

אלי אלאלוף: זה יותר טוב בלי דיווח.

אלי אלאלוף: דיווח, אתה מעכב את הביצוע.

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: קבענו שהם רשאים לעשות את זה, אז אני רוצה לדעת.

יהודה גליק: אם זה לא בוצע אצל אחד הגופים האלה, אני רוצה לדעת.

יהודה גליק: אם רשות מסוימת החליטה לא לעשות, אני רוצה לדעת על כך.

יהודה גליק: זה לא לגיטימי?

אלי אלאלוף: תפנה לרשות.

יהודה גליק: אם הם מביאים נהלים, מה אכפת לי שיביאו את הנהלים?

אלי אלאלוף: אתה רוצה לעכב את החוק?

יהודה גליק: לא.

אלי אלאלוף: אז אל תבקש דיווח.

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: זה לא מעכב.

אלי אלאלוף: זה מעכב.

יהודה גליק: למה זה מעכב?

אלי אלאלוף: אני אסביר לך בארבע עיניים.

אלי אלאלוף: כמה חוקים מתעכבים בגלל הדרישה הזאת ובסוף אין חוק.

אלי אלאלוף: אני אגיד לך גם את מספר השנים שאנחנו ממתינים לדיווח.

יעל סלנט: ביצוע ותקנות השר ממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי, בהתייעצות עם שר החינוך ועם שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצועו, ובכלל זה הוראות לעניין סדר הפעולות בעת חשד למקרה של אלרגיה מסכנת חיים במוסד חינוך או במקום ציבורי.

יעל סלנט: הבנתי שקודם הוועדה החליטה שלא יהיה צריך התייעצות.

אלי אלאלוף: לא צריך התייעצות.

יעל סלנט: נוריד את ההתייעצות.

אלי אלאלוף: הוועדה מאשרת.

יעל סלנט: הוועדה מאשרת את התקנות.

עדי נועם סביר: כפי שכבר ציינתי בסעיף הקודם, כיוון שאנחנו מדברים כאן על נהלים שאומרים היכן זה ימוקם במוסד החינוך - - -

אלי אלאלוף: יש לי רצון להקל על השרים.

אלי אלאלוף: יש להם עוד נושאים לטפל בהם.

אלי אלאלוף: אני מבקש, אל תכבידו על החוק.

שירלי אברמוביץ: לעניין ההוראות לעניין חדר הפעולות, אנחנו סברנו שאולי יותר נכון להשתמש במילה הסדרים לעניין סדר הפעולות.

שירלי אברמוביץ: אנחנו לא רוצים לעשות משפטיזציית יתר להליך ואולי אפילו לגרום לאיזשהו אפקט מצנן או להרתעה שאנשים יפחדו בזמן אמת להשתמש בתכשיר.

שירלי אברמוביץ: אנחנו רוצים להסביר שאנחנו חושבים שמה שנכון לעשות זה לתת הסברים שהם בסיסיים, קלים ופשוטים ולא להיכנס לפירוט יתר שעלול להרתיע אנשים מלהשתמש אחר כך בתכשיר בזמן אמת.

יעל סלנט: נכתוב ובכלל זה.

יעל סלנט: נוריד את ההוראות.

יעל סלנט: נכתוב סדר הפעולות.

יעל סלנט: הכוונה היא - קצת כמו במכשירי החייאה – שמשרד הבריאות, שהוא הרגולטור של הנושא הזה, כן ייתן איזושהי קריאת כיוון האומרת דבר ראשון תתקשר למד"א, דבר שני תזריק.

יעל סלנט: לא נראה לנו שיש בזה משפטיזציית יתר.

יעל סלנט: נראה לנו שאלה הן ההוראות.

שירלי אברמוביץ: בסדר.

אביעד שוורץ: כמו הוויכוח הקודם על כמות המזרקים ובמקרה הם יהיו דברים נוספים בהמשך שאני לא יודע, כן יהיו לזה השלכות תקציביות.

אביעד שוורץ: אם מכפילים את כמות המזרקים, יש לזה השלכות תקציביות.

יעל סלנט: הנורמה שהחוק קובע הוא שיהיה צריך להציב מזרק במינון כפי שיקבע השר.

יעל סלנט: למה כתוב אחד לפחות?

יעל סלנט: כי יכול להיות שיהיה צריך שניים במוסד שבו יש ילדים במשקלים שונים.

יעל סלנט: משרד הבריאות כמובן, כשהוא יקבע את התקנות, בזמן שהוא יקבע אותן, אפשר יהיה לבחון את הדברים, אבל זאת הנורמה של החוק.

23637: חשוב לציין שהיום רק חברה אחת מביאה את המזרק לארץ.

23637: צריך לפתוח את השוק ולאפשר לעוד חברות להביא את המזרק לארץ ואז המחיר יצנח באופן אוטומטי.

23637: אין שום סיבה שיהיה מונופול לחברה אחת.

23637: אנחנו לא מייצגים כאן חברה כלשהי.

23637: אנחנו צריכים את התכשיר.

23637: תפתחו את השוק, המחיר יצנח לשקלים בודדים.

23637: שכמה חברות יביאו את המזרק לארץ.

23637: למה רק חברה אחת?

יהודה גליק: זה באמת לא מוצדק שרק חברה אחת מביאה.

23637: יש מספר חברות בעולם שמייצרות את המכשיר הזה.

אלי מרום: משרד הבריאות הוא לא שחקן כאן.

אלי מרום: מי שרוצה לייבא ולרשום תכשיר בישראל, מוזמן.

אלי מרום: גם גברתי, אם את רוצה, את מוזמנת לפנות.

23637: לא מעוניינת.

אלי מרום: אנחנו לא חוסמים אף אחד.

יהודה גליק: אם מישהו בארץ רוצה לייצר, שייצר.

23637: לפרוטוקול, המחיר יכול לרדת בצורה משמעותית אם השוק ייפתח.

מאיר אסרף: הסתדרות המורים.

מאיר אסרף: לגבי הביצוע והתקנות וסדר הפעולות.

מאיר אסרף: בחוק של מכשירי החייאה שאנחנו תמכנו בו דובר על זה שיחזיקו מכשיר החייאה לשימוש מוסד החינוך.

מאיר אסרף: לא הגדירו חובת פעולה.

מאיר אסרף: מכשיר החייאה לא שונה מתכשיר אפיפן.

מאיר אסרף: לא קבעו חובת הפעלה על פלוני או אלמוני.

מאיר אסרף: כאן כן קובעים.

יהודה גליק: להתקין תקנות.

יהודה גליק: זה מספיק.

יהודה גליק: הוא צודק.

יהודה גליק: להתקין תקנות.

קריאה: איפה ראיתם שקובעים על כלל - - -

יהודה גליק: אתה כותב בכלל זה הוראות לעניין סדר הפעולות.

מאיר אסרף: אני לא רוצה שיכתבו מורים.

מאיר אסרף: יש לנו כרגע סכסוך על סייעות שמשרד הבריאות גרם לו, הוא ביטל את הסייעות ואני לא רוצה את המורים.

מאיר אסרף: שיחזירו את הסייעות.

מירי כהן: לא כתבנו כאן מורים.

מאיר אסרף: ההצעה של הייעוץ המשפטי לכלול הסדרים היא הלשון הנכונה לדעתי בנושא הזה.

מאיר אסרף: מורה שערכית רוצה להציל את חיי תלמידו, אין על זה חולק, יאפשר למורה להציל את חייו של תלמידו מבלי שמוטלת עליו חובה מטעם המעסיק לעשות פעולה כזאת או אחרת שהיא רפואית, חודרנית או משהו שאמור להיות מבוצע בכלל על ידי סייעת רפואית, לשיטתנו.

מאיר אסרף: ביטלתם את הסייעות.

אלי אלאלוף: מה אתה חושב?

מאיר אסרף: אני חושב שצריך לדבר על הסברים לעניין סדר הפעולות ולא לקבוע הוראות או הנחיות כי הוראות או הנחיות, יש לזה משמעות יותר כחובה אישית כלפי אדם מסוים לעשות משהו.

מאיר אסרף: כאשר עובד הוראה הגיע ללמד, הוא לא הלך ללמוד כדי להיות אחות בית ספר או כדי להיות סייעת.

מאיר אסרף: הוא בא ללמד.

מאיר אסרף: יש לו תפקידים פדגוגיים.

אלי אלאלוף: אתם עשיתם מהמורות אנשים מוגבלים?

מאיר אסרף: לא.

מאיר אסרף: חלילה.

אלי אלאלוף: תן להן הדרכה של כמה שניות.

יהודה גליק: במקום המילה הוראות תהיה המילה הסבר.

יהודה גליק: זה בסדר.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: עוד לא אמרתי.

יהודה גליק: זה מקובל.

אלי אלאלוף: הוא יכול לומר מה שהוא רוצה ואני אגיד מה אני רוצה, עם כל הכבוד.

יהודה גליק: היועצת המשפטית - - -

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אל תגזים.

מאיר אסרף: רק למען הגילוי הנאות, אני הייתי אחד המנסחים בגלגול הקודם של הצעת החוק.

מאיר אסרף: יש, לא רק לי אישית אלא גם לארגון אותו אני מייצג, תמיכה בכך שיהיו מכשירי החייאה בבית ספר, שיהיו מתקנים כאלה אבל השאלה היא החובה, מי חייב לעשות פעולה כזו או אחרת.

אלי אלאלוף: מי לדעתך?

מאיר אסרף: מי שרוצה להציל את חייו של התלמיד.

אלי אלאלוף: ללא הכנה?

אלי אלאלוף: זאת גישה קצת מפתיעה.

אלי אלאלוף: אני ממש מצטער להגיד לך.

אלי אלאלוף: מי אמור להפעיל את זה?

מאיר אסרף: כל מי שנמצא בבית הספר והוא רואה אירוע פתאומי, מחויב לפעול לפי חוק.

אלי אלאלוף: מקובל.

אלי אלאלוף: זה יותר אחראי.

מאיר אסרף: מראש אמרתי שאין חולק שהמורים רוצים להציל את חיי התלמידים.

אלי אלאלוף: בבקשה, תנסחי את זה בהתאם.

יעל סלנט: אין לנו כאן מה לנסח.

יעל סלנט: אנחנו רק אומרים שהשר יקבע את התקנות ובין היתר גם את ההסברים לעניין ההפעלה.

יעל סלנט: שלושת הסעיפים הבאים, עניינם תיקוני חוק הפיקוח.

יעל סלנט: בחוק הפיקוח על מעונות, התשכ"ה-1965, בסעיף 2(ב), בסופו יבוא "ולעניין מעון המיועד לשהייה יומית של עשרה פעוטות לפחות שטורם מלאו להם שלוש שנים – המעון ממלא גם אחר הוראות חוק החזקת תכשיר אפינפרין במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים, התשע"ח- 2018.

יעל סלנט: הכוונה היא שכאשר באים לבחון מתן רישיון, יבחנו גם את הנושא של המזרק.

יעל סלנט: זה נכון גם בנוגע לחוק הפיקוח על בתי ספר וחוק מעונות יום שיקומיים אותם אקריא עכשיו.

יעל סלנט: בחוק פיקוח על בתי ספר, התשכ"ט-1969, בסעיף 9, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) לא ייתן המנהל הכללי רישיון אלא אם כן נוכח כי בית הספר ממלא אחר הוראות חוק החזקת תכשיר אפינפרין במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים, התשע"ח-2018".

יעל סלנט: כאן גם הייתה הערה של משרד החינוך שכבר דנו בה והבנו שדחינו אותה.

יהודה גליק: דחינו אותה.

יעל סלנט: תיקון חוק מעונות יום שיקומיים בחוק מעונות יום שיקומים, התש"ס-2000, בסעיף 7(ב), בסופו יבוא "ולפי חוק החזקת תכשיר אפינפרין במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים, התשע"ח-2018".

יעל סלנט: סעיף התחילה מדבר על כך שתחילתו של החוק שישה חודשים מיום פרסומו.

יעל סלנט: העניין הוא שבעצם כל התחולה של החוק מותנית בתקנות שמשרד הבריאות יתקין, גם לעניין המינון, גם לעניין ההצבה, לעניין השילוט ובעצם לעניין הכול.

יעל סלנט: לכן אם לא יהיו לנו כאן תקנות תוך שישה חודשים, החוק לא יוכל להיכנס לתוקף.

יעל סלנט: תחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו.

אלי אלאלוף: למה זה דורש שישה חודשים?

מירי כהן: אני לא חושבת שאלה התקנות עצמן, לכתוב אותן.

אלי אלאלוף: יש לי ניסיון עם המשרד.

אלי אלאלוף: אתם לא יודעים לכתוב תקנות.

אלי אלאלוף: זה מתעכב.

אלי אלאלוף: אפשר לקצר את המועד?

יעל סלנט: אני רוצה לשאול שאלה.

יעל סלנט: יש לנו שני סעיפים, יש לנו את סעיף התקנות ויש לנו את סעיף התחילה.

יעל סלנט: האם בסעיף התקנות אנחנו יכולים להגיד שהתקנות יובאו לאישור הוועדה בתוך שלושה חודשים כדי שיהיה ברור שהחוק יוכל להיכנס לתוקף בתום שישה חודשים מיום הפרסום?

מירי כהן: אין סיבה שבשלושה חודשים אי אפשר לכתוב את התקנות.

יעל סלנט: או ארבעה חודשים.

קריאה: זה צריך להיות יחד עם גורמי מקצוע.

יהודה גליק: מירי, את תדאגי שזה יהיה פחות זמן.

יהודה גליק: זה התפקיד שלך.

מירי כהן: לכתוב אותן.

מירי כהן: לא התוקף.

קריאה: הם כבר עובדים על זה זמן מה.

אלי אלאלוף: אנחנו עלולים להיתקע בלי חוק.

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: כמה זמן לוקח לכתוב תקנות?

אלי אלאלוף: זה לא כמה זמן לוקח לכתוב תקנות.

אלי אלאלוף: זה כמה זמן יש לך עוד בקדנציה.

יהודה גליק: אם אנחנו מעבירים את החוק עכשיו, הוא עובר.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אם אין לך תקנות ביד, אין לך חוק.

יהודה גליק: אבל אם כתוב שהתקנות יהיו תוך ארבעה חודשים והתחולה היא עוד חצי שנה?

יהודה גליק: :

אלי אלאלוף: תשאל את היועצת המשפטית.

קריאה: זה תלוי אם הם יעמדו בזמנים.

יהודה גליק: התחולה היא חצי שנה בכל מקרה.

יעל סלנט: השאלה אם אפשר לכתוב שהתחילה של הצעת החוק תהיה עוד שישה חודשים אבל לחייב את משרד הבריאות להביא לנו את התקנות עוד ארבעה חודשים כדי שיהיה ברור שהתקנות מגיעות ואז החוק נכנס לתוקף.

אלי אלאלוף: השאלה הפשוטה שאף אחד לא מעז לשאול היא אם יש בחירות בינואר, יש לנו חוק?

יהודה גליק: ברגע שהחוק עבר, הוא עבר.

יעל סלנט: אבל התקנות הן אלה שיוצקות גם לעניין המינון, גם לעניין השילוט, גם לעניין המיקום.

אלי אלאלוף: אם התקנות לא יבואו תוך ארבעה חודשים, אין חוק.

יהודה גליק: החוק קיים.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר למשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: תוך כמה זמן יש לכם תקנות?

מירי כהן: חודשיים.

מירי כהן: שלושה חודשים.

יעל סלנט: שלושה חודשים.

יעל סלנט: אנחנו נכתוב שהתקנות יהיו תוך שלושה חודשים.

מירי כהן: עד סוף המושב.

יעל סלנט: החוק ייכנס לתוקף תוך חצי שנה.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: מה עוד?

רות דיין מדר: מרכז שלטון מקומי.

רות דיין מדר: עניין של פרוצדורה.

רות דיין מדר: מבחינת לוח הזמנים לביצוע, הרכישה וההנחיה של האנשים בשטח, אני לא יודעת איך נעשה את זה תוך שישה חודשים.

רות דיין מדר: אני רוצה אבל אני לא מבינה איך נעשה את זה.

23637: נעזור לכם.

רות דיין מדר: איך?

רות דיין מדר: איך תעזרי במדינה שלמה לקנות, לחלק, להכשיר, לעשות מכרזים?

23637: זה קיים בכל בית מרקחת.

23637: מה הבעיה?

רות דיין מדר: לא יודעת.

רות דיין מדר: יש מספיק אספקה בארץ?

23637: יש אספקה.

רות דיין מדר: איך את יודעת שיש מספיק אספקה בארץ?

23637: תאמיני לי, החברות רק מחכות שיקנו את זה מהן.

יהודה גליק: הן יעשו מבצע שיווק.

23637: זו הפרנסה שלהן.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות?

אלי אלאלוף: אין.

אלי אלאלוף: אני בעד הצבעה.

יהודה גליק: בוא נעשה הצבעה.

אלי אלאלוף: אנחנו עוברים להצבעה.

אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת חוק החזקת תכשיר אפינפרין במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים, התשע"ח-2018?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד הצעת חוק החזקת תכשיר אפינפרין במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים, התשע"ח-2018 נתקבלה.

אלי אלאלוף: הצעת החוק אושרה פה אחד.

אלי אלאלוף: אני מאחל לכולם שלא ישתמשו בזה אבל טוב שזה יהיה.