ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1008, 2018-04-10 11:00

משה גפני: צהריים טובים.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים בנושא שיטת תקצוב המועצות הדתיות.

משה גפני: אמרתי היום בתחילת הישיבה בבוקר שהעברנו בוועדה תקציב די צפוף.

משה גפני: היה לנו גם חוק ההסדרים וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: היו עוד כמה דברים קטנים פה ושם – הקדמת בחירות וכדומה.

משה גפני: זה לא כל כך נוגע לוועדת הכספים אף על פי שזה נגע לעובדה שמפעם לפעם הייתי צריך לעצור פה את הדיונים היות שחשבנו שלא מאשרים את התקציב בגלל סיבות שונות ומשונות.

משה גפני: אחרי שאישרנו את התקציב אמרתי לעובדי הוועדה שבשבוע של פסח לא יהיה דיון.

משה גפני: יש כללים של התקנון שאמנם לוועדת הכספים אין מגבלה של דיונים בפגרה, אבל צריך להודיע ארבעה ימים לפני הישיבה על קיומה.

משה גפני: לפי דעתי, עמדנו על זה שכבר אין המרווח הזה.

משה גפני: באו אליי עובדי משרד החוץ וביקשו שנאשר את הכללים, ואמרתי להם שלא בא בחשבון כי כללים כאלה צריך להביא בזמן וצריך להביא את זה בחשבון.

משה גפני: ואז לפתע נחת עלינו שינוי שיעור השתתפות הממשלה והרשויות המקומיות בהוצאות תקציב המועצות הדתיות.

משה גפני: התאריך האחרון היה 31 במרס שזה היה היום הראשון של פסח.

משה גפני: כבר היה בלתי אפשרי להביא את זה.

משה גפני: אבל בנושא של שינוי שיעור ההשתתפות של המועצות הדתיות נוסף עוד נושא.

משה גפני: הנושא הזה פשוט מעצבן ברמות שאי אפשר לתאר.

משה גפני: אני יושב בוועדה כמה שנים עוד לפני עודד פלוס שהוא מנכ"ל משרד הדתות, מנכ"ל מוכשר מאוד.

משה גפני: יש לי איתך עוד שיחה.

עודד פלוס: המחמאה זה בשביל השיחה הבאה, אני מבין.

משה גפני: אמרתי שאתה בחור חכם.

משה גפני: על כל פנים, אני ביקשתי לפני הרבה שנים – וחבר הכנסת וקנין, אתה היית נוכח; אני לא הולך להגן על ראשי הרשויות, אבל הם מקבלים שירותי חינוך שצריכים לתת לתושבים שלו.

משה גפני: המדינה נותנת לו 75% מהתקציב, והוא צריך להוסיף 25%.

משה גפני: הוא נותן שירותי רווחה לאזרחים שלו; הוא צריך לתת 25% והמדינה נותנת 75%.

משה גפני: הוא צריך לעשות כיכרות ופרויקטים של משרד התחבורה, ובמקרה הטוב הוא צריך לתת 25%.

משה גפני: במקרה הרגיל הוא צריך לתת 10% אם בכלל.

משה גפני: אלה שירותים שהמדינה נותנת.

משה גפני: יושב-ראש רשות לא דתי, אומר, אני נותן לשירותי חינוך 25% ולרווחה 25% ולתחבורה כמעט לא נותן – איך לקחו הדתיים את הכסף, ואני צריך לתת עכשיו 60%?

משה גפני: מה אני עונה לראש הרשות הזה?

קריאה: או 75%.

משה גפני: לא "או".

משה גפני: קודם כול החוק.

משה גפני: אתה צריך לתת 60% - לא משנה מי אתה.

משה גפני: משנים כללים כל שנה, מביאים עובדים לגפני – הכול בסדר.

משה גפני: ברגע האחרון הוא מאשר וזהו.

משה גפני: אני לא מצליח להבין איך לקחתם את הנושא הדתי כבן ערובה?

משה גפני: יש שירותים דתיים שצריך לתת לתושבים.

משה גפני: אני לא מדבר שיש אנשים דתיים ביישוב – אני מדבר על אנשים שהם לא דתיים.

משה גפני: יש חוקים במדינת ישראל שמחויבים לתת להם שירותי דת.

משה גפני: באים לראש הרשות ואומרים לו – אתה תיתן 60%, והמדינה תיתן 40%.

משה גפני: אגב, אני לא מבין כל כך את הצעקות.

משה גפני: אני קיבלתי מפורום ה-18 - -

קריאה: ה-15.

משה גפני: הם כבר 18.

משה גפני: מי כתב לי את המכתב?

משה גפני: אתה כתבת?

משה גפני: מכתב יפה.

משה גפני: אבל תגיד לי, כמה אחוזים אתה נותן לשירותי דת ברשות המקומית מהתקציב שלך.

משה גפני: כמה?

משה גפני: אחוז?

משה גפני: חצי אחוז?

משה גפני: נותן בכלל?

משה גפני: הרי האזרחים צריכים את השירותים האלה.

משה גפני: זה שאתם מתמודדים עם המדינה – אני איתכם.

משה גפני: אבל זה שאתם לא נותנים אחוז יחסי למה שצריך זה עוד דבר.

משה גפני: זה מה שטוען עודד פלוס, דרך אגב.

איתן אטיה: אבל מאין הקביעה שלא נותנים כמו שצריך?

איתן אטיה: מדוע הקביעה?

משה גפני: ככה אומר מנכ"ל משרד הדתות.

עודד פלוס: תכף אני אגיד.

איתן אטיה: כמה אחוזים נותנים לנגישות, לחינוך, לתשתיות ולתרבות?

משה גפני: אין לך רשות דיבור כי מה שאמרת עכשיו לא מסתדר עם מה שרציתי שתגיד.

איתן אטיה: יכול להיות, אבל מאין הקביעה הזאת?

משה גפני: תכף.

משה גפני: אני לא מבין את ההתנהלות הזאת בשעה שאנחנו הדתיים נמצאים בקואליציה.

משה גפני: אנחנו עושים פה עוול גדול לנושא שירותי הדת.

משה גפני: אנחנו מאפשרים שישתלחו בכל הנושא של שירותי הדת.

משה גפני: יגידו, בכל הדברים האחרים, אנחנו נותנים את החלק היחסי שלנו, ופה אנחנו צריכים לתת הרבה יותר – יותר מכפול.

משה גפני: למה?

משה גפני: היה פה נציג משרד האוצר לפני כמה שנים, והוא אמר, בשנה הבאה אנחנו נשנה את זה.

משה גפני: ואז אני מקבל מכתב.

משה גפני: לא מתביישים לכתוב לי את המכתב הזה אחרי חודשים שלא הביאו את השינוי.

משה גפני: היה צריך להביא את השינוי בכללים לוועדה מזמן כדי שיהיה פרק זמן שנוכל לדבר ולהתווכח, להביא את זה בזמן כדי שהעובדים יוכלו לעסוק בעניין הזה.

משה גפני: הם מביאים את זה ברגע האחרון וכותבים, תשנה את הכללים.

משה גפני: איך לא מתביישים?

משה גפני: הבטחתם לי שתשנו את החוק.

משה גפני: אני לא מסכים לעניין הזה.

משה גפני: אגב, אם עברו 90 יום אז עברו 90 יום.

משה גפני: אז זה יהיה 60-40.

משה גפני: אם אנחנו נחליט שלא יהיה 60-40 אנחנו נצטרך לשנות את החוק הזה.

משה גפני: אבל אז אני אצטרך לדעת כשיהיה דיון על שינוי החוק – תשובות ברורות וחד משמעיות מה האחוז שהמדינה נותנת.

משה גפני: אני לא רוצה שיבוא ראש רשות ויגיד, תראו את הדתיים האלה, הם לקחו כסף בדרך.

משה גפני: אם הייתי ראש רשות הייתי אומר את זה.

משה גפני: לא יכול להיות – המדינה לא תחזיק את שירותי הדת כמין קבצנות שאוספים בשבילה כסף.

משה גפני: כמו שאתם נותנים כסף לכל דבר אחר – אני לא מדבר על "נטו משפחה" ועל ניצולי השואה שאלה דברים חיוניים שצריך לעשות אותם – ההשתתפות בשירותי החינוך, הרווחה, התחבורה וכולי צריך להיות גם בשירותי הדת.

משה גפני: מי שלא מוצא חן בעיניו שירותי הדת שיגיד שאין לזה תקציב.

משה גפני: אבל אז צריך להחליט על הפרדת הדת מהמדינה ולהחליט הכול.

משה גפני: אבל אי אפשר להשאיר את הרשויות המקומיות במצב שהם צריכים לתת 60% ועכשיו לא נותנים לשנות את הכללים.

משה גפני: אגב, אני גם לא עומד בביקורת הציבורית הזאת.

משה גפני: אני לא מאמין בה.

משה גפני: מכיוון שביקורת ציבורית שאני מאמין בה שצריך להתמודד מולה – אני עושה את זה לא אחת.

משה גפני: פה אני לא מאמין בביקורת הזאת.

משה גפני: אני מאמין שהביקורת נכונה.

משה גפני: פה אני מקבל טלפון מאשדוד, אני מקבל טלפון מבאר-שבע, אני מקבל טלפון על שינוי הכללים – למה אני צריך לשלם יותר.

משה גפני: זה מגיע ל-75%.

משה גפני: אני מבין אותך, עודד, אין לי טענות אליך.

משה גפני: אבל בסוף אתה האיש שעומד בצומת הזה וצריך להגיד למשרד האוצר – עד כאן.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: אי אפשר לחיות עם הדבר הזה.

משה גפני: אני איתך יחד.

משה גפני: אתה רוצה שאני אקבל את הביקורת?

משה גפני: אני מוכן.

משה גפני: אין לי בעיה.

משה גפני: אתה רוצה שאני אנהל את המלחמה?

משה גפני: אני אנהל את המלחמה.

עודד פלוס: אני רוצה שתיתן לי את רשות הדיבור, ואז אני אשיב.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עודד פלוס, בבקשה, מנכ"ל המשרד לשירותי דת.

קריאה: מי כבודו?

עודד פלוס: עודד פלוס, מנכ"ל המשרד לשירותי דת.

עודד פלוס: נעים מאוד.

קריאות: - - -

אורי מקלב: ראשי רשויות לא יודעים מיהו.

אורי מקלב: מעניין.

אורי מקלב: הוא מנכ"ל משרד, ויש עוד מנכ"ל משרד.

עודד פלוס: מי שמכיר אותי הם ראשי המועצות הדתיות.

עודד פלוס: חבר הכנסת מקלב, בזה אני רוצה לגעת.

מירה סלומון: השאלה למי - - - לראש הרשות או למנכ"ל המשרד, העובדה - - -

משה גפני: על זה כמעט לא שמעתי.

אורי מקלב: - - - מי מכיר את מי.

עודד פלוס: אדוני, שאלו אותי איך יכול להיות שראשי רשויות לא מכירים אותי.

עודד פלוס: זה מתחבר למה שאני רוצה לומר.

עודד פלוס: אני אחראי לשירותי הדת ולמועצות הדתיות במדינת ישראל.

עודד פלוס: המשימה מבחינתי היא שלרשות המועצות הדתיות יעמדו מקסימום המשאבים.

עודד פלוס: אני שמעתי את האמירה של אדוני, ולא רק ששמעתי – בעקבות הצעת חוק שהונחה על שולחן ועדת שרים לענייני חקיקה אנחנו קיימנו ישיבה אצל אדוני, ולפחות ההתרשמות שלי מהישיבה הייתה ששמעתם את הדברים.

עודד פלוס: התחושה שלי הייתה שהדברים שאמרנו נפלו על אוזניים כרויות, ומעבר לאמירות שאדוני אמר, שהבנתם את הדברים כמו שאני אציג אותם עכשיו.

עודד פלוס: אדוני מדבר על המספר הגדול – למה במקומות אחרים זה 75%-25% ואצלנו זה 60%-40%.

עודד פלוס: עשינו בדיקה והצגנו אותה גם בפני אדוני בדצמבר 2017 ובחנו מה המשמעות של תקציב שירותי הדת מכלל התקציבים של הרשות המקומית.

עודד פלוס: עשינו בחינה לגבי אותן רשויות שמשתתפות ב-75%, וראינו שבכל הרשויות, אולי למעט באשקלון וביהוד, לא עוברים את האחוז.

עודד פלוס: למשל, בעיריית תל-אביב בתקציב 2018 שאנחנו מבקשים לאשר עכשיו שיעור ההשתתפות של עיריית תל-אביב שהוא 75%, מסך הכול התקציב של העירייה הוא 0.44%.

עודד פלוס: זה בסביבות 20 מיליון שקל.

עודד פלוס: אני בחנתי את שיעור ההשתתפות של עיריית תל-אביב במוזאון תל-אביב – פריט אחד שאני לא יודע את מי הוא משרת, וכמה אנשים הוא משרת להבדיל משירותי הדת שמשרתים את כל תושבי העיר – גם חילונים, גם מסורתיים וגם דתיים.

רחל עזריה: גם מוזאון משרת את כל המדינה.

רחל עזריה: לא יפה.

קריאות: - - -

איתן אטיה: זאת דמגוגיה לשמה, אדוני.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: אני אוציא מהדיון.

משה גפני: מותר לו להגיד מה שהוא רוצה.

איתן אטיה: אני מבקש להתייחס לדמגוגיה הזאת.

משה גפני: אתה תתייחס לעניין.

משה גפני: תבקש רשות דיבור, תקבל, ואני לא אתן שיפריעו לך.

יצחק וקנין: גם אנחנו נתייחס.

רחל עזריה: מוזאון תל-אביב ומוזאון ישראל זה מוזאונים שמשרתים את כל הארץ.

רחל עזריה: ילדים מכל הארץ מגיעים.

איתן אטיה: בדיוק.

רחל עזריה: אז תבחר דוגמה אחרת.

עודד פלוס: אתה באת להתפרע?

איתן אטיה: זאת דמגוגיה לשמה.

עודד פלוס: דמגוגיה, אוקיי.

משה גפני: אני פשוט אוציא אותך.

משה גפני: אני לא מסכים שתתערב, אלא אם כן אתה הולך לפריימריז או למועצת גדולי התורה.

איתן אטיה: אני לא הולך לפריימריז ולא לשום מועצת גדולי התורה.

משה גפני: אז אתה לא מפריע פה.

משה גפני: אין לך רשות.

יצחק וקנין: כשתקבל רשות דיבור תדבר.

איתן אטיה: אלה השמצות בוטות נגד רשויות מקומיות - -

משה גפני: מותר לו לדבר נגד רשויות מקומיות.

איתן אטיה: - - לא תקין, לא ראוי.

איתן אטיה: זה פשוט בלתי נתפס.

משה גפני: עוד מילה אחת שלך ואתה בחוץ.

משה גפני: מספיק כבר.

משה גפני: איזו התנהגות זאת?

משה גפני: מותר לו להגיד מה שהוא רוצה, ואתה תבקש רשות דיבור ותקבל, ואני אשמור על המעמד שלך כדי שתוכל להגיד כל מה שאתה רוצה.

עודד פלוס: תקציב עיריית תל-אביב למוזאון תל-אביב – 32 מיליון שקל; תקציב לשירותי הדת לכלל 400 אלף תושבי תל אביב – בסביבות 20 מיליון שקל.

עודד פלוס: בדקתי עד כמה עיריית תל-אביב משתתפת בתרבות נוער וספורט – 350 מיליון שקל מול 20 מיליון שקל; עשיתי בחינה לא רק של - - - 75%.

עודד פלוס: אמרתי, אולי ברשויות הקטנות שההשתתפות שלהן יותר קטנה התקציבים שלהם יותר קטנים ושיעור ההשתתפות הוא גבוה יותר מסך כול התקציב.

עודד פלוס: בחנתי את כל המדרגות: את המדרגה של 25%, של 36%, של 51% ושל 61%, ובכל המקומות זה לא מגיע לאחוז גם כשהתקציב הוא קטן.

עודד פלוס: לכן גם אם במספרים הגדולים – אני מבין את הטענה של אדוני – אבל כשאנחנו יורדים ופורטים את זה לפרוטות ורואים מה שיעור ההשתתפות במועצות המקומיות או ברשויות המקומיות בעיריות – השיעור הוא מזערי.

עודד פלוס: אני מתחבר לעניין של אדוני שאומר שלא יכול להיות שעירייה שנותנת שירותים במכלול עניינים דווקא לשירותי הדת היא תיתן פחות מ-1%.

עודד פלוס: למה?

עודד פלוס: שירותי הדת זה דבר שצריך לדחוק אותו לקרן זווית?

עודד פלוס: זה אפילו לא לדחוק – לא רואים אותו.

משה גפני: למה המדינה משתתפת שונה?

עודד פלוס: למעשה מה הטענה של אדוני?

עודד פלוס: לא יכול להיות שהרשויות המקומיות ישתתפו בנתח כל כך גדול.

עודד פלוס: אז אני מסביר שהנתח הוא מזערי.

עודד פלוס: הוא אפילו לא נתח, בקושי אפשר לראות אותו.

רחל עזריה: תבדוק כמה בעיריות שמים על פרויקטים לנשים.

רחל עזריה: נשים זה 50% - - -

עודד פלוס: אז תילחמי.

רחל עזריה: - - והם שמים מעט מאוד.

עודד פלוס: כשאני אהיה בתפקיד אחר אני אהיה איתך במלחמה.

רחל עזריה: אתה בוחר - -

משה גפני: אבל רחל, זה לא הנושא.

רחל עזריה: ההערות שלו - -

משה גפני: הנושא הוא שינוי הכללים בשעה שלכל השירותים האחרים שהמדינה נותנת השיעור גבוה מאוד, ודווקא לשירותי הדת היא נותנת שיעור נמוך יותר, ולכן הרשויות צריכות להשתתף ביותר.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, בעיניי יש - -

משה גפני: אבל הוא ברשות דיבור.

רחל עזריה: אבל אתה התחלת לענות לי.

משה גפני: לא, רציתי להכניס אותך לדיון.

רחל עזריה: תודה רבה באמת.

רחל עזריה: זאת הנדיבות שאחרי החופשה.

משה גפני: לא.

משה גפני: זאת הנדיבות של ההתמודדות לרשות עיריית ירושלים שעכשיו מתחילה להיות מכלול שלם.

משה גפני: אני מקבל עכשיו הודעה על עוד מועמד לרשות עיריית ירושלים.

רחל עזריה: אתה לא מעודכן, זה מאתמול בערב.

משה גפני: לא.

רחל עזריה: עוד אחד?

משה גפני: עוד אחד.

רחל עזריה: מי זה עכשיו?

משה גפני: אני אגיד לך אחר כך בסוד.

עודד פלוס: אם האוצר - -

משה גפני: למה השינוי בכללים הגיע ברגע האחרון לפני פסח?

משה גפני: לא ידעתם שיש חוק?

עודד פלוס: אני אסביר.

עודד פלוס: אם נבדוק את ההיסטוריה בשנים שלי זאת הפעם השלישית שאני מגיע.

עודד פלוס: אנחנו הגענו פחות או יותר באותו זמן.

עודד פלוס: השנה, כמו שהיושב-ראש הציג - -

משה גפני: אה, עכשיו זאת לא תקלה.

עודד פלוס: לא.

עודד פלוס: ב-15 במרס היה תקציב מדינה - -

משה גפני: לא קשור לתקציב מדינה.

עודד פלוס: אדוני, התחשבנו בוועדה, לא רצינו להעמיס.

עודד פלוס: שנית, הצלחנו השנה למצוא בעיה בהבנה בשנים קודמות, ובעקבות מציאת התקלה הזאת הצלחנו להגדיל את התקציב בסכום של כ-20 מיליון שקל.

עודד פלוס: כשקיימנו את הדיונים עם משרד האוצר ועם משרד הפנים, משרד הפנים ביקש מאתנו להציג חלופות נוספות.

עודד פלוס: בשלב הראשון הלכנו במתכונת הרגילה של 25%, 35%, 50%, 60% ו-75%.

עודד פלוס: התבקשנו על-ידי משרד הפנים לפזר את אותם 20 מיליון בצורה קצת יותר קלה ושוויונית.

עודד פלוס: אם אתם יכולים לראות בכללים שהבאנו אליכם אנחנו מדברים על מספרים קצת שונים – במקום 50%, 51.75% - -

משה גפני: שינויים דרמטיים.

עודד פלוס: זה שינוי קטן, אבל זה עדיין מפזר.

עודד פלוס: בגלל שהיינו בדיונים עם משרד הפנים לגבי החלופות, ובסוף בחרנו בחלופה הרביעית לקח לנו זמן.

עודד פלוס: בסופו של דבר שר הדתות ושר הפנים חתמו ב-19 במרס, והיה לנו קצת קושי לקבל את החתימה של שר האוצר.

עודד פלוס: זה ניתן ב-22 במרס, ביום חמישי שבוע לפני כן.

משה גפני: לכאן זה הגיע ביום ראשון.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

עודד פלוס: התחלנו להעביר.

עודד פלוס: גם לא היינו מודעים לחופשה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה הגיע לכאן.

משה גפני: מה אתה מבקש שנעשה?

עודד פלוס: אני רוצה לומר עוד משפט אחד – מאחר ששירותי הדת נמצאים בראש מעייניי, אז אם אני מצליח – וכבר הייתה סערה סביב לעניין הזה שאני הצלחתי לשכנע את האוצר לתת תוספת בשנת 2019 לתקציב המוסדי של המועצות הדתיות.

עודד פלוס: המשמעות מבחינתנו בחלוקה של 60%-40% זה עוד 60 מיליון שקל מהרשויות המקומיות, זאת אומרת להגדיל את התקציב המוסדי מ-500 מיליון ל-600 מיליון זאת דרמה מבחינתי.

עודד פלוס: זה דברים שקודם לא יכולתי לעשות.

עודד פלוס: הייתה לי שיחה עם אדוני על כך שפרסמתי רב בבת-ים ב-50%, ופרסמתי רב במבשרת ציון ב-20%; ואדוני שאל אותי, למה אתה עושה את הדבר הזה?

עודד פלוס: למה אתה ממנה רב בחלקיות משרה?

עודד פלוס: אמרתי, אין לי מאיפה לממן.

עודד פלוס: חברת הכנסת רחל עזריה, שנושא הכשרות בראש מעייניה - -

רחל עזריה: והמקוואות.

עודד פלוס: והמקוואות.

רחל עזריה: כמה כסף עיריית תל-אביב שמה על בנייה ושיפוץ של מקוואות?

עודד פלוס: אני לא יודע אם היא שמה.

עודד פלוס: זה כסף שאני מביא.

משה גפני: לא, עיריית תל-אביב שמה.

עודד פלוס: אולי.

עודד פלוס: אני לא יודע.

רחל עזריה: לכן כשאמרת את הסכום זה היה נראה לי לא מדויק.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: חבל על הפרטים.

רחל עזריה: - - - זה יותר מורכב - -

משה גפני: רחל, חבל על הפרטים, תאמיני לי.

רחל עזריה: אני מאמינה לך.

משה גפני: אנחנו מדברים על העיקרון.

רחל עזריה: אבל גם בעיקרון - -

עודד פלוס: אני לא רב איתם, אני אפילו לא מכיר אותם.

עודד פלוס: זאת הייתה הטענה שנטענה.

רחל עזריה: אולי כדאי שתכיר אותם.

מירה סלומון: כדאי היה.

משה גפני: רעיון לא רע.

עודד פלוס: אני אומר את זה לאדוני ולכל האנשים ששירותי הדת מעניינים אותם – אם אני מצליח להביא מהאוצר כסף אני מעדיף שהוא ילך לשירותי הדת ולא לשבור את האיזון של 60%-40%.

משה גפני: מקובל עליי.

רחל עזריה: לכן כשאתה אומר, למה המדינה לא שמה יותר הוא אומר, כשאני מביא אני לא שם את זה למצ'ינג.

משה גפני: כשהוא יסיים אני אגיד לך איך זה מתנהל.

משה גפני: אני מכיר את זה.

משה גפני: זה נמצא פה כבר שמונה שנים.

עודד פלוס: בנוסף לתקציב הזה שאנחנו מדברים עליו שלצורכו התכנסו פה אנחנו באמת ב-60%-40%.

עודד פלוס: אבל בנוסף אנחנו מעבירים לא מעט כספים למועצות הדתיות.

עודד פלוס: אנחנו מממנים את המשב"כים ואת הרבנים ואת הבלניות במועצות האזוריות.

עודד פלוס: זה חלק מהחשבון; אנחנו נותנים סכומים נוספים, ובסופו של דבר אני בחנתי את זה מול הדוחות הכספיים של 2016, ואנחנו נמצאים באזור 50%-50%.

משה גפני: היות שאני לא מקליט שיחות אני לא הקלטתי שיחות שהיו לי עם רבנים - -

עודד פלוס: שהם רוצים יותר.

משה גפני: - - נמצאים בשפל המדרגה.

עודד פלוס: אני מסכים.

משה גפני: האוצר אומר, ואתה אומר "כן".

רחל עזריה: אבל זה היה דיון אחר.

משה גפני: זה דיון.

רחל עזריה: עשינו דיון.

משה גפני: עשינו דיון.

משה גפני: בושה כל ההתנהלות.

עודד פלוס: אדוני יודע שבעזרה העלינו את השכר של הרבנים ושל הבלניות.

משה גפני: הבלניות כן.

עודד פלוס: וגם הרבנים.

רחל עזריה: סליחה, את השכר של הבלניות אנחנו העלינו.

משה גפני: נכון.

עודד פלוס: נכון.

עודד פלוס: אנחנו בדחיפה שלכם.

עודד פלוס: וגם ברבנים – עשינו אותה השוואה של שכר הרבנים לפני 2006 ואחרי 2006.

עודד פלוס: בסופו של יום כדי לעשות את כל הדברים האלה אני צריך כסף.

עודד פלוס: אם הכסף לא יגיע אליי, למעשה, מה שאדוני אומר הוא שברגע שאנחנו משנים מ-60%-40% למשהו אחר אז הכסף יגיע לרשויות המקומיות, לעזור לרשויות המקומיות שכמו שהראיתי ששיעור ההשתתפות שלהן נמוך מאוד.

משה גפני: אני איתך.

עודד פלוס: לכן אני רוצה שאדוני יאשר את הכללים האלה.

עודד פלוס: עבדנו עליהם קשה, ניסינו לאזן, ניסינו להוריד את הנטל מהרשויות באמצעות אותו משחק שדיברנו עליו קודם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משרד האוצר, בבקשה.

משה גפני: מי ממשרד האוצר?

יובל טלר: אני.

משה גפני: תגיד לי למה אתם לא מקיימים את ההבטחות שהבטחתם כאן?

משה גפני: אמרתם שתשנו את הכללים.

משה גפני: לא יהיה ב-60%-40%.

משה גפני: ביקשתם אז שיהיו כללים.

משה גפני: הבטיחו כאן שישנו את הכללים וישנו את 60%-40%.

משה גפני: למה זה שונה?

יובל טלר: אדוני היושב-ראש, חשוב להפריד בין שני דברים - -

משה גפני: אני לא מפריד בין שום דבר.

משה גפני: אני לא מנכ"ל משרד הדתות, אני לא צריך לשלם משכורות למועצות הדתיות, אני חופשי לעצמי.

משה גפני: המשכורת שלי משולמת מהכנסת, אני לא נוגע בעניין הזה.

משה גפני: אתם תגידו לי למה שירותי חינוך שונים משירותי דת.

משה גפני: למה לרשות המקומית בתל-אביב אתם נותנים שירותי חינוך בסדר גודל כזה ובמעלות בסדר גודל כזה?

משה גפני: למה לשירותי דת אתם נותנים פחות מחצי?

משה גפני: מי שמכם להחליט את זה?

יובל טלר: אני אשמח להתחיל מההתחלה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: הדיון הזה לא הסתיים היום.

יובל טלר: חשוב להגיד שאף אחד לא שמנו.

יובל טלר: מדובר בחוק משנת 85' שקובע ששיעור ההשתתפות של המדינה הוא 40%, וכנגד כל 1 שקל של המדינה הרשות המקומית שמה 1.5 שקל.

יובל טלר: זה חוק משנת 85', משנת תשמ"ה.

יובל טלר: יכול להיות שזה היה לפני כן.

משה גפני: דגל התורה לא הייתה.

משה גפני: עכשיו אני מבין למה החוק עבר.

משה גפני: אתה נותן לנו עכשיו שיעור בהיסטוריה?

יובל טלר: אני לא נותן שיעור בהיסטוריה, אני פשוט מסביר.

יובל טלר: לפני 85' זה היה שליש ושני שליש.

יובל טלר: זה אומר שזאת לא המצאה חדשה.

יובל טלר: אף אחד לא הביא לפה משהו חדש.

יובל טלר: הדיון שאדוני היושב-ראש מדבר עליו היה לגבי הדיפרנציאליות בין הרשויות המקומיות.

יובל טלר: מ-2011 נוצרה דיפרנציאליות בין הרשויות המקומיות כך שרשויות מקומיות חזקות יותר נושאות בעולם יותר מאשר רשויות מקומיות חלשות.

עודד פלוס: שזה דבר יפה.

משה גפני: לא מוסיפים כסף, אלא אומרים, תריבו ביניכם.

משה גפני: אתם יושבים על הטריבונה, זורקים - -

יובל טלר: מוסיפים כסף.

משה גפני: זורקים קצת כסף ואומרים, תריבו.

רחל עזריה: לא, להפך.

יובל טלר: בכל השנים האחרונות הוספנו כסף - -

רחל עזריה: הוא מחליט שמה שקורה זה שהמשרד לשירותי דת רוצה - - -

משה גפני: בכמה גדל תקציב משרד החינוך?

רחל עזריה: זה לא נחשב, סליחה.

רחל עזריה: אתה עכשיו מחוץ לקמפיין הבחירות שלנו כי שם שמנו הכי הרבה כסף.

רחל עזריה: תיקח משרד אחר.

משה גפני: אני מבקש לטפל בקמפיין הבחירות של מפלגת כולנו.

משה גפני: אני מבקש לדעת בכמה אחוזים גדל תקציב משרד החינוך - -

רחל עזריה: מה אתה רוצה, זאת הסייעת הנוספת.

משה גפני: זה לא מעניין אותי.

משה גפני: אני דואג לכולנו.

משה גפני: אם את לא רוצה לדאוג לכולנו, תגידי.

משה גפני: אני דואג לכולם.

רחל עזריה: זה פרויקטים לאומיים.

משה גפני: אני מבקש שתקציב שירותי הדת יגדל כמו שגדל תקציב משרד החינוך.

משה גפני: למה זה שונה?

רחל עזריה: כמו שגדלו כלל המשרדים.

משה גפני: כלל המשרדים.

משה גפני: אבל אני רוצה לדאוג לכולנו.

משה גפני: את לא נותנת לי.

רחל עזריה: אנחנו עם כולם וכולנו.

משה גפני: אתם עושים צחוק?

משה גפני: מה, אנחנו ב-1986?

משה גפני: אני ב-1986 הייתי בכולל.

יובל טלר: אדוני היושב-ראש, ניתנה תוספת תקציבית ניכרת בסיכום התקציבי לשנת 2019.

יובל טלר: היא מיועדת - -

משה גפני: מה אתה עושה צחוק ממני?

יובל טלר: אני לא עושה צחוק ממך, חס וחלילה.

משה גפני: אני יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אני הייתי צריך לאשר את תקציב משרד החינוך.

משה גפני: אתה יודע בכמה גדל משרד החינוך?

יובל טלר: אני לא יודע.

יובל טלר: אני לא מתעסק בחינוך.

רחל עזריה: אבל זה הצהרונים ובית הספר של החגים והסייעת הנוספת בגן הילדים.

משה גפני: ומה דעתך שזה השוואה של שירותי החינוך והרווחה?

רחל עזריה: מה לעשות?

רחל עזריה: זה מה משמעותי.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, ב-85' - - - הרשויות היו בהרבה נושאים 33%.

אורי מקלב: הם ירדו אחרי זה.

אורי מקלב: המדינה העלתה את ההשתתפות שלה מ-85' בהרבה דברים.

אורי מקלב: אז זה היה 32%, ואחרי זה זה ירד ל-25%.

רחל עזריה: אבל המנכ"ל אמר שכשהוא מקבל כסף הוא לא רוצה לשים את זה במאצ'ינג.

משה גפני: אם הוא מקבל 40 מיליון שקל - - -

עודד פלוס: אני לא רוצה לתת את זה לרשויות, אני רוצה לשירותי הדת.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: לא על זה אני מדבר.

רחל עזריה: - - - רב הנסתר על הגלוי.

אורי מקלב: - - - בדברים אחרים.

אורי מקלב: זאת אומרת היו שינויים מ-85'.

אורי מקלב: זה לא שהיה - -

משה גפני: אני מבקש לדעת – הייתה פה הבטחה של נציג אגף התקציבים הקודם שלך, שישנו את הכללים, ובשנה אחרי זה ישנו את השיעורים.

משה גפני: לא עשיתם את זה ועוד העזתם לכתוב לי עכשיו בתאריך מאוחר אחרי שסיימתם את הדיונים אצלכם שאתם מבקשים שאני אאשר את זה.

משה גפני: איך אתם עושים דבר כזה?

יובל טלר: אדוני היושב-ראש, תקציב המועצות הדתיות גדל בשנת 2019 ב-20%.

יובל טלר: לעומת 200 מיליון שקל בשנה שלפני כן הוא גדל בעוד 40 מיליון.

יובל טלר: זה גידול די דרמטי בשנה אחת.

יובל טלר: הוא גדל ב-40 מיליון אחרי פלאטים ועוד בלי קשר לתוספות הקודמות שהיו בשנים האחרונות.

יובל טלר: אז חשוב להדגיש את זה.

משה גפני: למה אתם לא משנים את ההשתתפות של הרשויות המקומיות כמו בשירותים אחרים?

יובל טלר: אדוני היושב-ראש, אפשר לקחת את הכסף שניתן ולהקטין אותו לטובת שינוי שיעור ההשתתפות.

משה גפני: לא, לא.

עודד פלוס: אדוני, הם מקבלים את הגישה שלנו שזה ילך לשירותי הדת.

רחל עזריה: אולי זה הדיון.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, יש לי הצעה.

משה גפני: מעין נשר הייתה לפניך?

יובל טלר: כן.

עודד פלוס: יוצר היה פה בישיבות.

יובל טלר: לדעתי, דיברת על כוגן.

משה גפני: אני לא אסכים לזה.

משה גפני: גם אי אפשר לעבוד עליי בעניין הזה.

משה גפני: אני מכיר את התקציבים.

משה גפני: זה שנתתם עוד 50%, אני יכול להגיד לעודד פלוס שאין לו היכולת להתמודד איתכם.

משה גפני: אני הולך להתמודד איתכם.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: אל תדבר איתי על כסף קטן.

משה גפני: אני מבקש שהרשויות יצטרכו להשתתף פחות, ושהמדינה תשתתף יותר, ושכל הנושא של שירותי הדת יגדל.

משה גפני: המצב הזה הוא בלתי נסבל.

עודד פלוס: אבל אדוני לא עוזר לשירותי הדת.

עודד פלוס: אדוני עוזר לרשויות המקומיות.

עודד פלוס: ואני הראיתי לאדוני ששיעור ההשתתפות שלהם הוא פחות מאחוז.

רחל עזריה: אבל אתה לא יכול עכשיו לבוא לרשויות המקומיות ולקחת מהן.

עודד פלוס: אני רוצה שאם הבאתי 40 מיליון ש-40 מיליון האלה יעברו למועצות הדתיות.

עודד פלוס: כי אם אני לוקח - -

אורי מקלב: - - -

עודד פלוס: לא.

עודד פלוס: רשויות אומרות לי – עיריית תל-אביב אומרת לי, אני לא מוסיפה שקל.

אורי מקלב: - - -

עודד פלוס: סליחה, חבר הכנסת מקלב, התפקיד שלי זה שירותי הדת.

עודד פלוס: אם עכשיו האוצר יגיד שהוא מוכן להוסיף - -

אורי מקלב: אז הטענה שלך תהיה יותר חזקה.

עודד פלוס: אני יודע למה אני מגיע.

אורי מקלב: אבל במקרה הזה הטענה שלך תהיה יותר חזקה מול הרשויות המקומיות.

אורי מקלב: למה אתה צריך להיות מאוים מזה?

אורי מקלב: - - - שהמדינה תיתן את חלקה - -

עודד פלוס: זה אם הרשויות המקומיות לא מוסיפות מעבר.

קריאות: - - -

משה גפני: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

קריאה: נגדיל ארנונה?

קריאה: מאיפה נוסיף?

משה גפני: לא, לא.

עודד פלוס: כשמשתתפים בפחות מאחוז צריך להוסיף משהו?

קריאות: - - -

קריאה: למה אתה משווה לאחוזים?

משה גפני: אבל הדיון לא איתם.

משה גפני: למה אתה מתווכח איתם?

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני תיכף אתן - - -

קריאה: מה הקשר?

קריאה: אתה משווה - - - לגני ילדים, לצהרונים?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבל אני אאפשר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רחל, בבקשה.

רחל עזריה: קודם כול אני חייבת לומר שבעיניי אחד הדברים שהכי הטריד אותי בזה, שבעצם לא התנהל שיח כמו שצריך.

קריאה: - - -

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: וזה חשוב מאוד.

משה גפני: השיח לא איתם, השיח עם האוצר.

איתי חוטר: אנחנו קופה.

רחל עזריה: לא.

משה גפני: באמת, זה לא בסדר, הדבר הזה.

משה גפני: זה שאתם מנצלים את שאני לא מוציא - - -

יצחק וקנין: אני מבקש את רשות הדיבור מיד אחריה.

משה גפני: אורי ביקש.

רחל עזריה: אז קודם כול אני מציעה למנכ"ל המשרד לשירותי דת, גם מההיכרות שלי בעירייה, איך מתנהלת רשות מקומית, וגם בעבודה פה בכנסת, כדאי לדבר איתם.

רחל עזריה: וכדאי להבין שאחד הדברים שטוב שייעשו זה במקום לומר: אנחנו דורשים שהם יגדילו את ההשתתפות, קודם כול תשמע אותם, תדבר איתם.

רחל עזריה: אני גם לא כל כך רגילה לדיון בכנסת שמגיעים אנשים שגם יודעים לדבר ואמורים לדבר – ואנחנו לא תמיד מסכימים, אבל אנחנו תמיד יודעים לדבר – ויושבים, וגם עם הרשות המקומיות אני לא תמיד מסכימה, אבל כולם יודעים לדבר.

רחל עזריה: אז קודם כול בעיניי, בלי השיח הזה, אני לא רואה איך אפשר לנהל פה את הדיון.

רחל עזריה: אתם לא אמורים להיפגש בשני צדי המתרס.

רחל עזריה: עכשיו, אני חושבת שהדבר השני זה להגדיר מה חשוב בשירותי הדת או בעצם מה היעדים שלך, ולומר אמירה שמה שחשוב לך זה שהרשויות המקומיות יגדילו את שיעור התקצוב, שהרשויות המקומיות - - -

עודד פלוס: אני לא אמרתי, אני רוצה לשמור - - -

משה גפני: לא, לא, לא, תאפשר.

משה גפני: אני מסכים איתה, אתה צריך לפתח דיאלוג עם ראשי הרשויות.

משה גפני: אותו דבר כמו מנכ"ל משרד הפנים.

עודד פלוס: אני לא בטוח.

עודד פלוס: הם משתתפים פחות מאחוז אחד, אני צריך לפתח דיאלוג?

משה גפני: אתה צריך לפתח דיאלוג, עם כל הכבוד - - -

קריאות: - - -

משה גפני: אני אומר לך.

משה גפני: לא קשור לדיון, לא קשור לדיון.

משה גפני: מנכ"ל משרד, שהוא מקבל חלק מהכסף, לא חשוב כמה, הוא מקבל חלק מהכסף מהרשויות המקומיות, הוא צריך לפתח דיאלוג.

משה גפני: זו הערה נכונה.

משה גפני: היא לא קשורה בכלל לעניין.

משה גפני: תדע לך, אני מכיר את ראשי הרשויות, יש ביניהם טובים.

משה גפני: לא חשוב.

קריאה: תודה רבה על המחמאה.

משה גפני: על לא דבר.

עודד פלוס: אדוני, אני רק רוצה שהם יבינו מה קורה אם אדוני לא מאשר.

משה גפני: לא, בסדר, רגע.

משה גפני: איפה אתה עכשיו?

משה גפני: אני במקום להיות בחופש, לנסוע לשווייץ, אני פה דן עכשיו - - -

רחל עזריה: אתה לא יוצא מהארץ.

עודד פלוס: יש בעיה עם השווי רכב.

עודד פלוס: לא כדאי לנסוע.

משה גפני: כן, רחל, בבקשה, סליחה.

רחל עזריה: אז זו ההערה ראשונה, אני חושבת שזה משהו שצריך.

משה גפני: טוב.

רחל עזריה: עכשיו, הדבר השני לגבי תקצוב מהמדינה או כל העניין הזה.

רחל עזריה: אני חושבת שהאמירה שאמרת, שכל כסף שמגיע מהמדינה אתה מעדיף לא להכניס את זה למצ'ינג, אם צריך לעשות איזושהי רוויזיה בשיטה של המצ'ינג, אפשר לשבת ולעשות אותה.

רחל עזריה: אבל לא יכול להיות - - -

עודד פלוס: אני לא אמרתי את זה.

רחל עזריה: תראה, אנחנו עובדים עכשיו על רוויזיה בעניין הכשרות, נכון?

רחל עזריה: עשינו שינויים מאוד גדולים בעניין של שכר הבלניות.

רחל עזריה: אני חושבת שאפשר לעשות מהלכים כשברור מה היעדים ומה המטרות.

רחל עזריה: לומר הגדלה של שירותי הדת, כשלא ברור איזה שירותי דת, אני חושבת שזה משהו - - -

עודד פלוס: אם את רוצה אני יכול להגיד.

רחל עזריה: מה היעד שלך?

עודד פלוס: אני רוצה לעשות הפרדה בין משגיח-מושגח – זה עולה לי כסף.

רחל עזריה: לא, לא בכשרות.

עודד פלוס: שנייה.

עודד פלוס: להעלות את השירות בנישואים זה עולה לי כסף, להעלות את השירות בקבורה זה עולה לי כסף, להעלות את השירותים בעירובים – בכל נושא – תרבות תורנית.

רחל עזריה: - - - את נושא הקבורה - - -

עודד פלוס: חברת הכנסת עזריה, חברת הכנסת עזריה - - -

משה גפני: לא, לא, זה הולך למקומות לא נכונים.

משה גפני: אני מצטער מאוד.

משה גפני: הדיון הזה לא הולך לרדת לפרטים.

עודד פלוס: לא, אני נשאלתי.

משה גפני: אני רוצה קודם כול לדבר על העקרונות.

משה גפני: עקרונות.

משה גפני: אם יש כסף לשירותי הדת במתכונת הקיימת – בסדר, אז אין שירותי דת ברמה משביעת רצון, והחלוקה היא לא נכונה, והאפליה לגבי - - - אני מדבר על העיקרון הזה.

משה גפני: אני לא מדבר על הפרטים, אני בסדר.

משה גפני: אני נכנסתי, את יודעת, לתוך הנושא של הבלניות, לתוך הנושא של המקוואות.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: ואז - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל זה לא הדיון עכשיו.

רחל עזריה: כן, אבל מתי הדברים משתנים?

רחל עזריה: כשברור מה היעדים.

רחל עזריה: אני חושבת שאחת הבעיות הגדולות, שאם - - -

משה גפני: טוב, טוב.

רחל עזריה: שנייה.

רחל עזריה: אנחנו רוצים שהרשויות המקומיות ישימו יותר כסף, בסדר?

משה גפני: טוב.

משה גפני: אני דווקא חשבתי שהמדינה צריכה לשים יותר כסף, והיא לא שמה.

רחל עזריה: אבל זה מה שנמצא כרגע על סדר-היום.

משה גפני: אז נמצא, אז מה?

רחל עזריה: רגע, כבוד היו"ר.

רחל עזריה: לומר לרשות מקומית, ואני יודעת כמה כל מיליון שווה לרשות מקומית.

רחל עזריה: בכנסת מיליון שקל לא מרגיש הרבה, בכל רשות מקומית מיליון שקל זה המון המון כסף.

רחל עזריה: בעצם לומר לרשות מקומית: עכשיו אתם צריכים להוסיף 3 מיליון או 4 מיליון שקלים, זה המון כסף - - -

עודד פלוס: למה להוסיף?

עודד פלוס: לא מוסיפים כלום, אני לא מבין.

עודד פלוס: חברת הכנסת עזריה, אנחנו נשארים לפי הכללים מ-1985.

רחל עזריה: זה מה שדורשים.

רחל עזריה: דורשים להוסיף כסף.

רחל עזריה: פנו אליי ראשי רשויות, אומרים לי, ואני מאוד מבינה את זה.

רחל עזריה: אתה יודע מה אני עשיתי עם מיליון שקל בעיריית ירושלים?

רחל עזריה: עשיתי קייטניות בכל הגנים.

עודד פלוס: ושירותי דת זה לא חשוב?

רחל עזריה: לדרוש מרשות מקומית להוסיף 3 מיליון שקל זה המון כסף.

רחל עזריה: ואני הייתי בעיר ענקית.

רחל עזריה: אתה יודע מה זה עושה לכל מיני ערים קטנות, שבקושי יש להם – הם לא מסוגלים בכלל לתת את התקצוב - - -

עודד פלוס: זה המשמעות אם אתם לא מאשרים.

יצחק וקנין: עודד, תן לי לומר את הדברים, עכשיו אני מנהל את הישיבה.

עודד פלוס: מוסיפים גרושים – מיליונים.

יצחק וקנין: תראו, רבותיי, אני אגיד לכם, אני יושב פה כל כך הרבה זמן בכנסת.

אורי מקלב: 1984.

יצחק וקנין: 1996.

יצחק וקנין: אני מכיר את כל הגלגולים.

יצחק וקנין: עכשיו, אני במקום שלכם, כי אני בא גם מרשות.

יצחק וקנין: אז אני מכיר.

יצחק וקנין: גם הייתי ראש מועצה דתית וגם סגן ראש מועצה אזורית.

יצחק וקנין: אז ככה עברתי, הייתי מזכיר מועצה אזורית, יודע את התקציבים, יודע מה הציעו לשירותי הדת, כמה הם היו מקבצי הנדבות, מחלקת הדת הזאת – לא הייתה מועצה דתית, אחרי כן הקמנו מועצה דתית.

יצחק וקנין: מכיר את כל ההיסטוריה.

יצחק וקנין: רבותיי, אני אומר לכם, הלוואי שהאוצר יבוא ויגיד: אני שם פה 200 מיליון, לא צריך את הרשויות.

יצחק וקנין: אבל אני אגיד לכם את מה שאתם לא מסוגלים לומר לעצמכם, כי אני עברתי את זה, ואף אחד לא יספר לי סיפורים.

יצחק וקנין: חברים, עד 2011 הם היו מקבצי הנדבות הכי גדולים, המועצות הדתיות.

יצחק וקנין: הם עמדו כמקבצי נדבות, אם אתם תעבירו להם את הכסף, גם את החלק, עוד לפני שעשינו פה שינויים.

יצחק וקנין: אני לא הייתי לוקח את הכסף מכם, אני הייתי לוקח את הכול מהאוצר.

יצחק וקנין: אני אומר לכם את האמת, הייתי לוקח את הכול מהאוצר.

קריאה: תיקון חקיקה.

יצחק וקנין: אבל גם לפני שתיקנו לא העברתם את הכספים.

יצחק וקנין: חבר'ה, אל תיתממו.

רחל עזריה: מי לא העביר?

יצחק וקנין: הרשויות לא העבירו.

עודד פלוס: המועצות הדתיות התמוטטו.

עודד פלוס: בשנת 2009 הן התמוטטו.

יצחק וקנין: התמוטטו.

יצחק וקנין: אנחנו עומדים פה במצב - - -

רחל עזריה: - - - לא עכשיו.

עודד פלוס: ב-2009.

עודד פלוס: עד שהצלחנו להבריא אותן.

רחל עזריה: כן, אני יודעת, מירושלים.

רחל עזריה: לא היה כסף לבלניות.

יצחק וקנין: תאמיני לי, רחל, אנחנו עומדים - - -

עודד פלוס: ולמה?

עודד פלוס: כי הרשויות לא העבירו.

יצחק וקנין: עודד, תן לי.

יצחק וקנין: תאמין לי, אני מכיר את זה יותר טוב ממך, סלח לי שאני אומר את זה.

יצחק וקנין: הרשויות לא העבירו כסף.

איתי חוטר: אבל זה עוד סיבה למה - - - למדינה.

איתי חוטר: עוד סיבה.

יצחק וקנין: לא רק זה, חבר'ה, חוקקנו חוק שאומר שאם הרשויות לא יעבירו - - -

איתי חוטר: מענקי איזון.

איתי חוטר: מענקי איזון.

יצחק וקנין: מענקי איזון.

יצחק וקנין: זוכר את זה?

איתי חוטר: בטח.

יצחק וקנין: אז תקשיב.

יצחק וקנין: עכשיו, מה אני אומר?

איתי חוטר: איזה מענק איזון תיקח מעיריית תל אביב?

יצחק וקנין: אני לא רוצה לקחת ממך כלום.

יצחק וקנין: לא מתל אביב ולא משום עירייה.

איתי חוטר: בואו נסדר את זה.

יצחק וקנין: ותאמין לי, לא רוצה.

יצחק וקנין: לא רוצה.

איתי חוטר: אז בוא נסדר את זה.

איתי חוטר: לא יכול להיות שהוא ישים שקל ויחייב אותי בשקל וחצי, ואפילו לא ידבר איתי.

איתי חוטר: מה, אני קופה?

איתי חוטר: מה זה הדבר הזה?

רחל עזריה: אני חושבת שיש פה עבודה לעשות.

יצחק וקנין: תקשיבו, מבחינתו הוא צריך את משרד הפנים.

יצחק וקנין: ברגע שנציג משרד הפנים החליט מה שהחליט, חתם על זה, מבחינתו הוא גמר את העסק.

עודד פלוס: נכון.

יצחק וקנין: הוא לא צריך להתנהל מול כל רשות.

יצחק וקנין: יש מדיניות שנקבעת - - -

קריאה: אדוני, הוא לא צריך להתנהל מבחינתנו בכלל מול הרשויות.

שביט מס: משרד הפנים לצערי לא מייצג את הרשויות.

שביט מס: זאת הבעיה שלנו - - -

יצחק וקנין: ידידי, עוד לפני שעשו שינויים של 75-25, כשהיה 40-60 – זוכרים את זה?

עודד פלוס: אדוני, אני רוצה לשאול שאלה.

יצחק וקנין: גם אז אתם לא הבנתם - - -

עודד פלוס: אדוני, כשמשרד החינוך - - -

יצחק וקנין: כל הרשויות היו פה בגירעונות, לא שילמו משכורות.

יצחק וקנין: כמה הסדרים עשינו למועצות הדתיות?

יצחק וקנין: תראו, אני יושב פה, אי אפשר לגלגל אותי אחורה בלי לחשוב שאתם תאמרו את שלכם.

יצחק וקנין: אני אומר פה לאוצר: זה שהמועצה – חברים, אתם יודעים, אני אקח אתכם לאן שאתם רוצים.

יצחק וקנין: הייתי הגזבר של המתנ"ס אצלי.

איתי חוטר: אנחנו לא אומרים שאתה לא צודק.

איתי חוטר: אתה צודק.

יצחק וקנין: אני אודה לך בכול, אבל אתה לא תוכל לספר לי מה מקבלים שירותי הדת.

יצחק וקנין: זה שהוא אמר חצי אחוז, פחות מאחוז, זה אמת לאמיתה.

יצחק וקנין: ואתה יודע למה?

יצחק וקנין: כי את בית הכנסת אצלי – אני מחזיק אותו, המתפללים, לא כמו מועדון שאתה משלם את כל הכסף, משפץ אותו.

קריאה: אבל אתה עושה את זה במסגרת עמותה חוקית.

קריאה: אתה עושה את זה כעמותה חוקית, הכול בסדר.

יצחק וקנין: תאמין לי, אני אקח אותך לאן שאתה רוצה.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אגיד לך עמותה – אני אגיד לך עמותה.

קריאה: - - -

יצחק וקנין: שוב, הלוואי, עם יד על הלב אני אומר לכם, תראו, המזל הגדול שהם לא יכלו לשבות כל השנים שהם לא קיבלו משכורות.

יצחק וקנין: היו פה דיונים שהמועצות הדתיות לא יכלו לשבות וקבורה המשיכה להיות, כי לא מלינים את המת.

יצחק וקנין: זה המזל הגדול.

יצחק וקנין: אבל הייתה קטסטרופה במועצות הדתיות.

יצחק וקנין: אנחנו באיזה שנים שיש רגיעה מוחלטת, ואני אומר לכם את זה, בשנים האחרונות.

יצחק וקנין: אני נגד כל הנושא הזה של להפיל עליכם עוד תקצוב.

יצחק וקנין: אני נגד.

יצחק וקנין: אני מסכים אתכם.

יצחק וקנין: אבל אל תיתממו שאתם באים עם ידיים נקיות.

קריאה: אנחנו איתך.

עודד פלוס: המשקולת זה פחות מאחוז.

איתי חוטר: אפשר להתייחס?

איתי חוטר: תן לי בבקשה.

יצחק וקנין: כן, אני נותן לך להתייחס.

עודד פלוס: רק אנחנו לא יודעים מי אתה.

איתי חוטר: איתי חוטר, סמנכ"ל כלכלה, מרכז השלטון המקומי.

איתי חוטר: תודה על זכות הדיבור.

יצחק וקנין: אתה מייצג רק את ה-15 או את כולן?

איתי חוטר: אני מייצג את כל הרשויות המקומיות.

מירה סלומון: מנכ"ל הפורום פה לידינו.

איתי חוטר: אחר כך ידבר מנכ"ל פורום ה-15, יגיד - - -

עודד פלוס: ואתה מודע לזה מה קורה אם לא מאשרים היום?

איתי חוטר: אני רוצה לומר דבר חד משמעי.

איתי חוטר: אנחנו כל הזמן עושים פה את ההקבלה בין שירותי דת לשירותי חינוך ורווחה.

איתי חוטר: יש הבדל אחד מאוד מאוד קטן: בשירותי חינוך ורווחה הרשויות המקומיות הן המבצעות, הן זרוע הביצוע של המדינה לאספקת שירותי חינוך ורווחה.

איתי חוטר: לעומת זאת, בשירותי דת לא כך הוא.

איתי חוטר: יש מועצות דתיות.

איתי חוטר: הרשויות המקומיות הן קופה בעניין הזה.

איתי חוטר: בדיוק כשם שהוציאו – אדוני, רק שנייה.

יצחק וקנין: - - - איך הזרוע הזאת.

יצחק וקנין: יש מועצות שאין להם גם מועצות דתיות, לך תראה מה קורה שם.

איתי חוטר: אדוני, אני רוצה לקחת אותך לעולם שאתה מכיר.

איתי חוטר: יש מישהו שחולק על כך ששירותי כבאות והצלה זה שירות לציבור?

איתי חוטר: ואולם המדינה עשתה רפורמה, הוציאה את זה מהרשויות המקומיות, והפלא ופלא השלטון המקומי לא משתתף בתקציבי הכבאות.

איתי חוטר: למה פה אני צריך להשתתף ב-60%?

איתי חוטר: מדוע?

קריאה: ועדיין מכבים שריפות.

יצחק וקנין: במקרה במחצית המועצות האזוריות או שליש אין מועצה דתית.

יצחק וקנין: זאת אומרת, זו מחלקה - - -

איתי חוטר: משרתים בקודש.

יצחק וקנין: לא משרתים בקודש.

איתי חוטר: אז מה?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: שמע, אתה מדבר איתי, אתה לא נותן לי אפילו להשלים את המשפט.

איתי חוטר: - - - תוך כדי זכות דיבור, אבל - - -

יצחק וקנין: סליחה, יש שם מחלקה דתית כמו מחלקת חינוך?

איתי חוטר: כן, ומה קורה שם?

עודד פלוס: אין השתתפות לגמרי.

יצחק וקנין: אין השתתפות בכלל.

עודד פלוס: במודיעין אין השתתפות בכלל, באלעד אין השתתפות בכלל.

איתי חוטר: אתה רק מחזק את מה שאני אומר.

יצחק וקנין: אני לא מחזק.

יצחק וקנין: אני רק אומר שהרשויות לא באות בניקיון כפיים.

איתי חוטר: אדוני, זה שירות ממלכתי שהמדינה צריכה לתקצב אותו באופן ראוי.

יצחק וקנין: שירות ממלכתי שאתה צריך לתת לי אותו.

איתי חוטר: לא, הרשויות המקומיות - -

יצחק וקנין: אני צריך לקבור לך את המתים?

איתי חוטר: - - הרשויות המקומיות - - -

יצחק וקנין: מי יקבור לך את המתים?

איתי חוטר: מה זאת אומרת?

יצחק וקנין: מה "מה זאת אומרת"?

יצחק וקנין: למה את החינוך?

איתי חוטר: מי צריך לתת שירותי מים וביוב?

איתי חוטר: ברגע שנקבע שתאגידי המים והביוב הן אחראיות לשירותי מים וביוב - - -

יצחק וקנין: ידידי היקר, אתה כראש רשות - - -

איתי חוטר: - - - לרשויות המקומיות כסף למים.

יצחק וקנין: אני לא יודע אם אתה מייצג את הרשויות.

יצחק וקנין: אני אומר לך: אתה לא מייצג אותן.

איתי חוטר: אני מייצג את כולן.

יצחק וקנין: כי מה שאתה אומר עכשיו זה חמור מאוד.

עודד פלוס: אתה הולך להפיל עכשיו את הרשויות המקומיות, רק שתדע.

יצחק וקנין: הרשויות המקומיות חייבות לתת את כל השירותים.

איתי חוטר: אתה יודע מה?

איתי חוטר: למה מנכ"ל המשרד לשירותי דת לא מכיר אף אחד מראשי הרשויות?

עודד פלוס: תבואו להכיר אותי, אני מוכן.

איתי חוטר: איך אתה מסביר את זה, אם אנחנו שחקן כזה - - -

עודד פלוס: סליחה, ביקשת להיפגש איתי?

עודד פלוס: ביקשת להיפגש איתי?

שביט מס: אבל למה אני צריך לבקש?

שביט מס: אתה בא אלינו, לראשי הרשויות, אתה מטיל עלינו מס - - -

עודד פלוס: מי אתה?

עודד פלוס: רגע, אנחנו לא מכירים.

שביט מס: ראש מועצת קדימה-צורן.

שביט מס: אתה בא אלינו - - -

יצחק וקנין: בוא תגיד לי איזה ישוב אתה.

קריאה: הוא אמר.

קריאה: קדימה-צורן.

שביט מס: אנחנו גאים בשירותי הדת שלנו, גאים בשירותי הדת שלנו.

שביט מס: אנחנו נותנים כסף מעבר למה שאנחנו מחויבים, ואנחנו גאים בזה.

שביט מס: אבל לא יכול להיות שאתה לא מדבר עם ראשי רשויות.

שביט מס: שאני אבוא אליך?

רחל עזריה: רגע, סליחה - - - גם נתניה.

יצחק וקנין: גם את נתניה נשים על השולחן.

קריאה: כבודו, אנחנו יכולים להגדיל ארנונה?

קריאה: מאיפה נביא את הכסף?

רחל עזריה: רגע, שנייה.

רחל עזריה: גם נתניה שמים יותר ממה שהם מחויבים לשים.

רחל עזריה: אבל עכשיו נדרוש מהם לשים עוד יותר, בשנת התקציב הנוכחית.

יצחק וקנין: רבותיי - - - בוא ניקח – את מי אתם רוצים?

עודד פלוס: קדימה-צורן.

יצחק וקנין: קדימה-צורן.

עודד פלוס: שיעור ההשתתפות – 50-50.

שביט מס: לא נכון.

עודד פלוס: 51.75.

שביט מס: יפה.

שביט מס: אני רוצה להגיד - - - קדימה-צורן, שנה שעברה ישבתי פה, אני חייב לצטט את מה שאמר - - -

יצחק וקנין: כמה כסף שמת בשנה שעברה וכמה השנה?

יצחק וקנין: מה השינוי?

שביט מס: אני אגיד לך הרבה יותר פשוט.

שביט מס: ב-2016 שמתי 600,000 שקל.

רחל עזריה: רגע, שנייה, סליחה, אדוני, אתה לא צריך לצעוק.

רחל עזריה: תרגיע אותו.

שביט מס: ב-2017 – 900,000 שקל.

שביט מס: באמצע שנה, אחרי שאני מאשר תקציב, היו דיונים פה בוועדה, אני חייב לצטט את מה שכבוד היושב-ראש גפני אמר - - -

עודד פלוס: אתה יכול להגיד בכמה עלית משנה שעברה לשנה?

שביט מס: שנייה, תן לי לסיים.

עודד פלוס: לא, תגיד.

קריאה: תן לו לסיים, תן לו לסיים.

שביט מס: כבוד היושב-ראש גפני, שאני מאוד מעריך אותו – כולנו מעריכים אותו – אמר:

שביט מס: משרד האוצר - - -

יצחק וקנין: אתה עלית משנה שעברה לשנה ב-60,000 שקל.

רחל עזריה: כולם.

רחל עזריה: כולם עלו.

שביט מס: עוד 60 מעבר ל-300 ששנה שעברה נתבקשתי לשלם.

יצחק וקנין: 60,000 שקל זה העלייה שלך?

שביט מס: באמצע השנה.

שביט מס: התקציב כבר מאושר.

שביט מס: מאיפה אני אביא את הכסף?

שביט מס: שנה שעברה אותו סיפור היה.

עודד פלוס: תעשה תיקון תקציב.

רחל עזריה: נו, באמת.

שביט מס: באמצע השנה - - -

עודד פלוס: חבר'ה, אני הייתי 25 שנה יועץ משפטי של רשויות מקומיות, אל תלמדו אותי.

אבי בן חמו: אדוני היושב-ראש, אני עליתי ב-750.

עודד פלוס: מי אתה?

עודד פלוס: רק שנדע לעקוב.

רחל עזריה: נתניה.

שביט מס: אדוני היושב-ראש, סליחה, אני מבקש שלושה משפטים, לצטט את היושב-ראש.

יצחק וקנין: הבנתי אותך, האמן לי.

יצחק וקנין: אני מסכים איתך בדבר אחד.

יצחק וקנין: אתה יודע במה אני מסכים?

יצחק וקנין: שהטעות של המשרד לשירותי דת - - -

איתי חוטר: שהוא לא מספיק אסרטיבי מול האוצר.

יצחק וקנין: לא.

איתי חוטר: תביא תיקון חקיקה ותוספת תקציב באומץ.

יצחק וקנין: רבותיי, זה לא תלוי בו.

עודד פלוס: הבאתי 40 מיליון ב-2019.

עודד פלוס: אני רוצה לשמוע ב-2019 - - -

איתי חוטר: אבל גפני התחייב לזה.

איתי חוטר: גפני אמר שהוא יביא חקיקה שמתקנת, תוספת תקציב.

איתי חוטר: אף אחד לא רוצה לפגוע בתקציב המועצות הדתיות, תעלו כמה שצריך.

איתי חוטר: נהפוך הוא.

איתי חוטר: לא על חשבון הרשויות - - -

עודד פלוס: אדוני, אני יכול הערה?

קריאה: אפשר גם להתייחס?

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

יצחק וקנין: מילה אחת.

יצחק וקנין: תראו, צריך פה לתקן שני דברים.

יצחק וקנין: אין ספק שצריך להגדיל את נתח משרד האוצר בתוך המערכת הזאת.

יצחק וקנין: בזה אין ספק.

יצחק וקנין: אבל עוד דבר.

עודד פלוס: אדוני, אבל הנתח גדל.

עודד פלוס: אבל לטובת שירותי הדת, לא לטובת הרשויות.

איתי חוטר: השקל וחצי חייב להשתנות.

יצחק וקנין: עודד, אתה לוקח את תקציב הפעולות שלך, תקציב המועצות הדתיות.

יצחק וקנין: אתה לא יכול להפריד.

יצחק וקנין: אתה מקבל תוספת, אתה לוקח את התוספת הזאת, אתה שם אותה במועצות הדתיות, אוטומטית - - -

עודד פלוס: נכון, נכון.

עודד פלוס: אני גאה בזה.

קריאה: זה העניין.

פיני קבלו: מה אתה אומר?

קריאה: הנושא של התמהיל הוא המפתח.

יצחק וקנין: אני מסכים איתך על התמהיל, רק אני חושב שצריך להיות פה עוד דבר אחד.

יצחק וקנין: לו אתם הייתם באים לקראת סוף השנה עם התקציב הזה, עם התוספות הללו, גם הם יכלו לומר את הדברים שלהם.

פיני קבלו: יש לו צ'ק פתוח בוועדת הכספים.

יצחק וקנין: עכשיו, מה קורה?

יצחק וקנין: - - - של התקציב.

יצחק וקנין: הבעיה שלנו שהם כבר אישרו תקציבים בנובמבר ובאוקטובר, אישרו תקציב - - -

עודד פלוס: אדוני, זה החוק, מה לעשות?

עודד פלוס: החוק מחייב - - -

יצחק וקנין: תקשיב, קדימה-צורן זה לא תל אביב.

עודד פלוס: אדוני, אני רוצה משפט.

קריאות: - - -

יצחק וקנין: רבותיי, לא מקהלה.

יצחק וקנין: כן, תציג את עצמך.

זיו דשא: כבוד היושב-ראש והמנכ"ל, זיו דשא, ראש המועצה המקומית זכרון יעקב.

זיו דשא: קודם כול, אתה יותר ממוזמן אלינו, אני אשמח לפגוש, יש לנו הרבה נושאים שאנחנו רוצים להיעזר בשירותי דת.

זיו דשא: אנחנו מסכימים, תתפלא, אני חושב ששירותי דת זה לא לדתיים, זה לכלל הציבור, חילונים ודתיים.

זיו דשא: זו הנחת היסוד שלי כראש רשות.

זיו דשא: אני לא רואה מגזר, אני רואה ציבור, וכל הציבור צריך את שירותי הדת.

זיו דשא: הטענה שלי למה שנאמר פה בכלל לאוצר.

זיו דשא: המצב שבו רואים ברשויות, ואני לא נכנס לשירותי דת – גם בחינוך.

זיו דשא: אני אתן לך דוגמה.

זיו דשא: באמצע השנה החליטו שמחליפים את אחוז השיתוף בהסעות.

זיו דשא: וגם פה.

זיו דשא: השינויים האלה לא נבדקים.

זיו דשא: אמר היושב-ראש גפני, והוא צודק:

זיו דשא: אם בחינוך אנחנו - - - ב-25% וברווחה, בשירותי דת אני רוצה להשתתף ב-25% – לא ב-40 ולא ב-50 ולא ביותר.

זיו דשא: ובטח באמצע השנה לשנות, אחרי שכבר תקציבים מאושרים – ברשויות קטנות – אנחנו סוציו 8 פה.

זיו דשא: רובנו שיושבים פה, זה מכביד עלינו בצורה בלתי – לא כשירותי דת.

זיו דשא: התפיסה שאפשר לבוא, ואיך אמר לי שר בכיר השבוע, יש כסף והשאלה איך הוא מתנהל.

זיו דשא: ופה מדובר בסכומים לא גבוהים.

עודד פלוס: אתה יודע מה שיעור ההשתתפות אצלך?

זיו דשא: אני יודע.

קריאה: מה זה משנה?

קריאה: - - -

עודד פלוס: 0.73%.

קריאה: מה באת לפה?

עודד פלוס: 0.73% הוא משתתף.

קריאה: אני לא מבין, רגע, אתה באת לשפד אחד-אחד?

קריאה: מה המטרה?

קריאה: בואו נדון על התמהיל, הבעיה באחוזים של התמהיל - - -

שלמה קטן: אנחנו מוציאים רבע מיליון, ואת ה-150 שלכם, חודשיים, שלושה, שנה וחצי.

שלמה קטן: אחרי זה כבר בא המהנדס.

שלמה קטן: תביאו שלט, בוא נשים שלט שזה משרד הדתות.

שלמה קטן: אני הוצאתי רבע מיליון, אתם 150.

יצחק וקנין: ידידי, אני אאפשר לך לדבר, דקה אחת.

שלמה קטן: זה לא מכובד.

שלמה קטן: ואז את זה לא מחשיבים באחוזים.

זיו דשא: מה שאני מבקש, ואני אומר עוד פעם, ופה אני פונה אליכם, חברי הכנסת, זה בידיים שלכם, ומי שיושב כאן יושב שם בישיבה.

זיו דשא: הכתובת, עם כל הכבוד, זה לא הרשויות.

זיו דשא: הכי קל לבוא אלינו.

זיו דשא: ותבינו, 60,000 שקל, 100,000 שקל ברשות קטנה כמו זכרון, כמו הרשויות הקטנות שיש פה, בתקציבים שלהם, זה משנה פעילויות שאתם לא מבינים אפילו.

זיו דשא: אתה יכול לעשות ככה עם היד, סליחה.

עודד פלוס: דשא, אני הייתי 25 שנה יועץ משפטי של רשות מקומית.

עודד פלוס: אז אתה לא תספר לי.

יצחק וקנין: - - - 40,000 שקל.

זיו דשא: זה אבסורד.

זיו דשא: לא, במסר.

עודד פלוס: מה התקציב של המועצה המקומית זכרון?

קריאה: למה זה רלוונטי?

קריאה: מה התקציב של המדינה?

קריאה: וצבוע.

קריאה: שלא יהיה מה שהיה בעבר.

זיו דשא: וצבוע.

זיו דשא: וצריך שירותי דת.

קריאה: מסכים איתך.

קריאה: שיהיה צבוע.

זיו דשא: חובה שיהיה שירותי דת ביישובים.

זיו דשא: זה לא הוויכוח.

זיו דשא: אבל המלחמה צריכה להיות שלכם, רבותיי, 25% מהשירותים.

קריאה: כל הסעיפים שלנו – ביטחון – צבוע.

יצחק וקנין: דקה.

יצחק וקנין: רבותיי, בוא נעשה סדר.

אבי בן חמו: אבי בן חמו, מנכ"ל עיריית נתניה.

אבי בן חמו: אני רוצה - - -

זיו דשא: עוד משפט אחד לדוגמה, שהחשיבות שאנחנו רואים בשירותי דת זה גם - - - שירותים מהמועצה במחיר סמלי, מתוך ההבנה של הצורך.

אבי בן חמו: אבי בן חמו מנכ"ל עיריית נתניה.

יצחק וקנין: נתתי לו את רשות הדיבור.

משה גפני: אה, בבקשה.

אבי בן חמו: אנחנו ב-2017 - - -

איתי חוטר: אבי, רק נתון אחד לפני זה.

איתי חוטר: נתון.

איתי חוטר: תודה.

איתי חוטר: סליחה.

איתי חוטר: אדוני היושב-ראש, ציין מנכ"ל המשרד את האחוזים של כל רשות מסך התקציב שלה.

איתי חוטר: הוא דיבר על חצי אחוז, פחות מאחד אחוז.

איתי חוטר: רק לסבר את האוזן, אותם 177 מיליון שקל שהמדינה משתתפת בתקציבי המועצות האזוריות, שזה 40%.

איתי חוטר: עשיתי חשבון – במועצות הדתיות, סליחה – זה 0.04% מתקציב המדינה.

איתי חוטר: אז עם כל הכבוד, כשבאים אלינו ומדברים על אחוז מהתקציב שלנו, בוא נראה מה זה אומר מתקציב המדינה.

איתי חוטר: יש נתון - - -

קריאות: - - -

משה גפני: לא, לא, לא.

איתי חוטר: סיימתי.

איתי חוטר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

אבי בן חמו: אפשר להשלים?

משה גפני: כן, בבקשה.

אבי בן חמו: בנתניה שיעור ההשתתפות ב-2017–2018 הוא 75%.

אבי בן חמו: אנחנו ב-2017 שילמנו 10,168,000 שקל.

אבי בן חמו: ב-2018 תקצבנו כמעט 11 מיליון שקל, שזה עדיין 75%.

אבי בן חמו: עכשיו אנחנו נדרשים בתיקון תוספת של עוד כ-800,000 שקל, ולקראת 2019 עוד יותר מ-2,200,000 שקל.

אבי בן חמו: זאת אומרת, אם אני מסתכל במצטבר, עוד תוספת של 3 מיליון על 11 מיליון שאנחנו כבר משלמים.

אבי בן חמו: זו תוספת שיורית של יותר מ-25%, זה לא קיים אצלנו בשום שירות, צריך לבוא ולהתחשב בזה.

אבי בן חמו: אני חושב שאחת הבעיות העיקריות, זה הוזכר פה, זה בעצם זה שלא היה שיח.

אבי בן חמו: ואי אפשר לבוא ולהטיל עלינו מס בצורה רטרואקטיבית בלי לדבר איתנו, בו בזמן שאנחנו סיימנו תקציב.

עודד פלוס: אבי, זה מ-1985, זה לא רטרואקטיבי.

עודד פלוס: לא השתנה שום דבר.

עודד פלוס: ה-40-60 לא השתנה מ-1985.

אבי בן חמו: אנחנו משתתפים ב-75%.

עודד פלוס: אתם משתתפים ב-0.78%.

משה גפני: לא, עודד, רוצה, תפתח דיאלוג איתם.

עודד פלוס: הינה, עכשיו אני, זה האמצעים שלי.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אין לי זמן לזה, אני לא מסכים לזה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בבקשה.

שלמה קטן: שמי שלמה קטן, ראש מועצת אלפי מנשה.

שלמה קטן: אני לפני חמש וחצי שנים החלפתי את המנוח חסדאי אליעזר אחרי הרבה שנים שנחתי, הייתי ראש המועצה הראשון.

שלמה קטן: מצאתי מועצה שהייתה בקשיים קשים, ונכנסנו לתוכנית קיצוצים נרחבת.

שלמה קטן: ובאותה שנה הורדנו בערך 5%–6% מתקציב המועצה, ופנינו למשרד הדתות בבקשה שגם המועצה הדתית תעשה מאמץ דומה.

שלמה קטן: אפילו תשובה לא קיבלנו.

שלמה קטן: עכשיו, כשמדברים איתי על הגדלה, אנחנו אומנים יישוב של סוציואקונומי 8, אבל המועצה עם הרבה קשיים.

שלמה קטן: אני עשיתי את חשבון הפרומיל, תמיד זה עובד – 60 מיליון זה אומר 60,000.

שלמה קטן: להביא את ה-60,000 זה אומר – ממה אני אביא את זה?

שלמה קטן: אני אקצץ בחינוך, אני אגדיל מיסים?

שלמה קטן: לא.

שלמה קטן: קודם כול, התקציב למועצה דתית מתקציב המועצה אצלי זה 1.3.

שלמה קטן: אז הטענה שכולם זה פחות מאחוז – זה לא מדויק.

עודד פלוס: אוקיי.

עודד פלוס: יכול להיות שאתה - - -

שלמה קטן: אתה מתעלם ממספרים אחרים, אדוני.

שלמה קטן: והמספרים האחרים – למשל, שכונה מבודדת, גבעת טל, ביתו של האיש עברה לגור שם, שכונה צעירה, בניתי שם בית כנסת זמני.

שלמה קטן: הבית הכנסת הזמני עלה לי מאות אלפי שקלים.

שלמה קטן: זה לא מופיע באחוזים שאתם רושמים, זה מכספי המועצה.

שלמה קטן: משרד הדתות הבטיח 150,000.

שלמה קטן: תביא לי אישור מהנדס, אישור זה, אישור שם, ועכשיו דורשים ממני, בשביל להעביר את ה-150,000 המסכנים האלה, תביא שלט שכתוב שמשרד הדתות בנה.

שלמה קטן: אז אני אזמין שלט.

שלמה קטן: אז את זה אתה מתעלם.

משה גפני: טוב, בוא - - -

שלמה קטן: - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש לי עוד כמה דוגמאות על ראשי רשויות.

שלמה קטן: הוצאנו מאות אלפים על תכנון למקווה מתקציב הרשות.

שלמה קטן: זה לא מופיע באחוזים שאתה מדבר.

שלמה קטן: אני בעד זה שיגדילו את שירותי הדת, אני מאלה שתומך בשירותי דת, נותן להם לשכור ממני גן ילדים בגרושים ואת כל הדברים האלה, כי אני רוצה לעזור להם.

שלמה קטן: אבל אי אפשר להחליט שאנחנו הפרה החולבת, בלי לבדוק את מצב השירות.

שלמה קטן: זה הכול.

משה גפני: טוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: כן, בבקשה, אם אפשר בקצרה, אני רוצה לסכם.

שביט מס: אני אשתדל מאוד בקצרה.

שביט מס: אני הייתי פה בדיון גם שנה שעברה.

משה גפני: שם ותפקיד לפרוטוקול.

שביט מס: שביט מס, ראש מועצת קדימה-צורן.

שביט מס: הייתי פה בשנה שעברה בדיון, היו צעקות גם שנה שעברה.

שביט מס: כבוד היושב-ראש אמר דברים מאוד מאוד תקיפים לפרוטוקול.

משה גפני: נכון.

שביט מס: אני מצפה מאוד שכבוד היושב-ראש גם יעמוד אחריהם היום.

שביט מס: כמו שאני מכיר אותך, גם תעמוד מאחורי הדברים שלך.

שביט מס: הנושא של שירותי הדת חשוב לכולנו.

שביט מס: לא יכול להיות שמנכ"ל משרד הדתות מחליט כל מיני החלטות בלי לדבר עם השלטון המקומי.

שביט מס: עם השלטון המקומי קרי מי שמייצג אותו.

שביט מס: מרכז שלטון מקומי ופורום ה-15 - - -

משה גפני: מי שהגיש את הבקשה זה השרים, לא המנכ"ל.

עודד פלוס: שר פנים.

שביט מס: אני מבין.

שביט מס: אבל המנכ"ל - - - מייצג אותם.

משה גפני: כמה שרים.

משה גפני: גם שר האוצר.

עודד פלוס: נכון.

שביט מס: נושא של תקצוב המועצות הדתיות חייב לגדול בעוגה של תקציב מדינת ישראל.

שביט מס: מדינת ישראל צריכה להגדיל אותו.

שביט מס: זה שירות, כמו שאמרו כל העמיתים שלי, שירות לכולם.

שביט מס: לא על חשבון הרשויות.

שביט מס: אם הוא יבוא על חשבון הרשויות זה יעשה בדיוק מה שכבוד היושב-ראש אמר: זה יביא את כולם להתקומם נגד שירותי הדת.

שביט מס: אנחנו מתקצבים מעבר לתקציב השוטף שיש במאות אלפים ובמיליונים באהבה את שירותי הדת.

שביט מס: אני מצפה שמשרד האוצר, כמו שהוא רואה לנכון להחזיר כספים להורים לשירותי החינוך, הוא יחליט להגדיל את העוגה ולא להשתתף ב-0.04% בתקציב שירותי הדת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אני קודם כול רוצה לחזק אותך על כך שאתה ממקד את הדרישה שלך למדינה להגדיל את התקציב.

אורי מקלב: היטב הוכחת זאת, שלא יכול להיות שבתקציבים אחרים שיעור השתתפות המדינה הוא גבוה הרבה יותר.

אורי מקלב: אפשר להגיד שהשיעור הכי נמוך של השתתפות המדינה בשירותים שניתנים היום על ידי הרשויות המקומיות זה דווקא בנושא של צרכי הדת ושירותי הדת.

אורי מקלב: הוכחת את זה מהשתתפות בחינוך ורווחה, בתשתיות תחבורה.

אורי מקלב: וכפי שאתה יודע, כאחד שמגיע גם מרשות מקומית, יודע ש-90% של השתתפות המדינה, נניח בתשתיות תחבורה אתה יכול להגיע ל-100% השתתפות - - -

משה גפני: תגיד, לא מספיק שכתבת לי מכתב ועכשיו אתה גם מפריע?

איתי חוטר: זה אחרי שבירכת עליו.

איתי חוטר: אני מרשה לעצמי.

אורי מקלב: ולא זו אף זו, אלא גם הרבה פעמים, אתה יודע, כמו בתשתיות תחבורה, למשל כשאתה אומר ש-90% השתתפות המדינה, לא פעם אם אתה עושה דרך חברות ממשלתיות אתה מגיע ל-100%.

אורי מקלב: גם ה-90%, לפעמים אתה מעמיס עוד דברים.

אורי מקלב: וכאן אתה רוצה רק להגדיל את ההוצאה על הרשויות המקומיות, שהמדינה רק מקטינה, והגדילה את ההשתתפות בדברים אחרים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על 1985, יש הרבה דברים שהשתתפות המדינה הייתה יותר נמוכה, והיא הגדילה, והקטינה את ההשתתפות של הרשויות המקומיות.

אורי מקלב: ודווקא בדבר הזה נשארה ההשתתפות, אפילו היא מורידה אותה.

אורי מקלב: עכשיו, צריך גם להבין, אני לא כל כך מבין את הגישה של מנכ"ל המשרד לשירותי דת, שהוא רוצה שהרשויות המקומיות.

אורי מקלב: הוא הביא את שיעור ההשתתפות הנמוך בסך הכול של הרשויות המקומיות בנושא של שירותי דת.

אורי מקלב: והוא הביא דוגמה מעיריית תל אביב על המוזיאון.

אורי מקלב: עכשיו, תחשוב גם כמה התושב משלם יקר על השירותים שהוא מקבל, על שירותי הדת באותה רשות מקומית.

אורי מקלב: תראה את תעריפי המקוואות.

אורי מקלב: תעריף כניסה למקווה לגברים הוא 20 שקל – 20 שקל, כניסה אחת שהיא עשר דקות.

אורי מקלב: כניסה למוזיאון תל אביב - - -

יצחק וקנין: כמה עולה להיכנס לבריכה?

רחל עזריה: הרבה יותר.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: היא הנותנת.

אורי מקלב: באותו מחיר אולי ששם הוא נמצא חמש שעות בבריכה, הוא נמצא יום שלם, הוא משלם 20 שקל כניסה לבריכה העירונית.

אורי מקלב: כאן הוא משלם לעשר דקות.

אורי מקלב: עכשיו, זה לא סתם, זה לא בילוי.

אורי מקלב: זה שירותי דת – זה צרכי דת, זה גם לא שירותי דת.

אורי מקלב: זה צרכים דתיים שיש לבן אדם.

עודד פלוס: ולכן צריך להקטין - - -

אורי מקלב: רגע.

אורי מקלב: אני מטיל את זה עליך, אדוני המנכ"ל.

אורי מקלב: בנושא של תעריפי המקוואות אתה צריך לפעול.

אורי מקלב: המדינה העלתה באופן דרמטי את התעריפים, ואנחנו עומדים מן הצד.

אורי מקלב: שאני אוכיח לך את זה?

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: כניסה למקווה זה 15 שקל.

אורי מקלב: 20 שקל.

רחל עזריה: 15 שקל.

עודד פלוס: ביום שישי 20 שקל, ביום רגיל 10 שקלים.

משה גפני: אבל אני מציע שנקיים דיון על מחיר מקוואות.

רחל עזריה: אבל המדינה מממנת מקווה נשים, לא מקווה גברים.

רחל עזריה: מצמידים מקווה גברים למקווה נשים.

משה גפני: רחל, אני מציע לקיים דיון - - -

יצחק וקנין: לא, לא נאשר את זה היום.

אורי מקלב: את רוצה למנוע ממישהו - - -

רחל עזריה: אני לא רוצה למנוע.

אורי מקלב: הוא צריך לשלם על זה 20 שקל?

רחל עזריה: מקווה נשים חשוב יותר ממקווה גברים.

אורי מקלב: אני לא אמרתי - - - אני לא מבין את הדבר הזה.

משה גפני: תגידי, את עושה את זה בכוונה, שאני לא אוכל לדבר על הנושא העקרוני?

רחל עזריה: לא, להיפך.

משה גפני: אורי, תשלים.

משה גפני: יצחק, אני אתן לך.

אורי מקלב: בעוגה הכי גדולה - - -

משה גפני: אורי, אבל למה הוויכוח הזה?

משה גפני: עזוב את הוויכוח.

רחל עזריה: אתה מביא דוגמאות לא טובות.

משה גפני: אתה יודע שיש לי דברים חשובים נוספים לעשות אחרי הישיבה.

אורי מקלב: נכון - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז רק תשלים את הדברים ונתקדם.

אורי מקלב: מעבר לזה, המקוואות הפרטיים משלמים תעריף יותר נמוך.

משה גפני: נכון.

אורי מקלב: התעריף יותר נמוך.

אורי מקלב: נודע לי את זה עם הרב בן דהן בהיותו סגן שר הדתות.

רחל עזריה: המקוואות הפרטיים של הגברים משלמים פחות?

משה גפני: פחות.

רחל עזריה: המקוואות הפרטיים של נשים משלמים יותר.

משה גפני: פחות.

משה גפני: פחות.

רחל עזריה: יותר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: טוב, מה זה משנה?

משה גפני: אני גם נגרר עכשיו לוויכוח.

אורי מקלב: אני לא רוצה לפגוע במקצועיות שלך, אבל - - -

רחל עזריה: כנראה אצל החרדים - - -

משה גפני: לא, לא, לא, לא.

רחל עזריה: מקוואות פרטיים של נשים?

משה גפני: די, עזבי את זה עכשיו.

משה גפני: אני אדבר איתך אחר כך, בסדר?

רחל עזריה: מקווה שלא ממומן על - - -

משה גפני: איזה עקשנות, תאמיני לי את, כל הכבוד.

אורי מקלב: אבל עקשנות שפועלת לרעה.

אורי מקלב: אני לא מבין את הגישה שלך.

משה גפני: יאללה, אורי.

משה גפני: תדבר על העיקרון, אני רוצה לסיים.

משה גפני: נכון.

אורי מקלב: בסופו של דבר בתקציב הזה רמת השירות לעומת שירותים אחרים, בסופו של דבר זה נפגע.

אורי מקלב: כשהרשות המקומית לא מקבלת את זה, הם רואים את זה כמעט כחצר אחורית.

אורי מקלב: לכן אנחנו מדברים כאן גם על רמת השירות וגם על יוקר השירות בסופו של דבר.

אורי מקלב: והזמינות של השירות הזה, שזה דבר שהוא לא בילוי והוא לא אקסטרות, אלה דברים שאנשים שהולכים, הצרכים האלה הם צרכים מחויבים או על פי חוק או שהם מחויבים על פי הדת.

רחל עזריה: נכון.

אורי מקלב: הגישה צריכה להיות אחרת לגמרי בעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין.

אורי מקלב: במוזיאון תל אביב ילד עד גיל 18 בחינם.

אורי מקלב: אותו מוזיאון תל אביב שאתה מדבר, ילד עד גיל 18 נכנס בחינם, וכאן ילד בן 8 משלם 20 שקל.

יצחק וקנין: בוא נלך ללב הבעיה.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: ליבת העניין.

משה גפני: רחל, זה מפריע לו.

משה גפני: אורי, זה מפריע לו.

משה גפני: רחל, זה מפריע.

משה גפני: מה דסני לך לחברך לא תעביד.

יצחק וקנין: אורי, בשורה התחתונה אנחנו מקבלים פה כחברי ועדת כספים, אני לפחות כמי שמכיר את זה ישר והפוך כל השנים האחרונות, ביחד עם יושב-ראש הוועדה, לא מחדשים לנו פה הרבה.

משה גפני: כן.

יצחק וקנין: אבל אני מקבל פה חתימה של שר דתות, שר אוצר ושר פנים – שלושת השרים – כשבעצם כל אחד יש לו את הנתח שלו: זה רשויות, שר הדתות זה שירותי הדת, ושר האוצר זה בעל הבית של הכסף.

יצחק וקנין: עכשיו, אנחנו רוצים עוד כסף ממי?

יצחק וקנין: מהרשויות – לא.

יצחק וקנין: אנחנו רוצים ממשרד האוצר.

יצחק וקנין: אז, אדוני, אם יש להם איזה 200 מיליון או 300 מיליון, שיביאו לנו אותם, אנחנו נשחרר את הרשויות מכל כאב הראש הזה.

יצחק וקנין: רק מה, אני חייב להגיד משהו, שאתה לא היית פה, שאף אחד לא ייתמם פה, גם לא מהרשויות.

יצחק וקנין: באו לפה מספר ראשי רשויות, ואני אומר שיש מקומות שאני חייב לומר לך את זה כמי שמכיר את זה מהשטח.

יצחק וקנין: יש מועצות אזוריות שאין מועצות דתיות – אין מועצות דתיות.

יצחק וקנין: אתה יודע מה הם מקבלים לשירותי הדת שם?

יצחק וקנין: אפס מאופס.

יצחק וקנין: שמעת מה אני אומר?

יצחק וקנין: כי ראש הרשות, לא מעניין אותו שירותי הדת.

יצחק וקנין: הם יסתדרו לבד עם בית הכנסת.

משה גפני: אני יודע, אני מכיר.

משה גפני: אני יכול להגיד גם את השמות.

יצחק וקנין: והם יעשו את הכול, והם ישלמו את החשמל של בית הכנסת.

יצחק וקנין: זה לא מעניין את ראשי הרשויות.

יצחק וקנין: משם אני בא, כסגן ראש מועצה, כמזכיר מועצה, כראש מועצה דתית.

יצחק וקנין: את כל התפקידים האלו עשיתי, ואני מכיר את זה.

יצחק וקנין: ושלא ניתמם.

משה גפני: אתה צודק מאה אחוז.

יצחק וקנין: לכן אני חושב שאי אפשר להשאיר את משרד הדתות היום כבני ערובה.

יצחק וקנין: צריך לאשר לו את התקציב הזה שלו.

יצחק וקנין: נאשר לו.

יצחק וקנין: ואני מציע, שבוא נעשה ישיבה פה עם האוצר יום ולילה, נביא כסף, תורידו את כל הכסף.

יצחק וקנין: מצדי, שהרשויות לא ישתתפו בכלל.

יצחק וקנין: זה לא מעניין אותי.

יצחק וקנין: אבל, רבותיי, אי אפשר לקחת את הדבר הזה.

יצחק וקנין: לפני שנים הייתה פה קטסטרופה, היה כאוס במועצות הדתיות.

יצחק וקנין: כאוס אחד גדול.

קריאה: עכשיו יהיה יותר גרוע.

משה גפני: תודה.

משה גפני: כן, בבקשה, אני מבקש ממש עכשיו במשפט.

משה גפני: בבקשה, אני אאפשר.

צביה סעדון: צביה סעדון מעיריית באר שבע.

צביה סעדון: אנחנו בזמנו לפני מספר שנים עלינו ל-75% שיעור ההשתתפות.

צביה סעדון: בתקופתו הוחלט על איזשהו שיפוי, לאחר מכן הייתה איזושהי הצעה שזה יהיה בהדרגה, העלייה הזאת, מה שהציע מנכ"ל המשרד.

צביה סעדון: זה לא יצא לפועל.

צביה סעדון: היום אנחנו גם סופגים 75% וגם יש עלייה מבחינת הסכומים.

צביה סעדון: שוב, זה באמצע שנה, זה להתמודד עם הסכומים האלה, עם תוספת הזאת.

צביה סעדון: מעבר לכך, כפי שציין חבר הכנסת וקנין, גם לגבי בתי כנסת, זה נכון גם לגבי לכל עיר בארץ, שבתי כנסת בסופו של דבר ממומנים על ידי המתפללים.

יצחק וקנין: במועדונים – מי מממן את המועדון?

יצחק וקנין: בעירייה שלך מי מממן את המתנ"ס ואת המועדון?

צביה סעדון: אז רגע, בגלל זה אני אומרת.

צביה סעדון: בסופו של דבר התוספת הזו - - -

יצחק וקנין: תקשיבי, אני אומנם עם כיפה שחורה על הראש, ואני באתי מהמקום שאני רוצה להגיד לך משהו.

יצחק וקנין: אני חייב להגיד לך משהו.

יצחק וקנין: אני מספר לכם משהו: אני הייתי גזבר המתנ"ס, הייתי חותם על הצ'קים, ר' משה, של 7 מיליון שקל תקציב.

יצחק וקנין: תרבות תורנית – 3,000 שקל.

משה גפני: כן, זה הרבה.

יצחק וקנין: זה הרבה.

יצחק וקנין: שמעתם מה אני אומר?

יצחק וקנין: זאת המציאות, חברים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: תודה.

יצחק וקנין: שאף אחד לא יספר לי סיפורים.

יצחק וקנין: זה אתם יכולים לספר למישהו שבא מאמריקה, לא מפה.

צביה סעדון: ברשותך, אתה מוזמן לעיריית באר שבע, לראות את התקציבים הנוספים.

יצחק וקנין: אין לי ויכוח איתך.

יצחק וקנין: אני מוכן שלא תשלמי כלום, שיביא לי את הכסף.

יצחק וקנין: בבקשה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: תשלימי.

צביה סעדון: הרשות שלנו בכל אופן נותנת תקציבים נוספים לנושא הדת, מעבר למה שמצוין פה, בנושא תמיכות במוסדות דת ועוד.

משה גפני: טוב.

צביה סעדון: בנוסף לזה, כמו שהוא ציין כאן, בסופו של דבר לרשות אין יש מאין.

צביה סעדון: היא תצטרך להוסיף ארנונה, שזה שוב נטל על התושבים.

צביה סעדון: אז אם זה מה שרוצים, אז זה מה - - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אחרון הדוברים, אני לא ממשיך את הדיון.

עודד פלוס: לפניי, אדוני.

עודד פלוס: אני גם רוצה להגיד משהו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כן.

חובב צברי: תודה, כבוד היושב-ראש.

חובב צברי: אני חובב צברי, ראש מועצת קרית עקרון - - - יש לי הרבה בעל קורא אצלי.

חובב צברי: אתה יודע, התימנים - - - שכולם בעל קורא.

חובב צברי: אני רוצה להתחיל - - -

משה גפני: לא, אתה לא מתחיל, אתה אומר משפט או שניים.

משה גפני: אנחנו השלמנו את הדיון.

חובב צברי: אין שום בעיה.

חובב צברי: שלושה משפטים.

משה גפני: בבקשה.

חובב צברי: אנ חושב שגם המצ'ינג לא צריך להיות.

חובב צברי: זאת מדינה יהודית, ואנחנו יודעים - - -

משה גפני: טוב.

חובב צברי: דרך אגב, בצה"ל אין מצ'ינג בקטע של יהודים.

חובב צברי: כולם יהודים שם בכל הסיפור, ונותנים שירותי דת לכולם.

חובב צברי: אני בא מצה"ל אחרי 28 שנים בשירות הציבור.

חובב צברי: ולכן גם פה, לעזוב את הרשויות.

חובב צברי: כבוד המנכ"ל יתמודד, כמו שאתה אמרת, מול האוצר בעניין, ישלמו לו את מה שצריך.

חובב צברי: ומבחינתי - - -

משה גפני: הרשויות לא יצאו מהעניין, הם צריכים להיות כמו שירותי חינוך ורווחה.

משה גפני: לא יוצאים מהעניין, הרשויות הן חלק מהעניין.

משה גפני: כך מתנהלת מדינה נורמלית.

קריאה: מסכימים.

משה גפני: אוקיי, תודה רבה.

חובב צברי: - - - אפשר גם בלי מצ'ינג ליהדות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רחל, אני לא יכול לקיים את הדיון.

משה גפני: אורי, באמת, כבר היינו צריכים לסיים מזמן.

משה גפני: בבקשה, עודד, בקצרה.

עודד פלוס: חשוב לי מאוד, אדוני, שחברי הכנסת והיושב-ראש – היושב-ראש יודע – חברי הכנסת יבינו מה המשמעות אם אנחנו יוצאים היום בלי אישור.

עודד פלוס: חשוב מאוד.

עודד פלוס: לפי החוק יש ברירת מחדל של 40-60.

עודד פלוס: זאת אומרת, אם אתם לא מאשרים – 40-60.

עודד פלוס: ובוא ניקח את הדוגמה של קרית עקרון שדיבר עכשיו.

משה גפני: לא בא בחשבון.

משה גפני: תגיד רק על העקרונות, מספיק כבר נכנסנו.

משה גפני: קרית עקרון לא רלוונטי.

עודד פלוס: לא, אדוני, אני רוצה להסביר, זה חשוב לדעת.

אורי מקלב: על העקרונות, לא על עקרון.

עודד פלוס: לא, סליחה, אני רוצה, אדוני ירשה לי.

משה גפני: טוב.

עודד פלוס: קרית עקרון היום, שיעור ההשתתפות שלה הוא 36.7.

עודד פלוס: אם אנחנו לא מאשרים היא עולה ל-60%.

עודד פלוס: אם היום שיעור ההשתתפות שלו הוא 592, הוא יעלה ל-969, עוד 376,000 שקל.

עודד פלוס: ולא יהיה על זה ויכוח, כי החוק יחייב אותי.

משה גפני: טוב.

עודד פלוס: שנייה, עוד משפט, אדוני.

עודד פלוס: אדוני, החוק יחייב אותי לפרסם ברשומות את השיעורים לפי 40-60.

עודד פלוס: ובמידה ומישהו לא ישלם, לבצע קיזוזים, שיהיה ברור.

קריאה: בסדר, בסדר.

קריאה: די.

קריאה: אתה מאיים עלינו כל הזמן.

עודד פלוס: זאת אומרת, שבא כאן מרכז השלטון המקומי בשם כל הרשויות, שיבין שזאת המשמעות.

עודד פלוס: אולי אבי בן חמו בנתניה ירוויח, אבל האחרים יפסידו.

משה גפני: תודה רבה.

קריאה: מי שגרם לזה, אם זה יקרה - - -

משה גפני: לא.

קריאה: אני לא דיברתי, אני ביקשתי זכות דיבור.

משה גפני: לא, אני לא מסכים, נגמר העניין.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון כדלהלן.

משה גפני: הסיפור הזה מבחינה ציבורית ומבחינת הכנסת, לפי דעתי גם מבחינת הממשלה, לא יכול להימשך.

משה גפני: אין מציאות כזאת, שבה אנחנו נדבר על סדרי גודל כאלה של שירותי דת.

משה גפני: לא בא בחשבון, האפליה הזאת זועקת לשמיים, המציאות הזאת לא תמשיך להתקיים, על כל פנים לא במשמרת שלי.

משה גפני: עכשיו, בוא נלך לפי הסדר.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לאשר עכשיו את הכללים האלה, בגלל שעברו 90 יום מתחילת התקציב.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לאשר את זה.

משה גפני: מה שאנחנו יכולים לעשות זה לתקן את החוק.

עודד פלוס: אני חלוק עליך, אדוני.

משה גפני: לא, לא, לא, אתה לא מדבר עכשיו, עכשיו אני.

עודד פלוס: אדוני טועה.

משה גפני: אז טועה.

משה גפני: בשביל זה יש לי חסינות.

משה גפני: ואז אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה להכין חוק, שאפשר לאשר שינוים כאלה ואחרים, מה שנחליט, אפשר לאשר לפרק זמן נוסף.

משה גפני: ואז אנחנו נביא את זה לדיון.

משה גפני: אני מבקש שבחוק הזה, שאת תכיני, בעזרת השם, יהיה כתוב שיעור שונה בהשתתפות של המדינה.

משה גפני: ולהתחיל להתאים את זה במדורג לשירותי החינוך והרווחה, שהשתתפות הממשלה תהיה גבוהה יותר.

משה גפני: כאשר אנחנו נחליט בתוך קדנציה או בתוך ארבע שנים, אנחנו נחליט שזה יגיע בסוף ל-75% ו-25%.

משה גפני: החוק יאמר את הדבר הזה.

משה גפני: ואנחנו נעשה את זה מיד, אנחנו לא נחכה ולא נמתין.

איתי חוטר: תחולה רטרו - - -

משה גפני: ואתם אל תעזרו לי.

משה גפני: באמת, אתם מנצלים את זה שלא זרקתי אף אחד?

משה גפני: בוועדות אחרות אתם הייתם מדברים ככה?

משה גפני: אתם מנצלים את זה, בגלל שאני – לא חשוב.

קריאה: ליברל.

משה גפני: המציאות הזאת שבה החקיקה הזאת תשתנה עכשיו.

משה גפני: עכשיו, אם רוצים לעשות על העניין הזה דיונים – בבקשה, אני פתוח לפתוח דיונים.

משה גפני: זה לא ייעצר.

משה גפני: בקדנציה הזאת אנחנו נגיע לשירותי דת של 75% ו-25%.

עודד פלוס: אדוני, לא יהיו שירותי דת.

עודד פלוס: אני כבר אומר לאדוני.

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: מה אתה רוצה ממני?

עודד פלוס: לא, אני רק אומר.

משה גפני: תגיד.

משה גפני: תגיד.

עודד פלוס: אם אנחנו לא יוצאים היום עם זה, אין שירותי דת יותר.

משה גפני: אז אין שירותי דת, מאה אחוז.

עודד פלוס: אוקיי, בסדר גמור.

עודד פלוס: שיביאו את זה בחשבון.

פיני קבלו: תנהל משא ומתן, אל תבוא סתם עם - - -

משה גפני: אני מבקש לתקן את החוק, לאפשר לנו הצבעה על הנושא הזה של שירותי הדת, אנחנו לא רשאים להצביע עכשיו.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם זה נכון או לא נכון?

שגית אפיק: כן, זה נכון.

עודד פלוס: עמדת הממשלה היא שונה לגמרי.

עודד פלוס: עמדת הממשלה אומרת – אז חשוב שאדוני ידע, לפני שאדוני - --

שגית אפיק: אז לא, אולי משרד המשפטים יגיד את עמדת הממשלה.

משה גפני: כן, מה משרד המשפטים?

משה גפני: כן, משרד המשפטים, בבקשה.

איגי פז: יש שתי דרכים מילולית לפרש את החוק.

איגי פז: המשרד לשירותי דת, היועץ המשפטי והמנכ"ל פנו אלינו עם פרשנות אחרת מהפרשנות המקובלת.

איגי פז: אין חולק שעברו 90 ימים, אבל ההחלטה של השרים כן התקבלה בתוך המועד של ה-90 ימים.

איגי פז: הפרשנות הזאת היא לא נקייה מספקות, אנחנו מודעים לזה שהפרשנות היא לא נקייה מספקות, ומצד הדין כן נכון לקיים גם את האישור של ועדת הכספים בתוך ה-90 ימים.

איגי פז: אבל בגלל כל הנסיבות, ובגלל שמדובר בימים בודדים, אנחנו חושבים שאנחנו יכולים כן לעמוד מאחורי הפרשנות הזאת, למרות הקשיים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שגית, בבקשה.

משה גפני: אין ספק שעדיף לתקן את החוק?

איגי פז: אין חולק – לא, מה - - -

שגית אפיק: בשנת 2013, כשנושא דומה התעורר, אנחנו סברנו והפרשנות הייתה, גם שלי ונדמה לי שגם של משרד המשפטים, היא ש-90 הימים, בוודאי שכוללים גם את הוועדה, את אישור הוועדה.

שגית אפיק: אגב, זו פרשנות מקובלת לחקיקה ולאישורי חקיקת משנה לאורך כל החקיקה.

שגית אפיק: ואני לא מבינה למה אפשר פה פתאום לשנות את הפרשנות הזאת ולומר אחרת.

שגית אפיק: יש כאן גם איחור של כמעט שבועיים מ-90 הימים.

שגית אפיק: אז אני לא יודעת לעמוד מאחורי זה ואני לא חושבת שזה אפשרי.

שגית אפיק: בשנת 2013, כשקרה מקרה דומה, תוקנה החקיקה ונקבעה הוראת שעה לאותה שנה.

שגית אפיק: אני חושבת שגם במקרה הזה הדבר הנכון יותר הוא לעשות תיקון חקיקה.

עודד פלוס: זאת אומרת, אני אמור לפרסם 40-60, רק שיהיה ברור, ברשומות.

משה גפני: קיבלת רשות דיבור?

משה גפני: אני לא מבין מה אתה רוצה עכשיו.

משה גפני: באמת.

משה גפני: תגן על משרד האוצר, מה אתה רוצה ממני?

עודד פלוס: ראני מגן על שירותי הדת.

משה גפני: אל תגן על שירותי הדת.

עודד פלוס: זה התפקיד שלי, אדוני.

משה גפני: התפקיד שלך, תעשה אותו במשרד.

עודד פלוס: אני עושה את התפקיד שלי.

פיני קבלו: - - -

משה גפני: פיני, מספיק.

משה גפני: אני מקבל את הפרשנות של היועצת המשפטית.

משה גפני: וגם אם לא הייתי בטוח בפרשנות הזאת, ואני בטוח בה, אני בכל מקרה רוצה לתקן את החוק.

משה גפני: אני רוצה לתקן אותו ומהר.

משה גפני: אני מבקש להכין נוסח של חוק, שיאפשר לנו הוראת שעה, להאריך את המועד בשנה הזאת, כמו שעשינו ב-2013.

רחל עזריה: רגע, כבוד היו"ר, אני מבקשת לומר משהו.

משה גפני: אני מבקש בחוק הזה להביא מהלך מדורג, שהמדינה תשתתף ביותר כסף.

משה גפני: שמשרד האוצר ייתן יותר כסף, כמו שהוא נותן בשירותי החינוך והרווחה.

משה גפני: אני לא נמצא בתהליך של פשיטת יד, שאני מקבץ נדבות.

משה גפני: לא בא בחשבון ההתנהגות הזאת.

משה גפני: אני לא מסכים לה, היא לא תהיה יותר.

משה גפני: היה תהיה – לא יהיה פה תקציב.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אנחנו עומדים ופושטים יד, ורבים עם ראשי הרשויות.

משה גפני: זה מה שאני מבקש ממך.

משה גפני: אני מבקש לעשות את זה מהר.

משה גפני: יש לי הצעה חברית אליך, עודד.

משה גפני: אתה צריך לפתוח דיאלוג עם ראשי הרשויות.

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: זה מה שגם אני - - -

משה גפני: אתה לא יכול להתעלם מהם, אתה צריך לדבר איתם.

משה גפני: תאמין לי, זה חשוב.

משה גפני: ואני לא רוצה לחזור על הבדיחה שיש ראשי רשויות טובים – כולם טובים.

עודד פלוס: אדוני שם את הרף.

עודד פלוס: איך אני יכול לנהל דיון?

משה גפני: וצריך לדבר איתם וצריך להיות חלק מהעניין.

משה גפני: אני מציע להפסיק להגן על משרד האוצר.

עודד פלוס: אני מגן רק על משרד הדתות.

עודד פלוס: נכון.

משה גפני: אנחנו לא שם.

משה גפני: אני לא שם.

משה גפני: אני רוצה שינוי דרמטי של כל העניין.

משה גפני: בכל מקרה, בכדי לאשר את זה צריך תיקון חקיקה, כמו שעשינו ב-2013.

משה גפני: כך אני אעשה כאן.

משה גפני: תודה רבה.