ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1006, 2018-04-10 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מתנצל שאני עושה ישיבה בפגרה ובגשם, אבל ועדת הכספים עובדת.

משה גפני: האמת היא שלא עשיתי ישיבה לפני פסח כיוון שהעברנו תקציב ועבדנו גם בנושא חוק ההסדרים וכל הדברים שנלוו לזה, ואני הודעתי לצוות שבשבוע של פסח לא נקיים ישיבות.

משה גפני: ולא קיימנו.

משה גפני: אנחנו מתחילים לאט-לאט עד שיתחיל המושב, ואז נגביר את הקצב בעזרת ה'.

משה גפני: אני מקווה שהימים יהיו שגרתיים ולא נידרש לדברים חריגים.

משה גפני: אני מבקש לומר את עמדתי בעניין החוק הזה שאנחנו דנים בו פעם נוספת.

משה גפני: חברי הכנסת החרדים לא חתומים על החוק הזה.

משה גפני: הוא לא נמצא באג'נדה אצלנו.

משה גפני: אני מדבר עכשיו כללית שכקבוצה אנחנו לא נמצאים בעניין הזה.

משה גפני: החוק הזה נותן היתרי עבודה בשבת, ואנחנו לא מסכימים על זה, ולכן אנחנו לא חתומים עליו.

משה גפני: אבל עמדתי במשך עשרות שנים שאני נמצא בכנסת היא שאסור שתהיה אפליה בין אנשים דתיים לבין חילונים.

משה גפני: אני אומר "חילונים" כי זה מין שגרת לשון כזאת, אבל זה לא מדויק.

משה גפני: יש אנשים שהם אינם חילונים, והם לא מצהירים על הדת שלהם, אבל הם רוצים להתנהג כפי שנותנים לאנשים דתיים.

משה גפני: אנשים דתיים שעובדים במפעל – ואנחנו מדברים רק על מפעלים שקיבלו היתר עבודה לשבת – מפני שאם אנחנו מדברים גם על כאלה - - טוב שלא הסרטת את מה שאמרתי קודם.

קריאה: - - -

משה גפני: אתם העיתונאים – בכלל – היום יש באחד העיתונים שבחוק ההסדרים הביאו את הנושא של ניצולי השואה – 60 מיליון שקל למקבלי הרנטות ו-90 מיליון שקל להשוות את קצבת השארים בניצולי השואה.

משה גפני: חשבו שזה הגיע מהממשלה.

משה גפני: לא הגיע מהממשלה.

משה גפני: ניהלנו על זה מאבק פה בוועדה.

עליזה לביא: ספר להם שאירחת פה את השגריר הגרמני.

משה גפני: כן, הבאנו את השגריר הגרמני, והיה סיפור שלם.

משה גפני: מלחמת עולם התנהלה פה, ובסוף הצלחנו להעביר את זה.

משה גפני: נכון?

משה גפני: אגב, אותו אחד כתב היום שהחוק הזה הולך לחול גם על המפעלים הביטחוניים ועל המפעלים החיוניים בזמן שבחוק כתוב במפורש שלא.

משה גפני: נכון?

משה גפני: טוב, בעיתון כותבים איך שרוצים.

משה גפני: מה שאני רוצה להגיד הוא שאני נגד אפליה של אנשים שאינם נחשבים דתיים למול אנשים דתיים.

משה גפני: החוק הקיים קובע שאפשר לתת היתר עבודה בשבת למפעלים חיוניים בניגוד לחוק שעות עבודה ומנוחה.

משה גפני: זה חוק שנמצא עשרות שנים.

משה גפני: ואם יש עובד – אני מדבר עכשיו על יהודים, אבל זה לא רק יהודים – שעל-פי מצוות דתו הוא מבקש לא לעבוד ביום המנוחה השבועי שלו – אם מדובר ביהודי מדובר בשבת – אי אפשר שלא להיעתר לבקשתו.

משה גפני: זאת תמונת המצב החוקית הקיימת.

משה גפני: כלומר אם יש מפעל גדול או מפעל קטן שקיבל היתר עבודה לעבוד בשבת, אם לא מדובר על מפעל ביטחוני ולא מדובר על מפעלים חיוניים שנמצאים באותה קטגוריה הם יכולים לדרוש ולקבל שהם אינם עובדים בשבת.

משה גפני: באו חברי כנסת רבים, בראשם חברת הכנסת עליזה לביא וחבר הכנסת מיקי זוהר – אני לא יודע אם הוא הגיע - -

עליזה לביא: הוא לא הצליח להגיע, אבל הוא איתנו.

משה גפני: אבל גם רבים אחרים שחתומים על החוק.

עליזה לביא: כמעט מכל המפלגות.

משה גפני: חוץ מהחרדים.

משה גפני: חרדים לא יכולים לחתום על זה.

משה גפני: ביקשת ממני פעם לחתום ולא חתמתי.

משה גפני: הם טוענים שלא יכול להיות אדם חילוני שמבקש לא לעבוד בשבת לא יקבל את האופציה הזאת.

משה גפני: אני מזדהה עם זה לחלוטין.

משה גפני: זה דבר נכון.

משה גפני: אנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית, ובא עובד ואומר, אני רוצה להיות עם המשפחה שלי בשבת.

משה גפני: אני לא רוצה להצהיר שאני דתי – אני לא הולך עם כיפה, ולא מצהיר הצהרות מהסוג הזה כפי שצריך לעשות, לפי החוק; אבל הוא אומר, מגיעה לי גם הפריבילגיה הזאת.

משה גפני: אני מאוד תומך בחוק.

משה גפני: החוק הזה אושר בקריאה טרומית, עבר לוועדת העבודה והרווחה, אושר בקריאה ראשונה, וביקשו ממני שזה יבוא אליי.

משה גפני: אני לא ביקשתי.

משה גפני: מקומו של החוק בוועדת עבודה ורווחה, אבל ועדת העבודה והרווחה ומציעי החוק ביקשו ממני שאני אסכים שהחוק יידון פה.

משה גפני: אני הסכמתי.

משה גפני: כל הפרוצדורה נעשתה בוועדת הכנסת בהסכמת יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: אם לא היו מבקשים ממני זה לא היה נדון כאן.

משה גפני: שלא תהיה טעות כי מישהו אמר לי שזה נראה לא טוב שאני לוקח חוק כזה.

משה גפני: אני לא לוקח חוק כזה.

משה גפני: אני שמח שהחוק הזה כאן כי אני אוהב אותו.

משה גפני: אני חושב שהוא רעיון נכון.

משה גפני: לדעתי, צריך לטפל בו וצריך להיות לא קיצוני בעניין הזה ולהגיע למצב שיהיו גם פתרונות לבעיות שיתעוררו בדיונים ובנושאים שונים שדיברנו עליהם.

משה גפני: היו כמה טענות שיכול להיות מצב שאם נאפשר לכל עובד במפעל שקיבל היתר לעבודה בשבת לקבל היתר לא לעבוד בשבת, שהמפעל ייסגר כי צריך את העובדים האלה.

משה גפני: ואז קבענו שתהיה ועדת שרים הקיימת עם הקלות, כמובן.

משה גפני: כי בוועדת שרים הקיימת שזה ראש הממשלה, שר העבודה והרווחה ושר הדתות צריך לדווח לוועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: זאת פרוצדורה שלמה שרק השרים יכולים לדון בזה.

משה גפני: ואז הקלנו.

משה גפני: אנחנו נציע שזה לא יהיו רק השרים הללו, אלא אנשים מטעמם.

משה גפני: זה יכול להיות פקידים במשרד העבודה והרווחה שעוסקים בעניין הזה.

משה גפני: הם יכולים לקבל החלטה שמנימוקים כאלה ואחרים האיש עובד במקום שיכולה להיות פגיעה בלתי נסבלת, והם יכולים למנוע את זה.

משה גפני: יכול להיות שבהמשך נגיע למסקנות אחרות, אבל זה דבר אחד.

משה גפני: אז טענו שמפעלים יכולים להיסגר כי המפעל לא יוכל להתקיים בצורה כזאת ולא יבואו מפעלים אחרים.

משה גפני: דיברתי גם עם מציעי החוק ועם היועצת המשפטית וגם עם נציגי המשרדים והוספנו סעיף שלפיו, המפעל יכול להגיש בקשה שהוא מפעל קטן, ואם ניכנס לדבר כזה שאפשר למנוע מעובדים לעבוד, אני לא אוכל להחזיק את המפעל.

משה גפני: הוא אומר את זה לוועדת השרים או למי מטעמם, והם מחליטים להחריג את זה מהחוק.

משה גפני: זאת אומרת לא רק העובד עצמו יכול לבקש את בקשתו, שזה יותר קל ויותר פשוט, אלא גם המפעל עצמו יכול לבקש להיות מוחרג מהחוק.

משה גפני: הוא לא יכול לקבל את זה כאן, אלא אצל ועדת השרים, והם צריכים לנמק את זה.

משה גפני: דיברתי עם היועצת המשפטית שגם אמרה לי שבמקרה של מפעל צריך לנמק בכתב למה.

משה גפני: כי אז יכולים לבוא כל המפעלים ולהגיד, רגע, החרגתם מפעל.

משה גפני: אז צריך שיהיה נימוק בכתב.

משה גפני: את זה יצטרכו לדווח כמו בנושאים האחרים לוועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: סיכמנו שיהיה דיווח על העובדים הרגילים פעם בשנה לוועדת העבודה והרווחה שמופקדת על כך, לא לוועדת הכספים.

משה גפני: ידווחו פעם בשנה על ההיתרים שניתנו לעניין הזה.

משה גפני: על כל פנים לא הולך לקרות עם העניין הזה כלום.

משה גפני: מה שכן הולך לקרות הוא שעובד שלא רוצה לעבוד בשבת ולא קורה שום דבר כתוצאה מזה, אלא עצם העובדה שהוא מבקש לא לעבוד בשבת הוא יקבל את ההיתר הזה.

משה גפני: הוא לא יצטרך לעבוד בשבת, אלא אם כן יקרו פה דברים שיש לנושאים הללו פתרונות.

משה גפני: יש דבר שלא דיברנו עליו – על התחולה.

משה גפני: זאת אומרת, מה קורה כאשר בא עובד שאומר, אני נמצא במפעל שקיבל היתר עבודה בשבת, והמנהל מבקש ממני לעבוד בשבת, ואני לא רוצה.

משה גפני: מסיבותיי אני – אני גם לא צריך לנמק – אני רוצה להיות עם המשפחה בשבת.

משה גפני: וועדת השרים או הפקידים לא מתכנסת.

משה גפני: לפי דעתי, צריך לקבוע 4 מועדים בשנה.

משה גפני: הוועדה הזאת תורכב בסופו של דבר לא מהשרים ולא מראש הממשלה.

משה גפני: היא תצטרך לדון בפלוני אלמוני שעובד במוסד מסוים.

משה גפני: יישב אלי גרונר שעמדתו בעניין הזה ידועה - -

עליזה לביא: הוא טרח להשמיע אותה חזור והשמע.

משה גפני: כן.

משה גפני: הוא מחפש אותי לפני הישיבה כאילו אני לא יודע.

משה גפני: אני באמצע הישיבה.

משה גפני: אני סתם צחקתי שאמרתי על אלי גרונר.

עליזה לביא: לא צחקנו כי הוא עקבי בעניין.

משה גפני: יישב מישהו מטעם ראש הממשלה או ראש הממשלה עצמו אם הוא ירצה לשבת או יישב מישהו מטעם שר העבודה והרווחה - -

רועי פולקמן: ואז מה?

משה גפני: יישבו נציג משרד ראש הממשלה ונציג או נציגת שר העבודה והרווחה ונציג שר הדתות – זאת הוועדה שקיימת.

משה גפני: שר הכלכלה ביקש ממני שיישב גם נציג של משרד הכלכלה ולא הסכמתי.

משה גפני: אמרתי לו שעם כל הכבוד לחוק הזה שהוא חשוב ואני אוהב אותו – כמו שאמרתי אני לא הולך לפגוע בחוקי העבודה והרווחה.

משה גפני: עד היום בהיתרי עבודה ורווחה בנושאים שונים שקשורים לעניין הזה משרד הכלכלה לא קשור לזה.

משה גפני: הוא לא נמצא בעניין.

משה גפני: למה?

משה גפני: כי משרד הכלכלה הוא אינטרסנט ברור, הוא לא יכול לנהוג אחרת.

משה גפני: משרד הכלכלה יבוא ויגיד בכל דבר שקשור לעניין הזה שהוא לא נמצא.

רועי פולקמן: ומשרד הדתות?

משה גפני: מדובר על שבת.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: צריכה להיות לו עמדה ברורה.

משה גפני: אבל זה הנושא.

משה גפני: יש שני נציגים אחרים.

משה גפני: הוא במיעוט שם.

משה גפני: אני לא יכול להכניס את שר הכלכלה כי יגידו בצדק, למה בחוקי עבודה ורווחה הוא לא נמצא?

רועי פולקמן: שאלה טובה.

משה גפני: אז זה שיתקנו שם, לא פה.

משה גפני: אני דיברתי איתו ונפרדנו כידידים.

משה גפני: כל מה שמשרד הכלכלה הכניס אנחנו מנסים, ובוודאי לא נסכים שבחוק הזה יהיה רק מפעל שאין לו היתר עבודה בשבת.

משה גפני: הם רוצים שהחוק הזה יחול על מה שהוא לא חל.

משה גפני: החוק הזה לא חל על מי שאין לו היתר.

משה גפני: הוא חל רק על מי שיש לו היתר.

עליזה לביא: גם את זה קיבלנו, אדוני.

משה גפני: כן, בסדר.

רועי פולקמן: ומה קורה עד שהוועדה התכנסה?

רועי פולקמן: יכול להיות שעוברים 4-3 חודשים?

משה גפני: אני מציע - -

עליזה לביא: תן לנו גם להתייחס.

משה גפני: אולי נפיל את הרביזיה ונשאיר מה שהיה קודם בלי הפשרות.

משה גפני: גם זאת אפשרות.

משה גפני: אני לא הולך בדרך הזאת.

משה גפני: אני רוצה לראות שיש לנו מתווה שאנחנו יכולים להגיע להסכמות עליו.

משה גפני: אני חושב שאין בו בעיה, הוא גם נכון.

משה גפני: אני, כמובן, אאפשר לכם להגיד את הדברים.

משה גפני: אני אומר כך: נקבע תאריך לפעם הראשונה שהוועדה מתכנסת.

משה גפני: כמובן, עד אז החוק הזה עדיין לא חל, אבל מרגע שאנחנו קובעים מועד הוועדה לא יכולה שלא להתכנס ולומר שהחוק לא חל עליהם.

משה גפני: מכאן ואילך יש תאריכים.

משה גפני: אם בתאריך אתה לא מתכנס החוק חל.

עליזה לביא: אבל אי אפשר לפטר בן אדם אם הוועדה עוד לא התכנסה.

משה גפני: כן, בסדר.

רועי פולקמן: ואם הוועדה לא מתכנסת מה קורה?

רועי פולקמן: החוק חל, אבל עכשיו בא מפעל חדש והוועדה אמורה להתכנס והיא לא מתכנסת.

משה גפני: תוך שלושה חודשים.

משה גפני: ארבע פעמים בשנה.

רועי פולקמן: והיא לא מתכנסת?

משה גפני: אז החוק חל.

משה גפני: זה ברור לגמרי שאם הוועדה לא מתכנסת החוק לא חל על העובד הזה, ואז אין חוק.

עליזה לביא: אז מה עשינו?

עליזה לביא: יוכלו לגרש אותו?

רועי פולקמן: השאלה היחידה היא אם אתה נותן איזון בין המעסיק לעובד.

רועי פולקמן: כלומר הוועדה אומרת שאין עילה מוצדקת, והעובד יכול לעמוד בדרישתו אף על פי שהיא לא תואמה מראש.

רועי פולקמן: הרי בכל מקרה על הדברים האלה להסכים, לא לעבוד בשבת.

רועי פולקמן: אבל צריך גם לתת למעסיק הזדמנות.

רועי פולקמן: אתה אומר לו, תפנה לוועדה ותסביר שזה פוגע בך מהותית בעסק, והוועדה לא מתכנסת או לא מקבלת החלטה.

רועי פולקמן: אז מה עושים?

משה גפני: מה זאת אומרת לא מקבלת החלטה?

רועי פולקמן: מה בפועל קורה?

רועי פולקמן: אם הוועדה לא מחליטה או לא מתכנסת אז איזה אמצעי אתה נותן למעסיק?

רועי פולקמן: אתה אומר, יש לי משמרות, אם אני סוגר את המכונה הזאת בשבת המפעל שלי לא יכול לתפקד.

רועי פולקמן: ואתה לא נותן לי את האפשרות להגיע עם עובדים כאלה להבנות – לפצות אותם, לתת להם יום מנוחה אחר.

רועי פולקמן: מה עושים?

משה גפני: אם הממשלה תחליט שהיא לא מיישמת את החוק הזה היא פשוט לא תתכנס.

משה גפני: אתה מסכים עם דבר כזה?

רועי פולקמן: אני לא יודע.

משה גפני: אי אפשר לעשות את זה.

רועי פולקמן: ואם היא לא מתכנסת מסיבות בירוקרטיות?

רועי פולקמן: אם אחד החברים לא בא היא יכולה להתכנס?

רועי פולקמן: יש קוורום?

משה גפני: לא.

רועי פולקמן: אין קוורום?

רועי פולקמן: יכול להתכנס אחד?

משה גפני: כן.

עליזה לביא: למה שהיא לא תתכנס?

עליזה לביא: זאת עבודתה.

רועי פולקמן: לא יודע.

רועי פולקמן: כי לממשלה יש נטייה לא לעשות - -

עליזה לביא: אה, הוא מדבר על הממשלה הזאת.

משה גפני: זה לא קואליציה-אופוזיציה.

משה גפני: אחרת אנחנו בצרות.

רועי פולקמן: לא קשור לממשלה הזאת.

משה גפני: זאת עמדתי.

משה גפני: תכף נראה איך אנחנו מתקדמים עם העניין הזה.

משה גפני: אני מאפשר לפתוח את הדיון עוד לפני שאנחנו מחליטים, ואז נחליט האם אנחנו מצביעים על הרביזיה ומאשרים את הצעות הפשרה.

רועי פולקמן: זה הנוסח האחרון שהוצג?

משה גפני: לא.

משה גפני: יש פה תוספות.

משה גפני: תכף היועצת המשפטית תאמר.

משה גפני: בבקשה, עליזה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה על הדברים ועל הדרך שהצגת, על הדיון שאנחנו ממשיכים לקיים כאן.

עליזה לביא: החוק הזה הוא לא חוק דתי.

עליזה לביא: הוא ממש לא חוק דתי.

עליזה לביא: כל מי שמנסה לצייר אותו ולהציג אותו כחוק דתי לא מבין את מהות החוק.

עליזה לביא: אנחנו מדברים כאן על זכויות.

עליזה לביא: אנחנו נמצאים בתקופה שהשבת חוזרת לחברה הישראלית.

עליזה לביא: אחרי לא מעט בעיות יותר אנשים בארץ הזאת מבקשים להגדיר לעצמם את השבת, לפי הבנתם.

עליזה לביא: היום המציאות היא שאנשים נאלצים או לכתוב תצהיר שקר; כי אם הם מבקשים לא לעבוד בשבת מגדירים אותם כאנשים דתיים.

עליזה לביא: אבל אם אתה דתי מבחינה הבנתית, כלומר שאתה לא רוצה לעבוד אבל אתה כן רוצה ללכת לים בשבת – אז מה?

עליזה לביא: למה לחזור לדיכוטומיות שאנחנו מבקשים לצאת מהם?

עליזה לביא: אנחנו רוצים לצאת בכלל בחברה הישראלית מתרבות ה"או או".

עליזה לביא: אנחנו מדברים היום על "גם וגם".

עליזה לביא: אנשים מגדירים את עצמם, את המקום שלהם, את ההתכתבות שלהם עם היהדות ועם היהדות כתרבות ועוד ועוד.

עליזה לביא: אתה אמרת בדברים שלך, שאתה לא יודע איזו דת הוא.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על חוק לא רק ליהודים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על יום מנוחה, על זכות ליום מנוחה לאדם לפי דתו.

עליזה לביא: זה גם לנוצרים, גם למוסלמים וגם ליהודים.

עליזה לביא: השבת היא המתנה הגדולה ביותר שקיבלנו.

עליזה לביא: אז איך זה יכול להיות שבמדינה יהודית שבה השבת היא המתנה הגדולה שניתנה לעולם, ובמדינה דמוקרטית שזכויות העובד והעובדת ברורים מאוד – אז מה קורה כאן?

עליזה לביא: איך יכול להיות שמכיוון שאדם מבקש לא לעבוד בשבת – כמו המקרה של העובד מהתאגיד שאמרו לו, אם אתה לא רוצה לעבוד בשבת תעוף לנו מהעיניים.

עליזה לביא: אגב, רק התחלנו את ההבנה עם הלקונה הזאת.

עליזה לביא: חוק של מדינת ישראל אומר שאם אתה דתי אתה יכול שלא לעבוד בשבת; אם אתה לא דתי אני המעביד יכול לפטר אותך, ויש בידי הכלי לפטר אותך.

עליזה לביא: זה לא יהודי, זה לא דמוקרטי, ואל תציגו את החוק הזה כחוק דתי.

עליזה לביא: לכן אנחנו כולנו צריכים להיות תמימי דעים גם בדרך שהוצגה.

משה גפני: אגב, מה שהשתמע מהדברים שלי כאילו העובד יכול לפנות בעצמו לוועדה, לא לזה הכוונה.

משה גפני: צריך לפנות דרך - -

עליזה לביא: המעביד.

משה גפני: כן.

עליזה לביא: מפעלים שקיבלו היתר – וגם אליי הגיעו הרבה פניות של אנשים שעובדים בשבת במקומות ללא היתר ואומרים, גם אנחנו רוצים.

עליזה לביא: אבל כאן אנחנו מדברים רק על מקומות עם היתר.

משה גפני: אבל זאת עבירה על החוק.

רועי פולקמן: מה קורה עם מסעדות?

רועי פולקמן: מעניין אותי.

רועי פולקמן: הם לא נכללים כי זה בלי היתר.

משה גפני: כן.

משה גפני: נגיע לפתרון על זה.

קריאה: יש להם היתר.

רועי פולקמן: אז זה לא מוחל כאן כי זה לא גוף שדורש היתר מיוחד.

עליזה לביא: יש להם היתר אבל הם לא צריכים את ההיתר של - -

רועי פולקמן: מה אתה עושה מחר עם התנהלות עם מלצרים?

עליזה לביא: הייתה פנייה על זה.

משה גפני: בתי מלון מוחרגים.

רועי פולקמן: לא ברור לי מה קורה.

עליזה לביא: החרגנו כי הייתה פנייה.

ענת מימון: מסעדות לא החרגנו.

משה גפני: בתי מלון מוחרגים.

משה גפני: נצטרך לראות מה עושים עם זה.

עליזה לביא: אני רוצה להזכיר את שמות חברי הכנסת שחתומים משום שחשוב לי להביא את השמות הללו כי אלה אנשים שהבולטות שלהם היא בדאגה לזכויות העובד.

עליזה לביא: זה מכלל סיעות הבית: מיקי זוהר, מיכל בירן, יעל גרמן, מיקי לוי, אורן חזן, רוברט אילטוב, בצלאל סמוטריץ', סופה לנדבר, מאיר כהן, אלעזר שטרן, איל בן ראובן ויוסי יונה.

עליזה לביא: אלה באמת אנשים שמבינים את המהות האמיתית, המשמעות וההשלכות של החוק החשוב הזה ושל ביטול המצב הקיים במדינת ישראל.

עליזה לביא: גם כאן אנחנו מבקשים לדבר על הזכות של עובד לא לעבוד בשבת.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

משה גפני: אני מסכים עם הדברים שלך.

משה גפני: זה נכון.

רועי פולקמן: אני מסכים לגמרי שהחוק הזה הוא לא חוק דתי, ואני מסכים גם שזכותו של אדם לבחור את האופן שבו הוא רוצה לממש את יום המנוחה, ובוודאי בשבת.

רועי פולקמן: אני רק רוצה להדגיש עד כמה החוק הזה הוא ציני.

רועי פולקמן: לפני שאגיד למה הוא ציני אני אגיד שזה לא רק קשור ליום השבת.

רועי פולקמן: כאדם עובד החלטתי שבימי ראשון אני מוציא את הילדים שלי ב-16:00 מהגן כדי לנהל את אורח חיי ולהיות הורה יותר מעורב.

רועי פולקמן: יש לי חברה שהיא מנכ"לית משרד ממשלתית, והיא החליטה שאין ישיבות בימים מסוימים בשעות הערב בניגוד לנורמות שמקובלות בלא מעט משרדי ממשלה.

רועי פולקמן: כי יש נטייה בניהול גברי שעושים ישיבות ב-20:00 בערב.

רועי פולקמן: ואם הפקידים לא נמצאים ב-20:00 בערב אז לכאורה הם לא עובדים.

רועי פולקמן: הרי אני בסוף צריך לבחור איך אני מנהל, ואיך אני עובד.

רועי פולקמן: אני יכול להגיד למעסיק שביום ראשון ללכת ב-16:00 ולהגיע איתו להבנות, ואני יכול להגיד שאני רוצה לא לעבוד בשבת, ואני יכול להגיד שאני עובד רק פעמיים בשנה.

רועי פולקמן: כל הדברים האלה ברורים.

רועי פולקמן: אני ממש מסכים – זה לא חוק דתי.

רועי פולקמן: אתם יודעים מה זה?

רועי פולקמן: זאת רגולציה כופה וצינית.

רועי פולקמן: למה?

רועי פולקמן: כי במיוחד בקואליציה - -

משה גפני: אני לא חושב שצריך להגיד "צינית" על זה.

רועי פולקמן: לא ממך.

רועי פולקמן: אני אסביר למה זה ציני.

רועי פולקמן: כי כשאנחנו באים לדיונים על מס דירה שלישית או על חוק המתווכים וגבייה עודפת משוכרי דירות אז ראשוני הקופצים זה אנשי הבית היהודי ומיקי זוהר ואחרים שיגידו, אוי גוועלד, מה אתם מתערבים בשוק?

רועי פולקמן: פה אתה אומר שכל מה שאמרנו, כולל שבת ברור שזה ביחסי עבודה בין עובד למעביד.

רועי פולקמן: מה ההבדל היה בסך הכול?

רועי פולקמן: שעם אדם דתי ברור שהוא לא יכול לעבוד בשבת, ועם אדם חילוני יש כאן עניין של משא ומתן.

רועי פולקמן: אתה אומר, אני מוכן לעבוד פעם בחודש, אני לא מוכן לעבוד בכלל, זה תלוי בגובה הפיצוי; כי בשונה מאדם דתי שלפי החוק, זה לא קשור, אני לא יכול לעבוד בשבת כי זה נוגד את החוקים שלפיהם אני מנהל את חיי – אם אני חושב שבשבת אני רוצה לעשות קניות ולהשקיע במשפחה שלי זה בסדר, אבל מכיוון שזאת בחירה אני יכול להגיד שאני לא עובד כל שבת?

יצחק וקנין: הבחירה הזאת יכולה להשתנות או לא יכולה להשתנות?

רועי פולקמן: אבל אצל אדם חילוני - -

יצחק וקנין: לא, אתה לא הבנת אותי.

יצחק וקנין: היא יכולה להשתנות אצל המעביד יותר מאשר אצל העובד.

יצחק וקנין: יכול להיות שנכנסת מסה של עבודה לאותו מפעל, והמעסיק אומר, עד היום היה הסכם שאתה לא עובד בשבת, ועכשיו אתה כן תעבוד בשבת.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: על אותו משקל יכול המעסיק להגיד לך, אני רוצה לעבוד חמישה ימים בערב.

רועי פולקמן: ואני אומר, חברים, יש לי ילדים קטנים – אני לא מוכן לעבוד בערב.

עליזה לביא: אבל לא כולם פריבילגים כמוך.

עליזה לביא: על מה אתה מדבר?

עליזה לביא: אתה מחליט שאתה לא רוצה לעבוד ביום ראשון ב-16:00.

עליזה לביא: לא כולם במעמד שלך, אני נורא מצטערת.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, עליזה, לא צריך להתנשא.

עליזה לביא: אתה מתנשא.

רועי פולקמן: לא.

משה גפני: עליזה, תאפשרי לו גם אם את לא מסכימה.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, זה לא קשור - - -

משה גפני: אגב, אפשר להניח הצעת חוק שהעבודה תהיה רק בערב.

רועי פולקמן: למרות ההתנשאות של חברת הכנסת לביא בלא מעט מהמפעלים שיש להם היתרים, ובוודאי מפעלי הייטק שמדובר עליהם, לא מדובר בעובדים החלשים ביותר – עובדים קבלן וכאלה.

רועי פולקמן: דיברנו על עובדי הייטק שמגיעים להסכמה.

רועי פולקמן: בסך הכול בעניין הזה דיברנו על כך שמנהלים דיון שאדם שמראש ברור שהוא לא יכול לעבוד בשבתות – אתה מנהל יחסי עבודה, ואתה מגיע להסכמה אם זה פעם או לא פעם וכולי.

רועי פולקמן: מה אתה בא ואומר כאן?

רועי פולקמן: אתה אומר למעסיק – א', אתה עושה את זה רטרואקטיביות.

רועי פולקמן: כלומר, כבר קבעתי כשהקמתי מפעל.

רועי פולקמן: הציניות - -

משה גפני: למה אתה משתמש במילה "ציני"?

רועי פולקמן: כיוון שפעם אחרי פעם תוקפים אותי ואת המפלגה שלי פה בוועדה – כשעשינו את זה בשכר הבנקאים, וכשאנחנו עושים את זה בשוק הדיור - -

משה גפני: גם מחאו כפיים.

רועי פולקמן: לא נכון.

משה גפני: אבל אישרנו את זה.

רועי פולקמן: אבל פה בגלל האמירה - -

יצחק וקנין: יש לו חשבונות עם אחרים.

רועי פולקמן: אני לא נגד שאנשים לא יעבדו בשבת - -

משה גפני: לא מתאים.

רועי פולקמן: זאת רגולציה בוטה שאם רוצים לדבר על חיי העבודה אז יש דברים בסיסיים שאתה קובע – שכר מינימום ושעות עבודה ומנוחה.

רועי פולקמן: קבענו את הדברים האלה.

רועי פולקמן: מה אתה אומר כאן למפעל?

רועי פולקמן: בעיקר רטרואקטיבית – הגעתי לארץ, יש לי עסקים בגרמניה – ואני בכוונה מדבר לא על העובדים.

רועי פולקמן: לא אכפת לי אם תחריגו את זה.

רועי פולקמן: אם עליזה כל כך מודאגת מהפריבילגים אז תגידו שזה לעובדים שמשתכרים עד השכר הממוצע במשק.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים על לא מעט בעיות שהוצפו לפנינו בחוק הזה – חברות הייטק, עובדים חזקים שיש להם הסדרי עבודה.

רועי פולקמן: מה אומר המעסיק?

רועי פולקמן: יש כאן כלי לסחטנות מסוימת.

רועי פולקמן: העובד בא ואומר – לא קשור לשמירה על שבת או לא, רוצה לנוח או לא רוצה לנוח – אני רוצה שתשלם לי פי חמישה על השבת הזאת.

רועי פולקמן: אני לא נגד הרעיון, ובוודאי שאין לי שום התנגדות לזה שעובדים לא יעבדו בשבת – נהפוך הוא.

רועי פולקמן: אבל יש פה רגולציה בוטה בדרך שבה אתה מתערב במערכת ההסכמית בין העובד למעסיק שלו.

רועי פולקמן: לכן אם מחליטים תן למעסיק אופציה לפחות שאם הוועדה לא החליטה - -

משה גפני: אני אמצא ביטחון.

רועי פולקמן: - - -

משה גפני: לגבי הבעיות שהעלו אני שובר את הראש.

משה גפני: אני מדבר גם עם הנציב.

משה גפני: תן לי למצוא פתרון.

רועי פולקמן: לכן אני אומר שזה ציני במובן שזה לא חוק דתי.

רועי פולקמן: זה לא דתי, זה הכול.

משה גפני: עליזה, בבקשה, משפט.

משה גפני: אני רוצה לתת גם לאחרים.

עליזה לביא: אדוני, המחוקק הכיר במקום הזה של השבת.

עליזה לביא: הרי משלמים 200%-150% לאנשים שעובדים בשבת.

עליזה לביא: זה המחוקק כבר החליט.

עליזה לביא: אתה הרי עוסק בתחום הזה של עולם העבודה.

עליזה לביא: עולם העבודה התאזן.

עליזה לביא: תמיד יהיו אלה - -

רועי פולקמן: ברור.

עליזה לביא: אז לחוק הזה יש בהחלט - - -

רועי פולקמן: אבל מה זה קשור לאנשים חזקים או לא?

רועי פולקמן: אני מנהל עם המעסיק שלי משא ומתן על שעות העבודה שלי ועל ימי העבודה שלי.

רועי פולקמן: ואם אני צריך פעמיים בחודש משמרות, אז אני אגיד - - - שלם לי פי חמישה.

רועי פולקמן: איפה זה נכנס?

משה גפני: אבל, רועי, זאת לא רגולציה.

משה גפני: מוסי, אתה ביקשת גם?

מוסי רז: לא ביקשתי.

מוסי רז: אני תומך בחוק.

יצחק וקנין: רועי, אתה לוקח את זה לכיוון לא נכון.

יצחק וקנין: יש אנשים שהם לא דתיים.

יצחק וקנין: הכלל שעליזה מדברת עליו זה דווקא אותו ציבור שהוא לא דתי, אבל אומר לך שבשבת הוא לא רוצה לעבוד, אני רוצה להיות עם המשפחה.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: גם אני לא רוצה לעבוד בשבת.

יצחק וקנין: אבל אתה כופה עליי לעבוד בשבת.

רועי פולקמן: אתה בא למקום עבודה במלון ואומרים לך שצריך לעבוד גם בשבת.

רועי פולקמן: העסק הזה זה כמו לעבוד במסעדה לא כשרה.

רועי פולקמן: מה תגיד, שמכריחים אדם דתי לעבוד במסעדה לא כשרה?

יצחק וקנין: אין לזה שום קשר.

רועי פולקמן: יש עסקים שמראש אומרים לך, אני עובד עם גרמניה, ובשבת צריך לעבוד שם.

יצחק וקנין: עובד זכאי ליום אחד שיהיה לו - -

רועי פולקמן: ברור.

יצחק וקנין: אז הוא רוצה את יום השבת, ואתה אומר לו, לא, אני אכתיב לך את היום.

יצחק וקנין: ואם לא, אני אפטר אותך.

רועי פולקמן: לא, מה פתאום.

רועי פולקמן: זה לא הדיון.

יצחק וקנין: זה הדיון.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: כי במדינת ישראל לא עובדים בשבת.

רועי פולקמן: יש עסק שאומר, זה התנאי של העבודה אצלי.

יצחק וקנין: בכיבוי אש, בחברת חשמל – בכל מיני מקומות אומרים להם, אתם לא תעבדו בשבת.

רועי פולקמן: אבל בכיבוי אש אתה לא יודע שיש משמרות גם בשבתות?

רועי פולקמן: יש משמרת לילה – זאת העבודה, אתה לא חייב לעבוד שם.

רועי פולקמן: מה זה קשור?

יצחק וקנין: יש לי עובד דרוזי.

יצחק וקנין: אני לא רוצה לעבוד בשבת.

רועי פולקמן: אז מה הבעיה?

רועי פולקמן: תגיע להסכמה עם המעביד.

עליזה לביא: אז אפשר להגיע להסכמות.

רועי פולקמן: בוודאי.

רועי פולקמן: אבל ההתערבות.

רועי פולקמן: אתה בא לעבוד בכיבוי אש, אז אתה לא יודע שיש שם גם משמרות בשבת?

יצחק וקנין: ועוד איך יודע.

יצחק וקנין: אבל אם יש אפשרות - -

רועי פולקמן: אז מה כפייה?

רועי פולקמן: אין משמרות בשבת?

רועי פולקמן: אז למה מעסיק פרטי לא יכול להגיד את זה?

רועי פולקמן: אני חייב שהעסק שלי יעבוד שלוש פעמים בשבוע בחודש ובשבת.

רועי פולקמן: אם לא מתאים לך לעבוד ככה או שנסכים על זה או שנסכים שאתה עובד פעמיים או שאני אפצה אותך ב-300% או שאני אתן לך את יום שלישי - -

יצחק וקנין: זה עשו עד היום.

רועי פולקמן: נכון.

עליזה לביא: אבל גם זה גילינו שמגלמים ולא נותנים באמת את מה שמגיע.

משה גפני: אני מבקש מהיועצת המשפטית לומר על מה זה לא חל, למשל על כיבוי אש.

משה גפני: זה גם לא חל על אנשים דתיים.

משה גפני: זה המצב, לצערי, אבל זה המצב.

ענת מימון: להציג את כל ההסדר?

משה גפני: לא.

משה גפני: רק את החלק הזה לגבי הבטיחותיים.

ענת מימון: הסעיף הזה שמאפשר לעובד לסרב לעבוד בשבת לא יחול במקומות עבודה או בעבודות המנויים בסעיף 9(ו)(ב).

ענת מימון: סעיף 9(ו)(ב) מחריג כבר היום מקומות עבודה מהאפשרות של עובד דתי לסרב לעבוד בשבת.

ענת מימון: אני אקריא איזה מקומות אלה: "מקום עבודה שהוא מפעל או מוסד או חלק מהם המופקדים על ביטחון הציבור, עבודה הקשורה בביטחון המדינה ובשמירת בטיחותם, שלומם ובריאותם של בני אדם, עבודה הקשורה באירוח בבתי מלון, עבודה הקשורה באישור חשמל ובהזרמתו", ויש גם סעיף כללי שאומר: "עבודה הקשורה בקיום אספקה או שירותים חיוניים שנקבעה בצו מאת ועדת השרים הנזכרת בסעיף 12(ב) באישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת אם לדעת ועדת השרים תחולת הסעיפים האמורים עלולה למנוע קיום אספקה או שירותים כאמור".

ענת מימון: כלומר בכל המקומות האלה כל ההסדר הזה לא יחול, כמו שכבר היום 9(ג) ו-9(ד) לגבי אנשים דתיים לא חל.

משה גפני: לא חל גם על אנשים דתיים.

ענת מימון: נכון.

משה גפני: כלומר במקומות כאלה לאנשים דתיים קשה מאוד להתקבל לעבודה.

עליזה לביא: נכון, זאת הבעיה.

רועי פולקמן: מה זה קשור ל"זה הבעיה"?

עליזה לביא: זאת בעיה, בוודאי.

עליזה לביא: יש פה אפליה על רקע דתי.

רועי פולקמן: מה זה קשור לאפליה?

משה גפני: עכשיו הסתבכתי.

משה גפני: אני לא הולך להיכנס - -

רועי פולקמן: - - - יש לי חברים דתיים - - -

משה גפני: רועי, אני לא מכיר - -

עליזה לביא: אף אחד לא מדבר על זה, רועי.

משה גפני: עליזה, אל תגררי אותי לעניין הזה כי אז אנחנו מתחילים דיון אחר לגמרי.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לשם.

משה גפני: אני ביקשתי מהיועצת המשפטית שתבהיר את המקרים שעליהם הצעת החוק הזאת לא חלה.

משה גפני: היא לא חלה על המקרים האלה כי זה לא ניתן כפריבילגיה לעובדים דתיים.

משה גפני: זה יוצר בעיות, ואני לא רוצה להיכנס לזה.

משה גפני: אבל זאת המציאות – על זה זה לא חל.

משה גפני: אנחנו מדברים על מקרים אחרים; מפעל רגיל שקיבל היתר עבודה – ולא משנה מה הסיבה, אני לא נכנס גם לזה – ואז בא עובד ואומר, אני לא רוצה לעבוד בשבת.

משה גפני: אם הוא אדם דתי הוא מקבל את זה באופן אוטומטי.

רועי פולקמן: מה יש מספיק?

משה גפני: לא, לא.

רועי פולקמן: אולי אתה צודק.

משה גפני: אני בשדה מוקשים, ואני התנדבתי כיושב-ראש ועדה מקצועית לדון בזה.

רועי פולקמן: אם יש מנגנון החרגה תעשה.

רועי פולקמן: רק החוק הוא יותר סמלי מאשר מהותי.

רועי פולקמן: זה הכול.

משה גפני: בסדר.

עליזה לביא: למה?

רועי פולקמן: כי ככה.

משה גפני: אז מה?

רועי פולקמן: אני מבקש שתגן עליי בפעם הבאה.

רועי פולקמן: אני אפנה את הפנייה הזאת לשרת המשפטים - -

משה גפני: לא, לא, לא.

רועי פולקמן: - - כשאני אגיע עם חוק המתווכים.

משה גפני: לא, לא.

רועי פולקמן: אני אשמח שבפעם הבאה כל פעם שמישהו מהקואליציה יגיד לי "רגולציה מוגזמת" תגיד לי שאין רגולציה מוגזמת - -

משה גפני: די, רועי.

משה גפני: מספיק עם הנאומים האלה.

משה גפני: הם לא רלוונטיים.

רועי פולקמן: - - -

קריאה: - - -

רועי פולקמן: מה זה, הם לא רגולציה?

משה גפני: רועי, החלטת להשתלט על הדיון?

רועי פולקמן: חס וחלילה.

משה גפני: התחלתי להגיד משפט שהוא משפט מחוזי בעניין הזה, והוא לא קשור דווקא לחוק הזה.

משה גפני: יש שינוי בחברה הישראלית.

משה גפני: צריך לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: זה בכלל לא פשוט מצד הכנסת.

משה גפני: היום יש ציבור ענק שהוא איננו ציבור דתי.

משה גפני: הוא ציבור מסורתי בדרגות שונות.

משה גפני: הוא אומר, אני אדם חילוני, אבל בשבת אני רוצה לשבת עם המשפחה סביב השולחן ולדבר איתם.

משה גפני: אני רוצה את ההזדמנות הזאת.

משה גפני: מכיוון שאני עובד במפעל שיש לו היתר עבודה בשבת יש לי בעיה, אני יכול לאבד את מקום העבודה שלי כיוון שאני לא אדם דתי, ואני לא רוצה לשקר.

משה גפני: ואז מאפשרים לו פה.

משה גפני: זה בכלל לא רגולציה.

משה גפני: הרי נותנים הרבה הטבות לעובדים במפעלים נורמליים.

משה גפני: מאפשרים לעובד שאיננו דתי, אם זה לא מפריע לעבודת המפעל, לא לעבוד בשבת.

משה גפני: לא מדובר על כיבוי אש ולא על משטרה ולא על מפעל ביטחוני ולא על מפעל חיוני שבלאו הכי בחוק הזה לא קיים.

משה גפני: זה הסיפור.

משה גפני: צריך לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: אני מעריך שבתוך זמן לא ארוך אתה תנסה לשפץ את הנאום שלך כי הוא ייצא אנכרוניסטי.

רועי פולקמן: נבדוק בעוד שנתיים בכמה מקומות הוא יופעל.

משה גפני: לא יופעל זה משהו אחר.

משה גפני: אז לא יופעל.

עליזה לביא: זה אומר ש- - - יסתדר לבד.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: זה אומר שזאת קצת פטרונות שעליזה לביא חושבת שהיא צריכה להגיד לאותם עובדים באותם מאה מפעלים בארץ שמקבלים היתר עבודה בשבת שבלי החוק הזה הם לא יכולים להסתדר כי רק הפריבילגים יכולים לדאוג לעצמם.

עליזה לביא: זאת לא רגולציה.

עליזה לביא: זאת הגנה מפני פיטורים.

רועי פולקמן: ואם נבדוק בעוד שנתיים ונראה שזה לא עזר כמעט לאף אחד אז מה נגיד?

עליזה לביא: אז נגיד שהמפעלים הבינו שהם יכולים לסגור את זה בינם לבין עצמם.

רועי פולקמן: תמיד את צודקת.

רועי פולקמן: ברור.

משה גפני: כן, בבקשה.

משה גפני: תציגי את עצמך לפרוטוקול.

ריקי שפירא רוזנברג: אני עורכת דין מהמרכז לדת ומדינה.

ריקי שפירא רוזנברג: אני רוצה לברך את עליזה לביא שקידמה את הצעת החוק.

ריקי שפירא רוזנברג: אני רוצה לשוב ולהזכיר שהצעת החוק הזאת מתקנת אפליה שקיימת היום בתוך החוק - -

משה גפני: אמרתי את זה.

ריקי שפירא רוזנברג: - - והיא נדרשת מבחינה משפטית.

ריקי שפירא רוזנברג: אני רוצה להגיב לדבריו של חבר הכנסת פולקמן ולהגיד שלא יכול להיות שהיום רק עובדים בעלי השקפה דתית מסוימת זכאים להגנה של החוק ואחרים לא.

משה גפני: ברור.

ריקי שפירא רוזנברג: לגבי ההצעה שעומדת לפנינו אני רוצה להזכיר שבמקור מטרת הצעת החוק הייתה להשוות לחלוטין.

ריקי שפירא רוזנברג: מכיוון שכל הבחנה על בסיס השקפה בחוק מבחינה משפטית היא בעייתית.

ריקי שפירא רוזנברג: ההבחנה הזאת, לצערנו, נשארה כתוצאה מהפשרות, אבל למעשה היה צריך ליצור הצעת חוק שלא תבחין בכלל בין העובדים לפי השקפתם כי זה דבר לא חוקי בעליל.

ריקי שפירא רוזנברג: זכויות יש לכל העובדים, נקודה.

משה גפני: תודה.

רועי פולקמן: אז רק שאלה, גפני - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: משרד המשפטים, בבקשה.

איה דביר: שלום.

איה דביר: אני מביאה עמדה מקצועית ולא עמדה פוליטית.

משה גפני: עד עכשיו אף אחד לא דיבר פוליטית.

משה גפני: אם את רוצה את יכולה לדבר פוליטית.

משה גפני: אנחנו לא דיברנו פוליטית.

איה דביר: אז אני מסבירה שאני לא מציגה את עמדת לשכת השרה, אלא רק את העמדה המקצועית שלנו.

משה גפני: זה משהו אחר.

משה גפני: זאת אומרת זאת לא עמדת השרה.

איה דביר: זאת עמדה מקצועית משפטית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה שקובע בסוף.

רועי פולקמן: הוא שאמרתי קודם.

איה דביר: בסופו של יום חוק שעות עבודה ומנוחה, גם לפי הפסיקה של בתי המשפט וגם לפי דברי ההסבר שלו מיועד להגן על שתי תכליות: על תכלית דתית ועל תכלית סוציאלית.

איה דביר: בתכלית הדתית קיימת שונות בין אנשים שומרי שבת, לפי הדת היהודית, שמחויבים לפי ההלכה להימנע מחילול שבת, לבין יתר האוכלוסייה שאין להם החובה הזאת.

איה דביר: בפן הסוציאלי הזכויות הן כמובן, שוות.

איה דביר: הצעת החוק מבקשת לקדם את השוויון בהיבט הסוציאלי.

איה דביר: על כך אנחנו, כמובן, מברכים.

איה דביר: יחד עם זאת אנחנו מבינים שהשינוי עשוי לגרום להשפעות עומק על המשק, ואנחנו לא מבינים אותם כל צורכן.

איה דביר: לא נעשה הליך של RIA, לא קיבלנו אומדנים איך הדבר יפגוש את המשק, וצריך להביא את הדבר הזה בחשבון.

איה דביר: אני חוששת שהמנגנון שמוצע - -

משה גפני: אבל לכן הוצעו הפשרות.

איה דביר: אני מבינה, אבל עדיין אנחנו לא מבינים עד הסוף איך ההסדר ייראה.

משה גפני: לא הכול אתם צריכים להבין.

משה גפני: זה לא המקצוע שלכם.

משה גפני: המקצוע שלכם הוא משפטים.

איה דביר: - - - לחוות דעה משפטית, כאשר - - -

עליזה לביא: אבל את אומרת, אנחנו מבינים שיהיו השלכות.

עליזה לביא: על מה ההבנה נשענת?

איה דביר: אנחנו אומרים שיש נקודת איזון שמסדירה את המשק, שעל-פיו היום מפעלים יודעים שהם מחזיקים היתר עבודה להמשיך לעבוד בשבת.

איה דביר: נקודת האיזון הזאת צפויה להשתנות – זאת הרי תכליתה של הצעת החוק.

איה דביר: קשה לנו לנבא איך ייראו השינויים, כיצד הם ישפיעו.

איה דביר: צריך להביא את הדבר הזה בחשבון.

איה דביר: לא אמרתי משהו מעבר לזה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כשאת אמרת שאת מברכת על החוק – גם השרה מברכת?

איה דביר: התחלתי את דבריי בכך שאני אומרת רק את העמדה המקצועית שלי.

משה גפני: לא בדקת איתה.

איה דביר: לא.

משה גפני: חשוב לי לדעת אם היא מברכת או לא מברכת.

משה גפני: אני בעד ברכות.

איה דביר: אולי כן.

איה דביר: לא ממני תבוא התשובה לזה.

איה דביר: אנחנו קצת מוטרדים בעניין המנגנון שמוצע בנוסח של ועדת הכספים.

איה דביר: לדעתנו, אמות המידה שקבועות אינן ברורות כל צרכן.

איה דביר: אומרים: "עלולה לפגוע פגיעה משמעותית" ועל טעמים מיוחדים.

איה דביר: המבנה שיש פה שונה מהמבנה הרגיל של חוק שעות עבודה ומנוחה - -

משה גפני: בחוק שעות עבודה ומנוחה הרגיל שלשרים יש סמכות לתת היתר עבודה בשבת, הכללים ברורים?

איה דביר: הכללים עמומים יחסית או רחבים וניתנים לפרשנות - -

משה גפני: פה זה עוד יותר ברור.

איה דביר: - - אבל אני רוצה להסביר הבדל מאוד משמעותי - -

משה גפני: למה הסכמתם לחוקים ההם?

איה דביר: אני רוצה להסביר את ההבדל המשמעותי מאוד, להבנתי, בין ההיתר שניתן היום לפי החוק לבין ההיתר שמוצע לתת כרגע.

איה דביר: ההיתר שניתן היום לפי החוק לא נכנס למערכת היחסים שבין העובד לבין המעסיק, אלא בסופו של דבר אומר שלמעסיק מותר יהיה לפתוח - - - ולהפעיל אותו גם באמצעות עובדים יהודים בשבת או מוסלמים בשישי וכדומה, כפוך להסכמה החוזית שנוצרת ביניהם.

איה דביר: הוא איננו נכנס למישור של חיוב העובד לעבוד.

איה דביר: כרגע מדובר בשלילה של הזכות הזאת לסרב לעבוד.

איה דביר: זאת רגולציה ברמה נמוכה יותר מהרגולציה שהיום החוק עושה.

איה דביר: אני לא בטוחה שבהיעדר אמות מידה ברורות ברור לוועדת השרים הזאת איך להעניק - -

משה גפני: לא הבנתי מה ההבדל בין זה לבין ההיתר שהם נותנים?

איה דביר: אני מסבירה שוב שהיום שר העבודה נותן היתר או ועדת השרים נותנת תיאורטית היתר כי היא נותנת אותו פעם בשישים שנה.

משה גפני: שר העבודה לא - - - נותן היתר.

איה דביר: היא אומרת שמי שירצה בתוך הענף הזה - -

משה גפני: לא מי שירצה.

משה גפני: איך הוא נותן היתר למפעל לעבוד בשבת או היתר למוסלמים לעבוד ביום שישי?

משה גפני: איך הוא נותן את ההיתר הזה?

משה גפני: מה אמות המידה?

איה דביר: אני אשיב.

איה דביר: אמות המידה כתובות בסעיף 12, אבל אני מנסה להשיב שבסך הכול מה שהוועדה עושה או השר עושה זה לומר למפעל, אתה רשאי לפתוח עסק בשבת, אינך מבצע עבירה פלילית בפתיחת העסק בשבת - -

קריאה: - - -

איה דביר: - - והעסקת עובד יהודי בשבת – תודה על התיקון.

איה דביר: אבל הוא איננו כופה על העובדה להסכים או לא להסכים לעבוד.

איה דביר: הוא בסך הכול אומר שהעסקת עובד יהודי בשבת במקרה הזה אינה עולה כדי עבירה פלילית, והיא מותרת.

איה דביר: פה אנחנו מבקשים לעסוק בשאלה אם לעובד מותר או אסור יהיה לסרב לעבוד במפעל שמחזיק היתר.

איה דביר: זה שיקול דעת מורכב יותר להפעלה.

משה גפני: לא למדתי משפטים.

מוסי רז: אתה יכול ללמד את מי שלמד.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: את ההבדלים לא הבנתי, אבל - -

איה דביר: אני אשמח להסביר שוב.

משה גפני: אל תסבירי שוב כי אני לא אבין גם בפעם השישית.

משה גפני: אבל בסדר, אתם לדורותיכם לא אמרתם לשר העבודה והרווחה שמחליט לבד על היתר עבודה, שום אמות מידה.

משה גפני: כלום.

איה דביר: לא, יש אמות מידה.

משה גפני: נו, באמת, אני יודע לקרוא בלי נקודות.

יצחק וקנין: איזה אמות מידה יש לו?

יצחק וקנין: אין לו שום אמות מידה.

משה גפני: עכשיו הוספנו גם "מסורת ישראל".

איה דביר: יש אמות מידה, ויש עילות מאוד ברורות.

משה גפני: מאוד מאוד.

משה גפני: פגיעה כלכלית משמעותית.

איה דביר: ההיתר שניתן בסך הכול מאפשר את העסקת העובד היהודי בשבת כפוף לחוזה ביניהם.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אבל היות שהמפעל יכול לעבוד בשבת, יש לו היתר, ולכן הוא יכול להעסיק עובדת מוסלמית ביום שישי.

משה גפני: מה בדיוק הבעיה?

איה דביר: זה לא אותו דבר.

משה גפני: אני מתנצל שאני לא מבין.

משה גפני: את מסבירה טוב, אבל אני לא מבין.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: הקדוש ברוך הוא חנן אותי בהבנה מוגבלת.

איה דביר: או שאני מסבירה רע או שאני - - - אין שתי אופציות.

משה גפני: לא, לא, את מסבירה בסדר גמור.

עליזה לביא: העיקר שאמרת שאת מברכת.

משה גפני: להבנתי הגדולה, אין הבדל.

איה דביר: לסיום, בסופו של דבר הגוף שיקבל את הסמכות הזאת יצטרך להפעיל שיקול דעת מנהלי, יהיה כפוף לביקורת על הפעלת שיקול הדעת הזה.

איה דביר: - - - בשוויון.

איה דביר: לא ברור לי כרגע שאמות המידה שקבועות בחוק כרגע מנחות אותו בצורה ברורה כיצד עליו לקבל את ההחלטה.

איה דביר: לכן לא נכון להשאיר אותה לשיקול דעת מנהלי.

משה גפני: אותו דבר כמו שהוא מקבל על היתר עבודה.

משה גפני: שם זה גורף, זה כל המפעל.

איה דביר: הצעתם התכנסות 1 ל-3 חודשים.

איה דביר: אני מבינה שחשבתם על שיקולים של קריסה כלכלית ועל בעיות כלכליות.

איה דביר: ספק אם אחת לשלושה חודשים יספק את המענה.

משה גפני: אנחנו נאריך את המועד.

משה גפני: זאת אומרת זה ייכנס לתוקף - -

איה דביר: לא, רק אחת לרבעון הוועדה תתכנס.

משה גפני: זה משהו אחר.

משה גפני: זה על הבקשות הספציפיות.

ענת מימון: איך הוועדה של ההיתרים מתכנסת?

איה דביר: עוד מעט משרד העבודה יוכל להתייחס לזה.

משה גפני: הוועדה להיתרים מתכנסת אחת לשבעים שנה.

משה גפני: יש היתרים.

משה גפני: זה לא חוני המעגל.

עליזה לביא: ניקח דוגמה אחרת: פיטורי נשים בהיריון.

עליזה לביא: היום אסור לפטר נשים בהיריון.

עליזה לביא: יש בעיה שמעסיקים - - - ומבקשים כן - - -

משה גפני: רגע, תגיעי ל - -

מוסי רז: מתכנסת אחת לתשעה חודשים.

עליזה לביא: ואם יש "בום" בלידות?

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: משרד העבודה והרווחה, בבקשה.

דיבורה אליעזר: אני סגנית בכירה ליועצת המשפטית של משרד העבודה והשירותים החברתיים.

דיבורה אליעזר: הדבר הראשון שאנחנו רוצים לומר הוא שתכלית חוק שעות עבודה ומנוחה היום מ-1951 בכל הנוגע להעסקת עובדים במנוחה השבועית זה שהכלל הוא איסור העסקת עובדים במנוחה השבועית מתוך התפיסה הסוציאלית היהודית שהוזכרה קודם.

דיבורה אליעזר: לכן זה הכלל וזאת התכלית הסוציאלית של החוק.

דיבורה אליעזר: החוק רוצה לתת זכות של מנוחה לעובדים לכלל העובדים במשק; אלא שהחוק מכיר בכך שיש מקומות עבודה שבהם יש צרכים, וכדי לעמוד בצרכים האלה ובעילות של החוק יש צורך בהעסקת עובדים ביום המנוחה השבועי.

דיבורה אליעזר: על כן יש מנגנון בתוך החוק למתן היתרים להעסקת עובדים במנוחה השבועית, והחוק קובע מהן אותן עילות לאותם היתרים שקשורים לביטחון הגוף והרכוש וקשורים לאספקת צרכים חיוניים לציבור או לחלק ממנו ולתהליכים רציפים שיכולים להיות במפעלים.

דיבורה אליעזר: לאחרונה תוקן החוק, תיקון 16 לחוק שעות עבודה ומנוחה, שתוקן בתוך החוק ולא כמשהו שהיו עושים מ-1951 – מהן אותן אמות מידה שצריך לשקול השר או מי שאליו הואצלה סמכותו של השר בבואו לבחור.

דיבורה אליעזר: אחת אמות המידה שהוא צריך להתחשב בהן היא שיש חלופה שלא להעסיק עובדים במנוחה השבועית.

דיבורה אליעזר: כלומר השר או מי שבא במקומו להחליט צריך לבחון האם בהכרח יש צורך בהעסקת עובדים במנוחה השבועית באותו מפעל לפני שהוא נותן את ההיתרים האלה.

משה גפני: אבל דיברנו על העניין הזה.

משה גפני: ההיתר שהוא נותן על-פי החוק מ-1951 הוא היתר שניתן למפעל כולו.

משה גפני: נניח, במפעל עובדים 400 עובדים – אם יש עובד שלא רוצה לעבוד בשבת ומבקש לקבל היתר – אז אם הוא אדם דתי הוא מקבל למרות שיש היתר, והוא לא יעבוד בשבת.

משה גפני: אם יש אדם מסורתי, וגם הוא מבקש כי הוא לא רוצה לעבוד בשבת – זה לא סותר את היתר העבודה הכללי שהשר בחן.

משה גפני: למה זה לא פשוט?

משה גפני: אלא אם כן יבואו פתאום כולם.

דיבורה אליעזר: תכף אני אגיע לשם.

משה גפני: תגיעי מהר.

דיבורה אליעזר: אני מבקשת להביע את הדברים במלואם.

משה גפני: אני מתעצבן מהר.

דיבורה אליעזר: אני מבקשת להביא את הדברים במלואם.

משה גפני: במיוחד שאני תיקנתי את החוק אז בכלל פתרתי את הבעיות.

דיבורה אליעזר: אני יודעת שאתה לא מסכים לדבריי אבל אני מבקשת להגיד.

משה גפני: בסדר, אני מכבד אותך.

דיבורה אליעזר: אנחנו חושבים, וגם שר העבודה סבור, שבמקום שניתן היתר אחרי שנבחנו כל המבחנים האלה לא צריך לעבור ועדה ולבחון האם יש עובדים מסוימים שמסרבים לעבוד ביום המנוחה השבועי, ואז לבחון עובד-עובד למה.

משה גפני: לא עובד-עובד.

משה גפני: רק מי שמנהל המפעל הגיש עבורו בקשה לפי בקשתו.

דיבורה אליעזר: כתוב: "גם לעניין עובד מסוים".

משה גפני: לא עובד-עובד.

דיבורה אליעזר: כתוב עובד-עובד כיוון שהסירוב הוא זכות של העובד.

משה גפני: אז אני אומר לך, לא עובד-עובד.

דיבורה אליעזר: לגבי המבחן הפרטי האם להעסיק עובדים במנוחה השבועית או לא להעסיק עובדים במנוחה השבועית - -

משה גפני: על זה אין ויכוח, הוא קיבל היתר.

דיבורה אליעזר: - - הנושא נבחן כבר במסגרת מתן ההיתר להעסקת עובדים במנוחה השבועית.

דיבורה אליעזר: זה דבר אחד.

דיבורה אליעזר: שנית, לגבי קיום ועדה בעניין הספציפי הזה – אנחנו מדברים על הענקת זכות לעובד לסרב לעבוד או לבקש שהמעסיק לא ידרוש מעובד שמועסק במהלך התקופה הזאת שלא להיות מועסק במנוחה השבועית.

דיבורה אליעזר: בעניין הזה אנחנו חושבים שנכון שהמחוקק יקבע את החריגים ולא ועדה.

דיבורה אליעזר: כי בעצם מדובר בשלילת הזכות.

משה גפני: מה את מציעה לכתוב?

דיבורה אליעזר: אנחנו מציעים לכתוב שאותם מפעלים שקיבלו היתרים מכוח זה שהם עובדים עבודה רציפה או מכיוון שהוכח שהעסקתם תפגע בצרכים חיוניים של הציבור או חלק ממנו – לא יוכנסו להסדר כפוף לכך שבסדרי העבודה המעסיק יתחשב שכך שיש עובדים שהעדיפו אחרת.

משה גפני: את מציעה שהקריטריון יהיה שהוא קיבל היתר עבודה והמעסיק יתחשב בעובד.

דיבורה אליעזר: הקריטריון יהיה: "כפוף לאמור בפסקת משנה (ב) – מקום עבודה הפועל לפי היתר להעסקת עובדים במנוחה השבועית, אם הפסקת העבודה באותו מקום עבודה עלולה לפגוע בתהליך העבודה או בסיפוק צרכים שהם חיוניים לציבור או לחלק ממנו.

דיבורה אליעזר: קביעת סדרי עבודה במקום עבודה, כאמור בפסקת משנה (א) תיעשה תוך התחשבות בהודעת העובד על העדפתו שלא להיות מועסק ביום המנוחה השבועי".

דיבורה אליעזר: זה הנוסח שנבחן מול משרדי ממשלה אחרים שהיו - - - מול המעסיקים וגם נתנו את הסכמתם.

משה גפני: אני מתנגד לזה.

דיבורה אליעזר: אני מבינה.

משה גפני: אני מתנגד לזה, זאת לא הצעת החוק.

משה גפני: את אומרת משהו חדש.

עליזה לביא: ממש לא.

דיבורה אליעזר: במידה שהצעת החוק תעבור בנוסח הנוכחי שר העבודה מתכוון להגיש הסתייגות.

משה גפני: אני מכבד אותו.

משה גפני: אגב, אני אנהג אותו דבר – טוב, לא חשוב.

משה גפני: הוא גם היה יושב-ראש ועדה ושרים פנו אליו.

משה גפני: אני חבר של השר שלך הרבה שנים, ואני הולך לדבר איתו.

משה גפני: מה שאת מציעה זה בסדר, אבל זה לא החוק.

משה גפני: זה משהו אחר לגמרי.

משה גפני: המציעים מציעים כאן משהו אחר.

משה גפני: הם לא מציעים משהו דרמטי שהולך לעשות מהפכות.

משה גפני: זה הולך להגיד דבר סמלי- -

עליזה לביא: ערכי.

משה גפני: ערכי.

משה גפני: דבר שתהיה לו השלכה על מספר מסוים עובדים ולא הולך לגרום לבעיה במשק.

משה גפני: אני מתפלא מאוד על זה.

משה גפני: הרי זאת לא הצעת חוק שלנו.

משה גפני: אני מתפלא על ההתנגדות של השרים.

משה גפני: אנשים יתחרטו על זה בסוף כיוון שהציבור מקבל את החוק הזה.

דיבורה אליעזר: אתם מבקשים מוועדת שרים להתכנס - -

משה גפני: מה ועדת שרים?

משה גפני: את תשבי שם.

משה גפני: את תבדקי את זה.

דיבורה אליעזר: אתם מבקשים מפקידים לשבת ולדון ולהיות - -

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: אתם לא יושבים על כל הנושאים - -

דיבורה אליעזר: - - בית דין לעבודה - - -

משה גפני: אתם לא יושבים בוועדות שנותנים בהן היתרים על כל מיני נושאים?

עליזה לביא: למה אתם נותנים כל כך הרבה היתרים לנשים בהיריון?

עליזה לביא: כל כך הרבה נשים מפוטרות.

עליזה לביא: זה לא פוגע במשק?

דיבורה אליעזר: רוצים לסיים - - - ואני רוצה להגיד ככה – יש דברים שנאמרו שהם לא נכונים, ואני רוצה להבהיר לפרוטוקול: א', ההיתרים לא ניתנו רק ב-1951 וב-1960.

דיבורה אליעזר: ההיתרים הכלליים ניתנו עד 1960, ולאחרונה ניתן ההיתר הכללי לענף הכדורגל.

דיבורה אליעזר: יש פניות - -

משה גפני: אני הולך עכשיו להסתבך לגמרי.

דיבורה אליעזר: - - של מעסיקים פרטיים, ויש מי שבוחן את הפניות האלה.

משה גפני: מצוין.

דיבורה אליעזר: גם בנושא של נשים בהיריון זאת לא ועדה, אלא מי שאליה הואצלה אליה הסמכות של השר לבחון את העניין הזה.

עליזה לביא: תראי כמה נשים בהיריון מפוטרות בישראל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ורד וייץ מההסתדרות, בבקשה.

עידו סופר: גם משרד האוצר.

משה גפני: אה, מה אתם בעניין?

משה גפני: אני הייתי בטוח שתהיה ישיבה אחת בוועדת הכספים שלא תהיו בעניין.

משה גפני: עד שאמרו לי בטלפון כל הזמן – עידו סופר, עידו סופר.

קריאה: גם משרד הכלכלה.

משה גפני: אני אתן גם למשרד הכלכלה.

ורד וייץ: אני רוצה להעיר הערות לעניין הנוסח כי לא בטוח שדברים שנאמרו כאן מקבלים ביטוי מדויק בנוסח.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: היועצת המשפטית תנסח ותראה את זה לחברים.

משה גפני: אני אציע, כנראה, מה שאמרתי לך קודם.

משה גפני: אני אציע שיהיה זמן ארוך יותר כדי להיענות לדרישות שעלו כאן גם בעניין זכויות המעסיקים וגם המציאות הזאת.

משה גפני: הם יצטרכו להתכנס כאן אחת לשלושה חודשים.

משה גפני: מדובר על ממלאי מקום.

משה גפני: השרים בוודאי יכולים להתכנס כי הם מתכנסים בלאו הכי על כל מיני נושאים אחרים.

משה גפני: הם צריכים להתכנס גם על זה.

משה גפני: ואני לא מדבר על הוועדה הזאת במקרה שהתכנסו לגביו אחת לשבעים שנה.

משה גפני: אנחנו נחיל את החוק.

משה גפני: עד 1 בינואר 2019 עדיין כל שלושה חודשים תצטרכו להגיש בקשות, אבל החוק לא יחול.

משה גפני: זאת אומרת אם במשך זמן ארוך כל כך יתכנסו כמה פעמים או לא מתכנסים כמה פעמים זה כבר מתחיל להיות נושא שאנחנו גם שומרים על זכויות המעסיק, שהעלית קודם, אבל גם נותנים פרק זמן שתוחמים אותם.

משה גפני: אני לא בעד ללכת באגרסיביות ולהגיד, לא מתכנסים ושלום על ישראל.

משה גפני: נותנים להם פרק זמן ארוך, וצריך לדעת לנסח את זה ולהביא את זה לפני החברים.

משה גפני: אנחנו נאפשר לחברים לראות את הנוסח הסופי.

ורד וייץ: לא להעלות את ההערות שלי כרגע?

משה גפני: כן, בוודאי.

משה גפני: לא יהיו יותר דיונים.

משה גפני: תהיה הצבעה היום או בישיבה הבאה.

משה גפני: בבקשה.

ורד וייץ: אם אני מבינה נכון, ההצעה כפי שהיא עומדת, כלומר האפשרות לסרב לבקשה של עובד לא לעבוד בשבת אמורה לחול רק במקומות שפועלים לפי היתר להעסקה בשבת.

ורד וייץ: אני לא בטוחה שזה עולה בצורה ברורה מהצעת החוק כפי שהיא כרגע.

ורד וייץ: אני לא יודעת אם ברישא של סעיף 1(2)(א) כאשר נאמר:

ורד וייץ: "במקום עבודה שאישרה ועדת השרים הנזכרת בסעיף 12(ב)" – אני לא יודעת אם לזה הכוונה.

משה גפני: לזה הכוונה.

ורד וייץ: אני לא בטוחה שזה ברור כי כתוב כאן "מטעמים ייחודיים".

משה גפני: בסדר.

ורד וייץ: שנית, הקריטריונים של פגיעה משמעותית או "טעמים ייחודיים" הם באמת קצת רחבים מדי.

ורד וייץ: אני מציעה לצמצם ל"פגיעה בתהליך העבודה".

ורד וייץ: זאת אומרת משהו שקשור לתהליך עבודה כי מדברים בעיקר בקושי של מפעלים שיש אצלם תהליכי עבודה רציפים.

משה גפני: אפשר אבל אני לא בטוח שאת מרוויחה בזה משהו.

ענת מימון: זה מצמצם את שיקול הדעת.

ורד וייץ: יכול להיות שאולי יש בזה ברכה לצמצם את טווח שיקול הדעת של הוועדה.

משה גפני: אני לא רואה מה זה מצמצם.

משה גפני: לא בטוח.

משה גפני: נדבר ונראה.

משה גפני: מה עוד?

ורד וייץ: לגבי סעיף התחולה – כפי שהוא מנוסח כרגע.

ורד וייץ: דיברתי על העניין גם עם היועצת המשפטית.

ורד וייץ: כפי שסעיף 3 מנוסח כרגע משתמע ממנו כאילו הזכות של העובד מותנה בכך שהמעסיק ידרוש עבודה בשבת, ולאו היא.

ורד וייץ: הרעיון הוא שתהיה חובה של המעסיק להודיע, ובאופן בלתי מותנה יש זכות של העובד לסרב כפוף לכל החריגים שנזכרים למעלה.

ורד וייץ: צריך לשנות את הנוסח בהתאם כדי שזה יובא לידי ביטוי.

ורד וייץ: כרגע זה מותנה זה בזה.

ענת מימון: בסדר.

משה גפני: זה יתוקן.

ורד וייץ: אלה ההערות שלי כרגע.

ורד וייץ: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: התאחדות התעשיינים, בבקשה.

רעות קינן: אני סמנכ"לית רגולציה בהתאחדות התעשיינים.

רעות קינן: אני רוצה להתייחס לעניין תחולת החוק.

רעות קינן: אנחנו נבקש מהוועדה שאם החוק יחול בינואר 2019, שמועד ההתכנסות הראשון של הוועדה יהיה כבר באוגוסט כדי שנוכל - -

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: הוועדה תתכנס מיד בתוך שלושה חודשים.

משה גפני: אנחנו מקבלים את זה.

רעות קינן: אוקיי.

רעות קינן: אנחנו גם נבקש שהיא תתכנס מדי שלושה או ארבעה חודשים - -

משה גפני: בסדר גמור.

רעות קינן: - - שבקשות חדשות שמוגשות יידונו בתוך 21 יום.

רעות קינן: אין מצב שמעסיק מגיש בקשה, והוא נשאר בסיטואציה שהוא לא יודע מה קורה בעניינו.

משה גפני: אני מקבל את כל הבקשות של התאחדות התעשיינים.

דיבורה אליעזר: זה לא משהו סביר.

משה גפני: קיבלנו את הבקשות.

אור רוזנמן: - - -

משה גפני: למה?

אור רוזנמן: כי אנחנו לא בטוחים שנוכל לכנס את הוועדה מדי 21 יום.

משה גפני: לא.

דיבורה אליעזר: צריך לדון בבקשה, צריך לשמוע את העובד, צריך לשמוע את המעסיק, צריך להבין מה קורה עם עובדים אחרים.

רועי פולקמן: תקימו אגף מיוחד לטיפול בעניין הזה.

דיבורה אליעזר: אין לנו תקציב לזה.

דיבורה אליעזר: אנחנו לא מתקצבים אז אני לא רואה איך אנחנו יכולים - -

משה גפני: טוב, בסדר, רגע.

משה גפני: מה ההתרגשות?

משה גפני: אפשר לחשוב.

משה גפני: אתם מתכנסים כל הזמן.

משה גפני: יש אזרחים שמעדיפים שלא תתכנסו כל כך הרבה.

דיבורה אליעזר: לא אמרתי על ההתכנסות.

משה גפני: אנחנו מדברים על פורמט אחר.

משה גפני: אנחנו מדברים על העובדה שמיום פרסום החוק הוועדה הזאת מתכנסת אחת לשלושה חודשים או אחת לארבעה חודשים.

משה גפני: כל רבעון.

משה גפני: העובד מגיש בקשה למעביד, והוא צריך להגיש את הבקשה הזאת לוועדה, ובתוך פרק זמן של שלושה חודשים הוועדה מתכנסת.

משה גפני: 21 יום מתייתר, לפי דעתי, כיוון שבלאו הכי הוא מגיש את הבקשה.

משה גפני: הוועדה, לפי החוק, מתכנסת אחת לשלושה חודשים.

משה גפני: 21 יום מתייתר.

קריאה: - - - לפני שהעובדים - - - שרים.

משה גפני: אני עוד אחשוב על זה אבל העיקרון מקובל עלינו.

איה דביר: אני רוצה לחדד שברירת המחדל היא שמקום שהוועדה לא מתכנסת או לא מקבלת החלטה או כל סיבה אחרת – זכות הסירוב עומדת.

איה דביר: לכן לא ברור לי למה מניחים שהעובד הוא שמבקש.

משה גפני: לא, דרך המעביד.

איה דביר: המעסיק הוא זה שמבקש.

איה דביר: המעסיק רוצה לבקש רשות שלא ניתן יהיה להודיע אצלו על סירוב.

איה דביר: לכן ברירת המחדל היא שהמקומות לא יוכלו - - -

משה גפני: בסדר, אני אצטרך לנסח את זה.

משה גפני: עידו סופר, אגף תקציבים, בבקשה.

עידו סופר: אני אהיה ממוקד ואגע בנקודה המרכזית – הגם שיכול להיות שיש תכלית סוציאלית ראויה לחוק מנקודת מבט של העסק מדובר ברגולציה מכבידה מאוד במידה שאין המנגנון המותאם הדינמי שיוצר ודאות לעסק.

עידו סופר: בסופו של דבר אם זה לא יקרה הרי זה ברור - -

משה גפני: גם את הנאום שלו אני לוקח.

משה גפני: משרד האוצר מתנגד לרגולציה.

רועי פולקמן: זה נכון - - -

משה גפני: אני רק אבקש מאחד העוזרים שלי לצאת החוצה לבדוק אם המשיח הגיע.

רועי פולקמן: - - -

משה גפני: בעזרת ה', מגיע הקיץ והאוצר יהיה פה אורח קבוע.

משה גפני: אנחנו נזכיר להם את זה.

עידו סופר: במקום שבו יש מחסור בכוח אדם מיומן ואבטלה נמוכה גם כגון בפריפריה או שיהיה צורך בעובדים נוספים – דבר שיכול לפגוע בצורה ניכרת בעסקים שם – או שזה יביא לעלייה בשכר.

עידו סופר: עלייה בשכר זה דבר מבורך אבל זה חייב לבוא יחד עם גידול בפעילות כלכלית, אחרת זה פגיעה בכושר תחרות, ייקור של המחירים לצרכן וכל המשתמע מכך.

עידו סופר: בסופו של דבר הסוגיה היא התחולה.

עידו סופר: עסק צריך לקבל ודאות מרגע הגשת הבקשה ועד קבלת החלטה.

עידו סופר: אם הוועדה הזאת תהיה אות מתה זאת תהיה פגיעה אנושה בעסקים הרלוונטיים.

משה גפני: אמרנו – היא תתכנס כל שלושה חודשים.

עידו סופר: התכנסות זה נחמד; העניין זה קבלת החלטה, ומה קורה עד אותה קבלת החלטה.

עידו סופר: צריך לתת לאותם עסקים איזושהי ודאות, ובפרט לעסקים שיקומו בעתיד זה חלק מקבלת ההחלטות.

עידו סופר: זה כמו אישור לכיבוי אש.

עליזה לביא: שיקבלו היתרים.

עידו סופר: למה אנחנו אומרים שזאת רגולציה?

עידו סופר: כי לצורך העניין אם זה משהו חיוני עבורי זה כמו אישור כיבוי אש.

עידו סופר: אני צריך אישור רגולטורי כדי להפעיל את המפעל כפי שאני חושב שצריך להפעיל אותו.

עידו סופר: לכן זאת הכוונה ברגולציה למרות שהתכלית היא סוציאלית.

עידו סופר: זה לא מכיוון אחר.

עידו סופר: בסוף הפרטים הם חשובים.

עידו סופר: מה שהתאחדות התעשיינים העלתה – במידה שזה לא יהיה ברור ברחל בתך הקטנה תהיה כאן פגיעה חמורה.

משה גפני: ברור.

משה גפני: ברחל בתך הקטנה.

משה גפני: אגב, בעל המפעל שמקים את המפעל לא יודע מי דתי ומי לא דתי, הוא לא יודע מי יבקש ממנו או מי לא יבקש ממנו.

עידו סופר: גם נכון.

משה גפני: זאת לא שאלה של רגולציה.

משה גפני: זאת שאלה של ערכים.

עידו סופר: זאת לא שאלה של ערכים.

משה גפני: מה שאתם עושים זה רגולציה.

רועי פולקמן: זאת לא שאלה של ערכים.

עידו סופר: אני לא מתייחס - - -

רועי פולקמן: זאת לא שאלה של ערכים.

רועי פולקמן: קלטת אותי לעבודה, ואחרי שלושה חודשים אני אומר, עכשיו החלטתי שאני לא מוכן - -

משה גפני: אישרתם את החוק שמי שעובד ביום המנוחה שלו מקבל משכורת הרבה יותר גבוהה.

עידו סופר: יש כרגע נקודת איזון שהולכת להשתנות.

משה גפני: בבקשה, איגוד לשכות המסחר.

סיגל סודאי: אני מאיגוד לשכות המסחר.

סיגל סודאי: חבר הכנסת פולקמן מבטא את הצרכים ואת האילוצים שהעסקים מתמודדים איתם.

סיגל סודאי: זה בכלל לא שיח של אפליה.

סיגל סודאי: יש אוכלוסיות שחייבים להגן עליהם כמו האוכלוסייה הדתית.

סיגל סודאי: למשל עובד שהוא דתי, יש לו זכות, לפי חוק שעות עבודה ומנוחה, גם להתפלל במהלך יום העבודה, ואין הזכות הזאת לעובד חילוני.

סיגל סודאי: אז נגיד שזה אפליה לרעת העובדה החילוני?

סיגל סודאי: לדעתי, כמובן, לא.

רועי פולקמן: אז אני רוצה שנכניס את זה לחוק.

רועי פולקמן: אני אולי לא מתפלל, אבל אני רוצה להרהר במשמעות החיים, ואני רוצה כמה פעמים ביום לעשות את זה.

קריאה: זה בכלל לא מופרך.

יצחק וקנין: תגיד לי, אתה רוצה - -

עליזה לביא: אתה אמרת שהחוק ציני.

עליזה לביא: אתה ציני.

רועי פולקמן: - - -

יצחק וקנין: אתה הציני הכי גדול.

רועי פולקמן: אני רוצה הפסקות סיגריה.

קריאה: יש לך.

רועי פולקמן: יש בחוק הפסקות סיגריה?

רועי פולקמן: לא, אם אני לא מעשן.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: אני יכול לקבל הפסקות סיגריה אם אני לא מעשן?

קריאות: - - -

עליזה לביא: רועי, אתה פוגע בכל המוניטין שלך.

רבקה שפירא רוזנברג: כן, אתה יכול.

רבקה שפירא רוזנברג: אתה יכול להפסקת אוכל גם אם אתה לא אוכל.

יצחק וקנין: - - -

רועי פולקמן: אבל למה אסור לי?

רועי פולקמן: למה כאדם חילוני אני לא מקבל הפסקות במשך היום.

יצחק וקנין: מתחילת הדיון אתה אומר לעליזה לביא - -

רועי פולקמן: איזה הפסקות, תפילה?

רבקה שפירא רוזנברג: כן, אם יש לך - - - שאתה מתפלל בצורה מסוימת אתה תזכה.

רבקה שפירא רוזנברג: אם אתה בודהיסט אתה יכול.

רבקה שפירא רוזנברג: אחד יתפלל ואתה תשתוק.

עליזה לביא: בואו נחזור להצעת החוק המקורית שלי, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: אני בעד שתוצבע הצעה מקורית בלי שום הגבלה.

עליזה לביא: - - - רגולציה.

עליזה לביא: בגלל כל ההערות שלך ושל החברים שלך - - -

יצחק וקנין: אתה אומר לה שהיא צינית מתחילת הדיון - -

עליזה לביא: מנכ"ל משרד הדתות, איך ידעת להגיע בזמן?

משה גפני: תגידו, זה חופש היום?

משה גפני: רועי.

רועי פולקמן: תן לה לסיים.

רועי פולקמן: אני התפרצתי, אני מתנצל.

עליזה לביא: אתה פוגע במוניטין שלך.

סיגל סודאי: לא סיימתי.

סיגל סודאי: אני רוצה להקריא.

משה גפני: סיגל סודאי, בבקשה.

סיגל סודאי: אני לא מבינה איך המנגנון המוצע יכול לסייע במקרה של עובד שכבר בריאיון העבודה אומר שהוא לא מוכן לעבוד בשבת.

סיגל סודאי: האם הוועדה תיתן מענה גם לצורך הזה?

סיגל סודאי: לגבי מה שורד ציינה בעניין תהליכי העבודה אני רוצה להקריא לכם - -

משה גפני: רגע, רגע, מה זה להקריא?

משה גפני: לגבי מה?

סיגל סודאי: מקומות עבודה שקיבלו היתר מיוחד מעילות של צרכים חיוניים וביטחון - - - והרכוש ולא רק תהליכי העבודה – פשוט לסבר את האוזן ולהבין על איזה מקומות עבודה אנחנו מדברים.

משה גפני: היועצת המשפטית הקריאה את זה.

סיגל סודאי: היא לא הקריאה את זה.

סיגל סודאי: אני רוצה לתת פה מקומות ספציפיים: שירותי אחסנה בקירור תרופות, מזון ועוד, טיפול במערכות מיזוג וגופים חיוניים - - -, שירותי תמיכה במערכות מידע - -

קריאה: לא מבינים כלום.

עליזה לביא: תגידי לנו מה את קוראת.

סיגל סודאי: שירותי תמיכה למערכות - - - בנק.

סיגל סודאי: מה קורה כאשר יש פריצה למערכות מידע?

עליזה לביא: מה את קוראת?

עליזה לביא: תסבירי לנו.

עליזה לביא: מאין את קוראת?

סיגל סודאי: אלה רשימות שאני לקחתי - -

משה גפני: שמה יש להם?

סיגל סודאי: רשימת ההיתרים המיוחדים שקיבלו היתר לעבוד במנוחה השבועית.

ענת מימון: והם נכנסים לסעיף 9(ו)(ב)?

סיגל סודאי: לא.

סיגל סודאי: זה בדיוק העניין.

סיגל סודאי: הם לא נכנסים ל-9(ו).

סיגל סודאי: הם קיבלו היתר מיוחד, הם לא בתוך 9(ו).

סיגל סודאי: זאת אומרת עובד יכול לסרב באותו מקום עבודה.

סיגל סודאי: המעסיק מפרסם מודעת "דרושים" וכותב שהצרכים במקום העבודה הזה כוללים עבודה ביום המנוחה השבועי.

משה גפני: מאה אחוז, על זה מדברים.

סיגל סודאי: כן, אבל זה עוד לפני שהעובד התקבל לעבודה - -

משה גפני: מאה אחוז, תודה רבה.

סיגל סודאי: - - הוא מציב למעסיק שהוא לא רוצה לעבוד בשבת, אבל תקבל אותי.

סיגל סודאי: תנו לי מענה לזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

משה גפני: משרד הכלכלה, בבקשה.

נעמה קאופמן: אני משנה למנכ"ל במשרד הכלכלה והתעשייה.

נעמה קאופמן: אני אתחבר לכמה דברים שחברים שלי אמרו, ואני אגיד אותם בקצרה.

נעמה קאופמן: הנושא של הכבדת הרגולציה כאן כאשר יש היום עוד מפעלים שמחזיקים היתרים קיימים ומחר בבוקר יצטרכו להגיע לוועדה הם מאות ואולי אלף.

נעמה קאופמן: אנחנו לא מתייחסים לסוגיית התחולה.

נעמה קאופמן: אני לא ראיתי כאן התייחסות, וברגע שהחוק הזה נכנס לתוקף בלי להתייחס לסוגיית התחולה לכל ההיתרים הקיימים ומאפשר לאותה ועדה שצריכה להתכנס בעוד שלושה חודשים או שנה ושלושה חודשים או כל ארכה שתינתן לה לדון באלף אישורים, ואולי יותר מאלף; כי אם צריך להתייחס לסוגיה של כל עובד בכל מפעל יכולים להיות 200 אישורים במפעל הייטק שמעסיק אלף עובדים.

נעמה קאופמן: אנחנו לא מתייחסים לנושא הזה לא מבחינה רגולטורית ולא מבחינת התחולה.

נעמה קאופמן: לא רק יש כאן הכבדה ופגיעה בעסקים הקיימים, יש כאן פגיעה משמעותית אם הוועדה לא מתכנסת או לא מגיבה בתוך איקס זמן.

נעמה קאופמן: חייבים לתת את ההתייחסות לסיפור הזה כדי שלא תהיה פגיעה בעסקים.

נעמה קאופמן: אני לא מדברת על פגיעה בעסקים קטנים ובינוניים שאותם לא הזכרנו.

רועי פולקמן: הם לא נכללים כי הם לא מקבלים היתר עבודה.

עליזה לביא: איזה עסק בינוני מקבל היתר עבודה בשבת?

נעמה קאופמן: מסעדות, בידור.

נעמה קאופמן: יש דברים שהתייחסתם וגם הם נכנסים.

נעמה קאופמן: לא כל העסקים הם גדולים.

נעמה קאופמן: יש גם בינוניים בתוך המפעלים.

קריאה: מסעדות אמרנו שצריך להחריג כמו מלונות.

עליזה לביא: אמרנו את זה קודם.

קריאה: אבל זה לא הוחרג עדיין.

נעמה קאופמן: לא בכדי כשביקשנו את אותה ועדה ייעודית לחוק ביקשנו שלא אותה ועדת שרים שדנה בכלל הנושאים תדון באישורים הללו.

נעמה קאופמן: ביקשנו ועדה ייעודית שתסתכל גם על הצרכים של העסקים הקטנים והבינוניים וגם של המפעלים הגדולים והמפעלים הבינוניים וגם ביקשנו ששר הכלכלה יהיה בפנים כדי לאזן את אותם אינטרסים ותהיה ועדה ייעודית אד-הוק לסעיפי החוק הללו – גם לזה לא מצאתי פתרון.

נעמה קאופמן: לכן אנחנו מסתייגים גם בנושא הזה.

נעמה קאופמן: הנושאים שעלו כאן

נעמה קאופמן: לגבי קריטריונים שצריכים להינתן בתוך הסעיפים – סוג עבודה, מקום עבודה, טעמים ייחודיים שקשורים למקום העבודה, מספר העובדים המבקשים – כל הנושאים הללו לא מקבלים ביטוי.

נעמה קאופמן: אני חושבת שהם צריכים לקבל ביטוי - -

משה גפני: אני לא מבין את כל מה שאת אומרת, אבל גם בפעם הקודמת לא הבנתי.

נעמה קאופמן: אתה רוצה להתייחס להסתייגות?

משה גפני: רק להזכיר לך – אני יושב-ראש הוועדה.

נעמה קאופמן: בסדר.

נעמה קאופמן: אני רק רציתי לדעת אם השר רוצה להגיש הסתייגות בנושא הזה.

משה גפני: השר יותר חשוב ממני.

נעמה קאופמן: חס וחלילה.

משה גפני: מה "חס וחלילה"?

משה גפני: אני אומר לך שהשר חשוב ממני, אני מכיר את העובדות.

נעמה קאופמן: חס וחלילה.

משה גפני: אבל אני מבקש שתקשיבי.

משה גפני: אפשר לבקש את הקשבתך?

נעמה קאופמן: כן, אני רק רוצה להגיד - -

משה גפני: לא.

משה גפני: לפני שאת אומרת.

משה גפני: אני לא נותן לך להגיד.

משה גפני: למה את מתכוונת כל הזמן במה שאת אומרת?

משה גפני: אנחנו מדברים על מפעל שקיבל היתר עבודה לעבוד.

משה גפני: את מדברת גם על כאלה שלא קיבלו היתר עבודה ומעסיקים עובדים?

נעמה קאופמן: לא.

נעמה קאופמן: אני מדברת על כאלה שקיבלו היתר - -

משה גפני: לא.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה - -

נעמה קאופמן: ההיתר שלא קיים - -

משה גפני: את רוצה להקשיב לי?

משה גפני: אני מצטער שאני לא יודע לנסח את השאלה כמו שצריך.

משה גפני: תרדי לעם.

משה גפני: מה דעתך?

משה גפני: האם את מדברת על מקרים שבהם מעסיקים עובדים ביום המנוחה ולא קיבלו היתר?

נעמה קאופמן: לא.

נעמה קאופמן: על אלה שקיבלו היתר.

משה גפני: לא הובן ככה ממה שדיברת.

נעמה קאופמן: אז, סליחה.

נעמה קאופמן: לא התכוונתי.

נעמה קאופמן: טעות שלי.

נעמה קאופמן: אני התכוונתי למפעלים שקיבלו היתר לפי סעיף 12(א), והיום החוק לא מחריג את כל אותם מקבלי ההיתרים לפי סעיף 12.

ענת מימון: על מה יחול החוק אם נחריג את כל בעלי ההיתרים?

נעמה קאופמן: אי אפשר לטעון שאין הכבדה - -

רועי פולקמן: אבל אני הבנתי שזה חל רק על מקבלי ההיתרים.

ענת מימון: ברור.

ענת מימון: לאחרים אסור להעסיק.

רועי פולקמן: מה זה מסעדות?

משה גפני: רגע, רועי.

רועי פולקמן: רק לשאול.

משה גפני: אל תשאל.

משה גפני: לא הבנתי - -

רועי פולקמן: גם אני לא הבנתי.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: שוב.

משה גפני: את רוצה שנחריג את מי שקיבל היתר?

נעמה קאופמן: נכון.

קריאה: אז לא יישאר אף אחד.

קריאה: זה לא יחול על אף אחד.

נעמה קאופמן: נמצא פתרון איך לדבר על בקשות חדשות ולא נתייחס.

נעמה קאופמן: כי היום יש לך אלף מפעלים - -

עליזה לביא: את רוצה לאיין את החוק.

עליזה לביא: נעמה, לא מתאים לך.

דיבורה אליעזר: ההנחה היא שהזכות אמורה לחול - -

משה גפני: אני לא ממשיך את הדיון.

דיבורה אליעזר: - - - לא חל על עובדים - - -

עליזה לביא: מה קרה?

עליזה לביא: מה העניין?

עליזה לביא: זה חוק ערכי שאומר שדי להבנה הזאת שיש דיכוטומיה שרק אנשים אורתודכסים - -

רועי פולקמן: זה לא חוק ערכי, עליזה.

משה גפני: טוב, די.

משה גפני: מה זה משנה מה הוא?

משה גפני: אני לא ממשיך.

רועי פולקמן: ואם יש לי ילדים מתחת לגיל 12 מותר לי להתחייב לא לעבוד בערב?

רועי פולקמן: למה זה פחות ערכי?

משה גפני: רועי, מספיק.

משה גפני: אין דיון כזה.

רועי פולקמן: מה זה "חוק ערכי"?

קריאה: כי יש חוק שעות עבודה ומנוחה.

קריאה: אין חוק עבודה בערב.

משה גפני: רועי, מה זה הדיון הזה?

רועי פולקמן: - - - אף אחד לא מגן עליי.

יצחק וקנין: - - - הוא היה המגן הראשי שלו.

רועי פולקמן: - - -

משה גפני: נגמר הדיון.

משה גפני: אני הולך להצביע.

רועי פולקמן: למה זה לא יותר ערכי, גפני?

עליזה לביא: די, נו.

רועי פולקמן: אני רוצה שמי שיש לו ילדים קטנים ייתנו לו לא לעבוד בערב ולהיות עם הילדים שלו.

רועי פולקמן: למה זה פחות ערכי משבת?

עליזה לביא: כי אנחנו מדינה יהודית ומדינה דמוקרטית - - - אתה הציני הכי גדול כאן.

רועי פולקמן: את עושה כאן ברית כאילו בשם הערכים הדתיים.

רועי פולקמן: זה לא קשור לדת.

עליזה לביא: זה לא כאילו.

רועי פולקמן: זה כאילו.

עליזה לביא: יש אנשים שרוצים לשמור שבת, לפי הבנתם.

יצחק וקנין: היה מדבר על החור באוזון היית מגן - - -

רועי פולקמן: מה זה קשור?

רועי פולקמן: אני מדבר איתך עכשיו על ילדים.

רועי פולקמן: מה זה קשור?

רועי פולקמן: ממש לא קשור.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: אני חי ביישוב דתי מבחירה.

רועי פולקמן: מה קורה לך?

רועי פולקמן: למה לא יותר חשוב להגן עליי כהורה לילדים קטנים?

קריאה: תגיש הצעה.

רועי פולקמן: תגיש אתה.

משה גפני: בבקשה, גברת.

הלה נויבך: אני יועצת משפטית של לה"ב – לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.

הלה נויבך: חשוב לי לחזק את הדברים שאמרה נציגת משרד הכלכלה.

הלה נויבך: חשוב לנו שיינתן דגש למשמעות של הרגולציה הזאת כי עבור עסקים קטנים היא לא כמו עבור עסקים גדולים.

הלה נויבך: אנחנו יודעים שההתמודדות עם הרגולציה היא אחרת כשמדובר בעסק קטן שאין לו היכולת - -

רועי פולקמן: אבל למה זה חל על עסקים קטנים?

רועי פולקמן: אני רוצה להבין כי אני מבין שהחוק לא חל על עסקים קטנים.

משה גפני: אין דבר כזה עסקים קטנים וגדולים.

רועי פולקמן: - - -

משה גפני: אני מבקש את אישור הוועדה.

הלה נויבך: ושוב, שחשוב להחריג את - - -

משה גפני: אני מבקש את אישור הוועדה.

רועי פולקמן: למה זה חל?

רועי פולקמן: זה לא חל.

משה גפני: זה חל על כל מי שקיבל היתר.

רועי פולקמן: על מקבלי היתר.

רועי פולקמן: איזה עסק קטן מקבל היתר מיוחד לעבודה בשבת?

משה גפני: אני מבקש לדעת את עמדת חברי הוועדה הנוכחים כאן.

משה גפני: אנחנו מחליטים כדלהלן: אנחנו מחליטים על השינויים שאנחנו מבקשים מהיועצת המשפטית לעשות, בין היתר גם הנושא של התחולה.

משה גפני: באמת צריך להביא את הנושא הזה בחשבון.

משה גפני: אני מציע שהחוק יחול מיום פרסומו, אבל לא יכללו בחוק אף אחד אחר עד 1 בינואר 2019.

משה גפני: הוא יהיה בתוקף מיום הפרסום, אבל לא ייכנס לחוק הזה מפעל עד 1 בינואר 2019.

משה גפני: בפרק הזמן הזה יגישו בקשות.

משה גפני: אנחנו מאפשרים לוועדה להתכנס אחת לשלושה חודשים.

משה גפני: אנחנו גם נראה עד 1 בינואר מה ההיקפים וכדומה.

משה גפני: ואז עד 1 בינואר 2019 המפעל או העובד לא ייכנס לחוק הזה.

משה גפני: זה נותן מענה על כל מה שדיברנו עד עכשיו.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, אתה מסכים?

יצחק וקנין: מסכים.

משה גפני: חבר הכנסת מוסי רז, אתה מסכים?

מוסי רז: כן.

משה גפני: חבר הכנסת רועי פולקמן?

רועי פולקמן: שזה יתחיל ב-1 בינואר?

משה גפני: לא, שאנחנו מטילים על היועצת המשפטית להביא את זה כי לא יהיה דיון יותר.

רועי פולקמן: אני לא מסכים.

משה גפני: אתה לא מסכים.

משה גפני: עליזה לביא מסכימה, ואני מסכים.

ורד וייץ: רק לפני כן - -

משה גפני: לא, לא.

ורד וייץ: - - - רשות דיבור - -

משה גפני: אבל אני לא מקיים על זה דיון יותר.

ורד וייץ: רק משפט אחד לעניין הנוסח.

משה גפני: על הנוסח תדברי עם היועצת המשפטית.

ורד וייץ: גם לגבי הערה שלא הערתי?

משה גפני: כן.

משה גפני: אם זה נוסח שלא משנה מהותית אני מבקש שתתחשבי בעניין הזה.

ורד וייץ: אין בעיה.

משה גפני: ברגע שיש הנוסח הזה שהסכימו עליו רוב חברי הוועדה – ארבעה מתוך חמישה – אנחנו מביאים את הנוסח שאת תכיני רק להצבעה.

משה גפני: אנחנו נקבע את המועד.

משה גפני: מי שרוצה – משרד העבודה והרווחה או משרד הכלכלה – להגיש הסתייגות, יגיש ליועצת המשפטית, ואנחנו נצביע גם על ההסתייגויות.

משה גפני: אני מאוד מציע לאפשר להעביר את החוק הזה.

משה גפני: החוק הזה לא חוק דתי.

משה גפני: אני סבור שזה חוק ערכי.

משה גפני: המשמעות של העניין הוא שהמדינה מאפשרת שלא תהיה אפליה של העובדים, וזה לא הולך לעשות מהפכות, אבל זה הולך לתת ממד שחשוב מאוד לזרום אתו.

משה גפני: אני מציע את זה גם לשרים.

משה גפני: אם לא, אנחנו נצביע.

משה גפני: אנחנו מדינה דמוקרטית.

משה גפני: אם יהיה רוב לקבל את ההסתייגויות שלכם אז ההסתייגויות יתקבלו.

משה גפני: אבל אז אין חוק, ולא בטוח שאני בכלל אביא אותו למליאה אם זה יהיה המצב – אז למה צריך את זה?

משה גפני: סתם?

משה גפני: אני חושב שהחוק הזה הוא טוב, ולכן אני מבקש לנסח את זה כמה שיותר מהר.

משה גפני: כנראה, בישיבה הקרובה, בעזרת ה', אני אצביע על הנוסח.

משה גפני: לא יהיה דיון.

רעות קינן: אני רק מבקשת שיפרסמו את הנוסח לפני הדיון.

משה גפני: כן, בוודאי.

משה גפני: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: הישיבה נעולה.