ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 597, 2018-04-24 10:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, היום ה-24 באפריל, 2018, ט' באייר, התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא – הצעת חוק חינוך מיוחד, תיקון מספר 11, התשע"ח-2018, הצעת החוק הממשלתית.

יעקב מרגי: אנחנו עברנו כברת דרך בהליך החקיקה וכל השינויים הנלווים המשמעותיים לו ומה שמוביל המשרד, ויחד, עד כמה שאפשר, עם כל מי שנוגע ובאו אתו בדברים ועדכונים.

יעקב מרגי: אני אבקש את היועצת המשפטית של הוועדה שתכניס אותנו לדיון.

יעקב מרגי: עבר זמן מהדיון האחרון, ואפילו אני, שחי את זה ומשתתף בישיבות הכנה עדיין צריך עוד תזכורות קטנות, וודאי כל מי שלא היה בדיונים הקודמים.

יעקב מרגי: אני מבקש: באמת, הדיון הוא רציני.

יעקב מרגי: באמת, בלי קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה, כפי שאמרתי, סבב התייחסויות.

יעקב מרגי: הדיון יהיה שעתיים, אנחנו לא ממהרים לשום מקום.

מירב ישראלי: אני מזכירה שהיו לנו כבר שלושה דיונים של הוועדה, שהיו דיונים כלליים שבהם גם המוזמנים הביעו את דעתם הכללית לגבי הצעת החוק, וגם היתה ישיבה עם מנכ"ל משרד החינוך.

מירב ישראלי: לאחר הישיבה השלישית ביקשת ממני לשבת עם משרדי הממשלה ועם נציבות זכויות אנשים עם מוגבלות ולנסות לראות, כי היו כמה נושאים שנשארו פתוחים, גם לפי החלטה של ועדת שרים לענייני חקיקה וגם היו עוד נושאים שהיו טעונים דיון.

מירב ישראלי: אנחנו ישבנו, הפסקתי לספור – במשך כמה וכמה דיונים.

מירב ישראלי: אני רוצה להודות פה לכל המשרדים ולנציבות על כל הזמן שהם השקיעו וגם על הסבלנות.

מירב ישראלי: זה לא היה פשוט.

יעקב מרגי: תוסיפו גם את ישיבות ההכנה אצלי, מאחורי הקלעים.

מירב ישראלי: כן, היו הרבה דברים, הרבה דברים ברקע.

מירב ישראלי: כתוצאה מסדרת הישיבות האלה בעצם מה שהנחנו פה על השולחן לפני כולם זה הנוסח של הצעת החוק לקריאה ראשונה, הצעת החוק הכחולה, עם ב "עקבות אחר שינויים" תיקונים ואת השאלות שעדיין טעונות בירור, שמשרד החינוך הבטיח שהוא עוד יחזור אלינו עם תשובות.

מירב ישראלי: זה נמצא בפניכם, כשההערות והתיקונים נמצאים ב "עקוב אחר שינויים", כדי שיהיה נוח להסתכל.

קארין אלהרר: זה נוסח שעבר היום.

מירב ישראלי: זה הנוסח הכחול שעבר קריאה ראשונה.

מירב ישראלי: התיקונים זה איזושהי התדיינות פנימית מקצועית בין גורמי המקצוע.

מירב ישראלי: זה כמובן הכל מוצע, זה לא דברים שהם סופיים.

קארין אלהרר: אני רק שואלת ממתי הנוסח הזה.

מירב ישראלי: זה נוסח של קריאה ראשונה.

מירב ישראלי: התיקונים זה דברים שגיבשנו במהלך השבועות האחרונים במהלך דיונים פנימיים.

קארין אלהרר: אני רק שואלת אם זה עבר במייל למישהו, כדי שנוכל להתייחס.

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: זה משהו שמונח כרגע פעם ראשונה, כי היו דברים שעד הרגע האחרון היו ב "הלוך ושוב" - - - אבל כמובן שצריך יהיה לדון בזה לגופו של עניין, כמובן.

יעקב מרגי: אנחנו נצטרך לקרוא מחדש את הסעיפים ששונו?

מירב ישראלי: אני מציע שנקרא עם ההצעות ונדון בזה.

יעקב מרגי: אם ממילא לא קראנו – נתחיל לקרוא, וכשנגיע לשינויים המהותיים שנעשו ולהסכמות שהגיעו אליהן נוכל לפתוח כל נקודה לדיון.

מירב ישראלי: קיבלתי הערות מגופים שונים, מכל מיני ארגונים, וכו'.

מירב ישראלי: זה הכל לפני אבל כמובן שכל אחד יעיר בכל סעיף את ההערות שלו.

מירב ישראלי: אם זה מקובל, אפשר להתחיל בהקראה.

מירב ישראלי: שעל זה עוד נדבר – על שם הוועדה ותפקידיה.

יעקב מרגי: למה צריך לדבר על השם?

מירב ישראלי: בעיקרון יש על זה דיון בין משרד החינוך לארגונים האם לקרוא לוועדה "ועדת זכאות ואיפיון" או – "ועדת איפיון".

מירב ישראלי: אז אתם תציגו את העניין.

יעקב מרגי: לי יש בעיה עם סמנטיקות.

קריאה: זה לא סמנטיקה.

אילן שי: עוד לפני "זכאות ואיפיון" היתה שאלה אם אנחנו מוכנים לשנות את המינוח מ "ילד עם צרכים מיוחדים" ל "תלמיד עם צרכים מיוחדים".

אילן שי: אנחנו מוכנים.

מירב ישראלי: כן.

מירב ישראלי: זה נראה לי נכון, גם, לאור היחס לחוק חינוך חובה.

אילן שי: ואז זה צריך להיות סעיף נוסף בהגדרה.

מירב ישראלי: נכון, אני אכניס את זה.

מירב ישראלי: ממשיכה בקריאה:

יעקב מרגי: מאחר וקראנו את סעיף 1.

יעקב מרגי: אין לי בעיה להיכנס עכשיו לדיון על שם הוועדה.

מירב ישראלי: ראה לי שאולי כדאי לעשות את זה בסעיף האופרטיבי של הוועדה.

מירב ישראלי: זה נוגע גם לעניין של תפקידיה.

יעקב מרגי: אין לי בעיה.

יעקב מרגי: העיקר שנדון בזה.

יעקב מרגי: עד כאן יש הערות?

- אהרונוף: בנוגע להגדרה של "תלמיד עם צרכים מיוחדים", אנחנו סבורים שהמילים "מוגבלות משמעותית" צריכים לרדת מההגדרה הזו בחוק העיקרי, מאחר והם עלולים לעקר מתוכן - - -

יעקב מרגי: זה לא מופיע במה שקראנו.

- אהרונוף: זה מופיע בהצעת החוק הפרטית.

- אהרונוף: ביחד עם זה – לנסח את הסעיף שיהיה בהלימה להגדרה של "אדם עם מוגבלות" בחוק שוויון זכויות.

מירב ישראלי: אני מציעה שנשמע את משרד החינוך בעניין הזה.

קארין אלהרר: מה העמדה של משרד המשפטים?

יעקב מרגי: תחזרי על הדברים.

- אהרונוף: ביקשתי להוריד את המילים "מוגבלות משמעותית", כשאנחנו מדברים על תלמיד עם מוגבלות המבחן הוא מבחן תפקודי, הוא לא המבחן של חומרת המוגבלות, ולצד זה לתקן את שאר הסעיף שיהיה בהלימה להגדרה של "אדם עם מוגבלות".

יעקב מרגי: יש הרבה היגיון במה שאת אומרת.

אילן שי: אנחנו כרגע נמצאים בדיון עם משרד המשפטים בנוגע לאופן שבו הוגדרה הסמכות לקבוע את הזכאות לחינוך מיוחד והאם המבחנים לקביעת הזכאות יעוגנו בתקנות או בחוזר מנכ"ל או בתוספת לחוק העיקרי, כשיש להגדרה של ילד או תלמיד עם צרכים מיוחדים השלכה לסוגיה שנידונה כרגע.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: את הזכאות לא יקבעו, אפילו לא בתקנות.

קארין אלהרר: מה, בפתק מהרופא?

קארין אלהרר: מאיפה?

יעקב מרגי: אביבית העלתה בקשה.

יעקב מרגי: אמרתם שאתם בדין ודברים.

יעקב מרגי: האם יש בעיה לענות - - -

אילן שי: אחד הדברים שהצענו במסגרת של אותה הצעה, שתהיה הגדרה בתוספת – זה היה שינוי גם של הגדרה של "תלמיד עם צרכים מיוחדים".

אילן שי: זה חלק ממה שנדון כרגע.

יעקב מרגי: המילה "משמעותית", אתה לא מתייחס אליה.

יעקב מרגי: זה אופייני לסקטור אחר, לא ליועצים משפטיים.

אילן שי: באופן ספציפי, גם המילה "משמעותית" בדין ודברים.

דן אורן: אני בעצם נותן הד למה שחברי אומר, כי בעצם הגדרה בחוק היא לא סתם, כמובן, והיא נמצאת בחוק כדי להגדיר את הזכאות לחינוך מיוחד, מה שאנחנו קוראים עכשיו – "שירותי חינוך מיוחד", וזה בדיוק מה שנמצא בדיון בינינו, משרד המשפטים, לבין משרד החינוך ונציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

דן אורן: כלומר, כל הגורמים הרלבנטיים בממשלה כאשר בעצם עוד לא התקבלה עמדה למרות שעשינו מאמצים - - -

קארין אלהרר: מה העמדה של משרד המשפטים?

דן אורן: העמדה היא בשלבי גיבוש.

קארין אלהרר: אין לכם עמדה?

דן אורן: יש עמדות שונות בתוך הממשלה.

דן אורן: זה הובא להכרעה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

קארין אלהרר: סליחה, אני מתפלאה - - -

יעקב מרגי: אנחנו כרגע נוסעים ליעד מסוים.

יעקב מרגי: זה בדיון.

יעקב מרגי: אני אבקש תשובות לדיון הבא.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני קודם כל רוצה לברך אותך על כינוס הדיון בזמן פגרה.

קארין אלהרר: יש לי הרגשה שכולם מבינים לאן המקום הזה הולך ואני רוצה לקבל הסברים מפורטים ללמה לא.

קארין אלהרר: אני לא מבינה איך מביאים הצעת חוק אפילו לדיון כשאין עמדה ברורה שתהיה הומוגניות בחקיקה.

קארין אלהרר: לא יכול להיות שיהיה דבר חקיקה, חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שקובע הגדרה אחת, וחוק חינוך מיוחד – שזה אותו ילד, ילד עם מוגבלות אז קובעים לו הגדרה אחרת.

קארין אלהרר: זה לא מתקבל על הדעת.

אילן שי: העמדה שלנו היא שההגדרה שלנו היא רחבה יותר.

אילן שי: העמדה שלנו שיש תלמידים שזכאים לחינוך מיוחד שבהתאם להגדרות המקובלות בתחומים אחרים של בעלי מוגבלויות הם לא היו נחשבים ל - - -.

אילן שי: הם מקבלים שירותי חינוך מיוחד כי יש להם צורך מעבר לצורך שקיים בתחומים אחרים - - -

קארין אלהרר: אתה יודע כמה ההגדרה של "אדם עם מוגבלות" היא הגדרה הכי רחבה שיש?

קארין אלהרר: אז אני לא מבינה איך ההגדרה שלכם - - - צריכה להיות עמדה אחידה, ומנומקת.

יעקב מרגי: ברור, ברור.

יעקב מרגי: וגם אם לא – יש פה סמכות הכרעה, בסוף.

יעקב מרגי: תני להם שבוע לגבש את העמדה שלהם.

- אהרונוף: אם אפשר לסיים את ההערות שלי – קודם כל, ההערה הזו מאוד משמעותית בדיוק מהסיבה שנאמרה כאן.

- אהרונוף: הערה נוספת לגבי הגדרה של " מוסד לחינוך מיוחד", כפי שהוא מופיע כיום בחוק חינוך מיוחד.

- אהרונוף: היום ההגדרה היא "מוסד חינוך מוכר שניתן בו חינוך מיוחד".

- אהרונוף: ברגע שאנחנו אומרים שחינוך מיוחד הוא שירות ולא מקום, לכן "מוסד חינוך מוכר שניתן בו חינוך מיוחד" זה גם מסגרת חינוך רגילה ולאו דווקא מוסד לחינוך מיוחד, ולכן צריך לשנות את זה מעבר למילה "מוסד", שאפשר בשנה הזו כבר לשנות את זה למילה "מסגרת": "מסגרת לחינוך מיוחד – מוסד לחינוך מוכר המיועד לתלמידים עם צרכים מיוחדים, לרבות כיתה ייעודית לתלמידים עם צרכים מיוחדים במסגרת חינוך כללית".

- אהרונוף: שוב – לא מוסד שניתן בו חינוך מיוחד.

מירב ישראלי: מה שאני מציעה בעניין הגדרות – יש לנו בסעיף בהמשך את העניין של מסגרת שנתנו גם שם הגדרה.

מירב ישראלי: אני לא חושבת שתהיה התנגדות לזה שניקח את ההגדרה שם ונבדוק, כי זו ההגדרה שאנחנו רוצים להשתמש בה כהגדרה חדשה עכשיו, ונראה לכל אורך החוק איפה זה חסר.

מירב ישראלי: אם יש מקומות שיש סתירה בין כמו פה, כי גם תיקנו בחלק מהמקומות במקום "חינוך מיוחד" – "שירותי חינוך מיוחד".

מירב ישראלי: ניסינו לעשות את זה לאורך החוק, יכול להיות שפספסנו.

מירב ישראלי: אז זה נראה לי כמו עניין ניסוחי.

מירב ישראלי: אם יהיו לזה השלכות שהן מבחינת

מירב ישראלי: כם השלכות מהותיות אז נדון בזה.

בועז אחד העם: מבחינתנו יש פה בעיה עם ההגדרות.

בועז אחד העם: קודם כל, ילד – לא בן 21.

מירב ישראלי: תיקנו את זה ל "תלמיד", עכשיו, ברגע זה.

בועז אחד העם: אז זה אחד, אבל אני אומר שגם שאר ההגדרה הזו, כיוון שהזכאות היא לחינוך מיוחד אבל אם אנחנו מדברים על ילדים שמשולבים צריך לקחת בחשבון שההגדרה הזו צריכה להיות רחבה כדי לספק את הצרכים והשירותים שהם צריכים גם במסגרת השילוב, ולכן זה לא יכול להיות מצומצם.

יעקב מרגי: זה לא מצומצם.

יעקב מרגי: איפה אתה רואה פה צמצום?

בועז אחד העם: כי פה הוא אומר "נזקק לחינוך מיוחד".

יעקב מרגי: לשירותי חינוך מיוחד.

יעקב מרגי: זה שונה ל "שירותי חינוך מיוחד".

יעקב מרגי: השילוב הוא באותה הגדרה.

יעקב מרגי: זה מכוח זה.

אילן שי: לדעתי, גם בלי להכניס את המילה "שירותי".

יעקב מרגי: תנוח דעתך.

בועז אחד העם: לא תנוח דעתי כי גם ההגדרה של "מוגבלות" כאן היא איננה נכונה.

בועז אחד העם: זאת אומרת, על פי התיקון שאני רואה פה, מה שאני רואה זה בעצם אותה הגדרה שמתייחסת - - -

יעקב מרגי: אבל זה מכיל את השילוב, בכל מקרה.

בועז אחד העם: זה שזה מכיל – זו סוגיה אחת, אין בעיה, אבל הנקודה היא שלגבי ההגדרה של המוגבלות עצמה יש כאן עדיין גישה שרואה בלקות את המרכזיות ולכן צריך גם לשנות אותה, אם בהלימה – לא רק לחוק שוויון זכויות.

מירב ישראלי: אני לא בטוחה שאני מבינה את ההערה.

מירב ישראלי: אני אגיד איך הסעיף הולך להיות כתוב, אחרי כל התיקונים שעשינו, ואז תגיד לי מה עדיין הבעיה.

מירב ישראלי: זה יהיה: "תלמיד בעל צרכים מיוחדים" - - -

אדוארד ווייס: אני סגן היועץ המשפטי של משרד הרווחה.

אדוארד ווייס: לגבי ההגדרה של צרכים מיוחדים לעומת מוגבלות – אנחנו גם הבאנו הערה בנושא הזה בפני משרד המשפטים.

אדוארד ווייס: בחקיקה שלנו, לאור מה שנקבע בחוק זכויות שוויון לאנשים עם מוגבלות וגם האמנה הבינלאומית אנחנו משתמשים במונח של "מוגבלות".

אדוארד ווייס: אנחנו סברנו שמן הראוי לשמור על עקביות ואחידות בחקיקה בדברי חקיקה שונים.

אדוארד ווייס: רציתי לציין זאת, לא כל כך קיבלתי התייחסות והבנתי שהעניין עדיין בדיון, אז נבקש לצרף גם אותנו לדיון כי יש לנו מה להגיד לגבי אנשים עם מוגבלות.

מירב ישראלי: אז אולי נגיד – זה בעצם תלמיד עם צרכים מיוחדים כאשר עכשיו בעצם השאלה האם זה יהפוך לתלמיד עם מוגבלות, ואז זה יהיה – "אדם בגיל 3 עד 21 עם מוגבלות משמעותית.

מירב ישראלי: ..." – זה נשאר כרגע בצריך עיון" ...

מירב ישראלי: שבשלה מוגבלת יכולתו.

מירב ישראלי: .. והוא נזקק לחינוך מיוחד".

יואב קריים: אז צריך להיות כתוב שהוא נזקק לשירותי חינוך מיוחד - -

מירב ישראלי: נכון.

מירב ישראלי: זו טעות שלי.

יואב קריים: - - וצריך להתייחס לשירותי חינוך מיוחד כנגישות להשתתפות בחינוך ולכן המושג "משמעותית" הוא בעייתי מאוד.

יואב קריים: זה לא סמנטיקה.

יואב קריים: ברגע שאתה הופך את זה ללקות משמעותית אתה לוקח מילדים רבים מאוד את הנגישות שלהם ובעצם מונע מהם השתתפות בחינוך כהווייתו באופן שוויוני ולכן זה מוצג פה כמשהו שהוא משחק מילים - - -

יעקב מרגי: ההערה על הסמנטיקה לא היה על ה "משמעותית".

יעקב מרגי: על ה "משמעותית" הסכמתי.

יואב קריים: צריך להבין שיש פה משחק מאוד בעייתי של משרד החינוך.

הדס אגמון: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

הדס אגמון: בהמשך למה שאמר יואב קריים, כמובן שככל שההגדרה שתהיה כאן בחוק בסוף לא תהיה בחפיפה להגדרה של אדם עם מוגבלות צריך למצוא דרך לעגן בחוק – בין אם בחוק הזה ובין אם בחקיקת החינוך הכללית – את הזכות של כל תלמיד עם מוגבלות למענים שנדרשים, כדי שהוא יגשים את זכותו לחינוך ולשוויון.

הדס אגמון: יכול להיות שאלה לא בדיוק שירותי חינוך מיוחד, אבל הם בכל אופן איזשהו מענה שנדרש כהתאמה ולכן אנחנו, מבחינתנו, זה יכול להיות תיקון לחוק אחר, אבל צריכה להיות אמירה שמשרד החינוך נותן את כל השירותים הנדרשים לתלמיד עם מוגבלות.

קארין אלהרר: כל ההתאמות הנדרשות כדי לקבל שירותי חינוך.

רויטל לן כהן: יש לי כמה הערות להגדרות קיימות ויש לי שלוש הגדרות שאני חושב שצריכות להיות.

רויטל לן כהן: ראשית, יש שני מושגים שמשתמשים בהם כאילו הם מאוד ברורים אבל הם לא כתובים בחוק, והגיע הזמן לכתוב אותם.

רויטל לן כהן: האחד הוא מתי"א- מרכז תמיכה יישובי אזורי.

רויטל לן כהן: צריך להגדיר אותו.

רויטל לן כהן: והשני – ועדה בין מקצועית שמשרד החינוך משתמש בה מאוד.

יעקב מרגי: צריך להוסיף אותם?

יעקב מרגי: הם אינם קיימים בחוק העיקרי?

רויטל לן כהן: משרד החינוך משתמש בהם כבר היום והם בעצם לא מוגדרים בשום מקום.

רויטל לן כהן: הוא כאילו נתן סמכויות למשהו שהחוק לא מכיר אותו.

רויטל לן כהן: אז אני רוצה להציע הגדרה למתי"א – "מסגרת מקצועית, פדגוגית וארגונית של משרד החינוך אשר מהווה מרכז ידע, גורם מפקח ומדריך, ונותן שירותי חינוך וטיפול לתלמידים עם צרכים מיוחדים וליווי לצוותים העובדים אתם".

רויטל לן כהן: זה לגבי מתי"א.

רויטל לן כהן: לגבי ועדה בין מקצועית – "ועדה בתוך מסגרת החינוך שמונתה על ידי מנהל המסגרת ומורכבת מגננת או מחנכת כיתה בה לומד התלמיד, נציג מתי"א, יועץ חינוכי של המסגרת, איש מקצוע מתחום הבריאות, כל בעל מקצוע אחר הנדרש לפי העניין וכן ההורה של התלמיד עם הצרכים המיוחדים.

רויטל לן כהן: " זו בעצם אחת הוועדות שהכי משתמשים בה ואין לה שום הגדרה בשום מקום.

רויטל לן כהן: היא אוויר.

רויטל לן כהן: הגדרה נוספת שחסרה היא המושג "אפיון התלמיד".

רויטל לן כהן: אין שום הגדרה לאיפיון תלמיד.

רויטל לן כהן: אז אני רוצה להציע הגדרה: "בחינת צרכיו של התלמיד והתחומים בהם הוא נזקק לשירותי חינוך מיוחדים ושירותים נילווים, והגדרתם".

רויטל לן כהן: רק הערת שוליים – זה לא שירותי חינוך מיוחד.

רויטל לן כהן: זה – שירותי חינוך מיוחדים.

רויטל לן כהן: ה "מיוחדים" מתייחס לשירותים, לא לחינוך.

רויטל לן כהן: החינוך הוא רגיל, כולנו רוצים את אותו חינוך.

רויטל לן כהן: השירותים הם מיוחדים.

רויטל לן כהן: עוד הערה לגבי השירותים הנילווים.

רויטל לן כהן: בהגדרת "שירותים נילווים" אני מבקשת להוסיף "ליווי ושירותי תמיכה וליווי אישיים וקבוצתיים".

רויטל לן כהן: כלומר, אם אפשר - - -

יעקב מרגי: זה תלוי זכאות.

יעקב מרגי: למה זה צריך להיכנס לבסיס החוק?

רויטל לן כהן: כי יש הגדרה של שירותים נילווים.

רויטל לן כהן: ברגע שאתה מגדיר ויש דברים שאינם שם אתה לומד הן מלאו ולאו מהן.

יעקב מרגי: נשמע את המשפטנים.

רויטל לן כהן: "שירותי הסעה, ליווי וארוחות, עזרים מסייעים, שירותי תמיכה וליווי אישיים וקבוצתיים...ץ" והשאר כמו שהוא: "שירותים רפואיים, פרא-רפואיים, פסיכולוגיים ועוד".

רויטל לן כהן: עוד הצעה אחת שיש לי לתיקון של הגדרה – ב "שירותי חינוך מיוחדים" הייתי מבקשת להוסיף "הדרכה", וגם, מבין השירותים שיש פה ב "לרבות" להוסיף גם "פסיכולוגיים וסוציאלים, אבחונים, תיווך לימודי חברתי ורגשי, התאמות בלמידה ודרכי היבחנות, וטיפולים בתחומי מקצועות נוספים שייקבעו על ידי השר".

אילן שי: לגבי הגדרה של מתי"א – אנחנו מכירים בחוק הגדרות שמשתמשות בביטוי במסגרת החוק.

אילן שי: אין בחוק איזה שהן הוראות לגבי המתי"א, ומתי"א היא גם יחידה בתוך משרד החינוך.

אילן שי: כמו שאין כאן הגדרות והוראות על אגף חינוך מיוחד או איזה שהם אגפים אחרים של משרד החינוך, כך גם יחידה בתוך משרד החינוך שהיא המתי"א, אין מקום לקבוע - - -

רויטל לן כהן: אני חולקת על ה - - -

אילן שי: לגבי הוועדה הבין מקצועית – היום יש מטלות מסוימות שהוטלו על ועדה בין מקצועית במסגרת חוזר מנכ"ל.

אילן שי: כרגע, מבחינת ההוראות בחוק והתפקידים שנקבעו בחוק לגבי תהליך של קביעת זכאות ורמת תפקוד ודברים אחרים שנכללו בחוק – אין בוועדה הבין מקצועית מקום.

אילן שי: גם לא שמעתי מרויטל מה היא רוצה בדיוק שהוועדה הבין מקצועית תעשה.

אילן שי: כדי להגדיר אותה צריך לתת לה משימות.

אילן שי: אם יש איזה משימות מסוימות שאת חושבת שצריך לתת לוועדה הבין מקצועית בחוק - - -

רויטל לן כהן: בהחלט.

רויטל לן כהן: אבל כשנגיע לזה, בהמשך החוק.

אילן שי: לגבי אפיון תלמיד יש את ההוראות על קביעת רמת תפקוד, אם אני מבין נכון.

אילן שי: זו מטלה שנקבעה בוועדת זכאות, או ועדת זכאות ואיפיון – נדון בשם בהמשך.

אילן שי: הנקודה הזו של האפיון זה קביעת התפקוד שמעוגנת בחוק.

רויטל לן כהן: נכון, ולכן צריך לתת לה הגדרה.

רויטל לן כהן: לא תוכל אחר כך להשתמש במונח שלא הגדרת אותו.

יפה בן דויד: אני יושבת פה ואני פשוט המומה.

יפה בן דויד: אין לי מילים אחרות לתאר את זה.

יפה בן דויד: עם כל הכבוד, באמת לא ניתן להתייחס ברצינות לתיקונים שעשיתם ואתם מציגים את זה רק עכשיו.

יפה בן דויד: באמת, לא ניתן לשלוף מהמותן את ההתייחסות לתיקונים שמשרד החינוך מציע.

יפה בן דויד: אולי הם משמעותיים?

יפה בן דויד: אולי.

יפה בן דויד: אני רוצה להגיד לכם שזו תחושה של מחטף.

יפה בן דויד: ככה מחטף עובד.

יפה בן דויד: את זה הייתם צריכים לשלוח לפני כדי שאנחנו נוכל להיערך, להתייחס ברצינות, ולא להציג את זה עכשיו - - -

יעקב מרגי: אני ארגיע אותך, לא הולכת להיות הצבעה.

יפה בן דויד: אבל תראו חברים, אם רוצים לעשות את זה, אוי ואבוי אם זו ההתייחסות לחינוך המיוחד.

יפה בן דויד: באמת.

יעקב מרגי: אבל זה לא הסעיפים שצריכים להקפיץ אותך.

יפה בן דויד: לא, יש הרבה יותר.

יפה בן דויד: אחר כך בסיכום אני גם אומר, אבל יש גם שינוי שרוצים לעשות בנושא של זכאות ואיפיון, לקרוא לוועדה במקום "השמה" – "זכאות ואיפיון".

יפה בן דויד: בנושא של האיפיון – המשמעות היא שלא רוצים להעניק זכאות, עם כל הכבוד.

יפה בן דויד: האיפיון גם יכול להיות שלא תוקנה הזכות לילד עם הצרכים המיוחדים.

יפה בן דויד: זה מחליש גם את זכותו של התלמיד עם הלקות לקבל את כל מה שמגיע לו.

יפה בן דויד: מה זה "אפיון"?

יפה בן דויד: מעולם לא היתה מילה כזו.

יפה בן דויד: לכן, חברים, גם המילים שאתם מכניסים פה הן מאוד משמעותיות.

יפה בן דויד: הן יכולות לגזול מהילד עם הצרכים המיוחדים לקבל את כל מה שהוא מקבל היום.

יפה בן דויד: רוצים להעביר אותו למסגרת רגילה ולקרוא לזה "אפיון".

קריאה: את כל כך צודקת.

הדר ירדני: הזכירו פה את הנושא של הפרא-רפואי.

הדר ירדני: אני חושבת שהגיע הזמן בעקבות חוק מקצועות הבריאות לשנות את המושג הזה.

הדר ירדני: כבר היום קוראים לזה "אנשי מקצועות הבריאות".

הדר ירדני: דבר שני, לא מצאתי בשום מקום מה הם הקריטריונים להיות איש מקצוע בריאות שיעבוד במערכת החינוך.

הדר ירדני: אני חושבת שצריך שתהיה הגדרה ברורה – דרישה לרישיון של משרד הבריאות, ועדו קריטריונים נוספים.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: כיום עובדים כאלה בלי רישיון?

הדר ירדני: כן.

הדר ירדני: וגם – כל נושא הבקרה, מי מפקח עליהם, איזה בקרה נעשית, איפה ההורים בסיפור - - -

יעקב מרגי: אני שמח שהחלטנו לתקן בורג בכנף ועכשיו מסתבר שיש בעיה במנוע.

יעקב מרגי: בסדר, אבל חשוב שזה ייאמר.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: לא קיימנו דיונים על בעיות של פרא-רפואי?

יעקב מרגי: תקשיבו.

יעקב מרגי: אנשים חיים את הנושא הזה יום יום 24 שעות.

יעקב מרגי: בעיות של הגדרות שלא הופיעו – עכשיו רוצים לטפל בהן.

יעקב מרגי: בסדר, אם כבר משנים אז נשנה, על הדרך, זו הדרך.

יעקב מרגי: זו היתה הערת ביקורת.

יעקב מרגי: אתם יודעים שאנחנו פה 24/6.

יעקב מרגי: אפשר לשלוח לי הודעה במוצאי שבת בעניין.

יעקב מרגי: להבא, אם יש דברים אחרים שאפשר לתקן, אנחנו לא פסיביים.

- אהרונוף: ההערות שלנו הועברו למירב.

- אהרונוף: זה לא משהו חדש.

אברהם צרף: אני יו"ר הנהגת ההורים בעיר ראשון לציון, אני חבר בפורום, חבר הנהלה.

אברהם צרף: אין פה התייחסות להורה שלא נותן את הטיפול לילד שלו, או שהוא מודע ללקות של הילד שלו ולא נותן לו טיפול.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה דברים שלא מופיעים בחוק הזה.

אברהם צרף: אבל בנושא של ההגדרות או הניסוח – ברגע שהורה לא נותן טיפול לילד שלו בבית הספר - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה שכבר בסעיף הראשון ניכנס למה תפקידה של הוועדה, למה היא צריכה לשים לב ולהסתכל?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא עכשיו.

יעקב מרגי: אבל הערתך נשמעה.

אברהם צרף: אני הבאתי את ההערות מהשטח.

יעקב מרגי: אתה תלווה אותנו בדיונים, אז נשמע אותך.

מירב ישראלי: אז לסיכום סעיף ההגדרות: יש כמה דברים שנשארו פתוחים, אבל גם כל ההערות של רויטל – סעיף ההגדרות, נצטרך לבחון אותו שוב אחרי שנגמור את כל החוק כדי לראות שהוא משקף את כל מה שאנחנו נכתוב אופרטיבית בחוק.

יעקב מרגי: רק תעבדו על זה, כי 1 בספטמבר לא יתמהמה.

יעקב מרגי: הוא לא תלוי לא בשרת התרבות, לא בשר החינוך ולא בראש הממשלה.

יעקב מרגי: הוא מגיע, נכון?

מירב ישראלי: מה שאני אומרת זה עניין עקרוני של החקיקה.

מירב ישראלי: בגדול, ההגדרות נגזרות ממה שאנחנו קובעים בחקיקה.

מירב ישראלי: לכן עכשיו אין טעם להגיד דברים מסוימים שאולי נכניס אותם ואולי לא.

מירב ישראלי: למשל, לגבי ההחלטה על הוועדה הבין-מקצועית, אני הפניתי שאלה למשרד החינוך לגבי הקשר בין הוועדה שהופכת להיות ועדה מרכזית, לבין התוכנית היחידנית של הילד ואיך היא נקבעת בבית הספר.

מירב ישראלי: כשנעשה את הקישור הזה, את החוליה הזו, ונראה איזה גופים יש שם, בדרך – אם צריך להגדיר אותם אז נגדיר אותם.

מירב ישראלי: אז זו רק הערה כללית לגבי סעיף ההגדרות.

מירב ישראלי: תיקון סעיף 1 – עדיין בסעיף ההגדרות.

מירב ישראלי: יש פה אחרי ההגדרה "ארגון ציבורי" אנחנו מוספים הגדרה של "ועדת זכאות ואיפיון".

מירב ישראלי: בסעיף 5 נדון במהות שלה.

מירב ישראלי: הגדרה של "ילד בעל צרכים מיוחדים" – זה יהיה "ילד עם צרכים מיוחדים".

מירב ישראלי: יש שאלה אם זה הופך להיות "ילד עם מוגבלות".

מירב ישראלי: המילים "להתנהגות מסתגלת" – יימחקו.

מירב ישראלי: יהיה: "לשירותי חינוך מיוחד".

רויטל לן כהן: "שירותי חינוך מיוחדים".

רויטל לן כהן: המיוחד מתייחס לשירותים.

מירב ישראלי: בסדר.

מירב ישראלי: זו החלטה של משרד החינוך האם לשנות עכשיו.

יעקב מרגי: טוב, זה ניסוח.

רויטל לן כהן: לא, זה לא ניסוח, זה מהות.

רויטל לן כהן: האם החינוך מיוחד או השירותים מיוחדים.

קריאה: גם במקום "ילד" צריך "תלמיד".

מירב ישראלי: אמרנו – אני פשוט לא יכולה לעשות את כל הדברים האלה כרגע.

מירב ישראלי: אז כל מה שאמרנו בסעיף 1 – תוסיפו אותו אוטומטית.

- אהרונוף: גם ההגדרה של "שר" בחוק, צריך לתקן.

- אהרונוף: שר החינוך והתרבות.

מירב ישראלי: לא, אנחנו לא נוגעים בזה.

מירב ישראלי: ממשיכה בקריאה:

יואב קריים: "במטרה לאפשר לו השתתפות מלאה ושוויונית".

יעקב מרגי: משרד החינוך, תגיבו במרוכז לכל ההערות.

מנחם גולדין: אני חושב שדווקא בסעיף 2 אולי צריך לעשות את התיקון המהותי ביותר בחוק החינוך המיוחד משום שעוד הרבה לפני חוק שוויון זכויות אנשים עם מוגבלויות ב-1947 המדינה תיקנה את חוק לימוד חובה שקבע שהזכאות – ותיכף נתקן את המילה הזאת, זו לא זכאות אלא חובה לכל ילדי מדינת ישראל.

מנחם גולדין: לכן, אם כבר רוצים לדבר על מהות ולא רק על סמנטיקה ומילים, סוף סוף צריך לכתוב שהמטרה העיקרית והראשונה היא להקנות לתלמיד חינוך על פי חוק לימוד חובה, ואז אנחנו סוף סוף מאחדים את השורות.

מנחם גולדין: כל החוק הזה נקרא עם ילד שיש לו זכאות על פי חוק לימוד חובה.

מנחם גולדין: אני לא חושב שצריכה להיות התנגדות בנושא הזה.

בועז אחד העם: כשהיו לנו דיונים קודמים במשרד החינוך אמרתי שאת הסעיף הזה צריך למחוק.

בועז אחד העם: מטרת חוק החינוך המיוחד אינה מייצגת יותר את החינוך.

בועז אחד העם: מה שכן, חוק החינוך הממלכתי בתוכו מכיל את כל המטרות החשובות שמאפשרות חינוך, גם לילדים - - -

יעקב מרגי: נבדוק, נתייחס.

בועז אחד העם: הם אמרו שאין להם התנגדות, הם מסכימים.

- אהרונוף: להוסיף על דברי חברי– בסעיף הזה יש גם הזדמנות להוסיף את המטרות שהם בהלימה למה שכתוב בסעיף 24 לאמנת האו"ם בדבר זכויות אנשים עם מוגבלות שמתייחס לחינוך, שמעבר להתייחסות השוויונית והפעילה כמו שיואב אמר, מדובר שם על: "תמיכה, התאמות ומענה הולם לצרכיו המיוחדים באופן שיאפשר לו להשתלב, לממש את זכותו לחינוך, ולחיות את חייו בעצמאות מירבית, בפרטיות ובכבוד תוך מיצוי מלוא יכולותיו", וכן מטרות נוספות שנכתבו גם בהצעת החוק הפרטית.

- אהרונוף: מאחר וההצעות אוחדו יש הזדמנות בסעיף זה לאחד את המטרות ולהתייחס לכך שבאמת משרד החינוך צריך לפעול להכללת תלמידים עם צרכים מיוחדים במסגרות החינוך הכלליות תוך מתן מענה לצרכיהם ומניעת אפליה מטעמי המוגבלות, ומטרות אחרות שנכתבו בהצעת החוק הפרטית.

- אהרונוף: דבר נוסף, לפני סעיף המטרה ביקשתי להוסיף סעיף של עקרונות יסוד בחוק הזה, בוודאי אם הוא נשאר כחוק נפרד.

- אהרונוף: אני מסכימה עם עורך הדין גולדין שיש מקום להכניס את כל החוק הזה כפרק בחוק לימוד חובה.

- אהרונוף: מדובר באותם ילדים שזכאים לאותו חינוך ולכן אין סיבה שיהיה להם חוק נפרד.

- אהרונוף: בהנחה שזה נשאר חוק נפרד יש מקום להכניס סעיף של עקרונות יסוד ביחס לחוק הזה.

אילן שי: לגבי ההפניה, הפיכת סעיף המטרות לסעיף שמפנה לעקרונות בחוק לחינוך חובה או חוק חינוך ממלכתי, אני חושב שהעקרונות יותר נמצאים בחוק חינוך ממלכתי מאשר בחוק חינוך חובה שעוסק בנושאים יותר טכניים, מעבר לחובת הלימוד.

אילן שי: אני שהאינטרס של תלמידים עם צרכים מיוחדים זה יותר שיהיה כאן סעיף מטרות ייחודי מאשר שתהיה הפניה לסעיף הכללי שממילא חל.

קארין אלהרר: לא הפניה, אבל נגיד – ההצעה של אביבית.

קארין אלהרר: מדינת ישראל הרי חתמה ואישררה את האמנה.

קארין אלהרר: על מדינה שחותמת ומאשררת יש איזה סוג של חובה להפנים את העקרונות בתוך החקיקה המקומית.

קארין אלהרר: האם אתם מסכמים לשקול נוסח שדומה למה שכתוב באמנה, למשל – מה שאביבית הציעה?

קארין אלהרר: זה נראה לי גם מגשים את החובה הבינלאומית שלנו וגם מעשה הנכון והמוסרי בנסיבות העניין.

מירב ישראלי: יש נושא אחד, זה גם מופיע בהמשך, שמשרד החינוך הסכים להכניס, וזה נושא השוויון.

מירב ישראלי: זה נושא שכבר הסכמתם להכניס.

מירב ישראלי: אז אולי אפשר להרחיב את זה גם לעוד מטרות.

בועז אחד העם: אפשר לראות שבחינוך הממלכתי יש לנו פה את כל המטרות.

מנחם גולדין: יש פה שאלה עקרונית מאיפה התלמיד עם מוגבלות זכאי לחינוך.

מנחם גולדין: צריך להגיד את זה פעם אחת ולתמיד מתוקף - - -

יעקב מרגי: חוק חינוך חובה חל עליו.

מנחם גולדין: זה לא כתוב.

מנחם גולדין: כשאתה לוקח כלל - - -

יעקב מרגי: הוא קיבל חוק מיוחד מעבר לזה.

מנחם גולדין: אז חוקית זה לא עובד ככה.

יעקב מרגי: קטונתי מלהתפלפל עם משפטנים.

מנחם גולדין: חוק זה הממשלה.

מנחם גולדין: אנחנו עושים רק צרות, עורכי הדין.

מנחם גולדין: כאשר יש כלל ויוצרים לו יוצא מן הכלל הוא יוצא מן הכלל, וכך מתייחס היום משרד החינוך לילדים עם מוגבלות.

מנחם גולדין: ברגע שאתה לוקח את החוק הזה ואומר – גם החוק ההוא חל, אתה יוצא אינהרנטיות, אתה יוצר מעגל שלם וכולם נכללים בו.

מנחם גולדין: כל עוד זה לא קורה, ילדים עם מוגבלות הם יוצאים מן הכלל.

מנחם גולדין: פעם הם כך הוגדרו.

מנחם גולדין: החוק הזה התחיל מתוך הגדרה שהילד הוא ילד חריג, ולא בכדי.

מנחם גולדין: חריג למערכת החינוך.

מנחם גולדין: הגיע הזמן לסגור את המעגל, לקחת את היוצא מן הכלל ולהכניס אל הכלל.

רויטל לן כהן: אני רוצה להוסיף לסעיף המטרות משהו שלא דובר בו.

רויטל לן כהן: מדברים עליו רק באופן כללי אבל לא מיישמים אותו בפועל, בין היתר כי אין לנו כהורים דרך לדרוש אותו.

רויטל לן כהן: אני חושבת שצריך להוסיף לסעיף המטרות סעיף משנה –"לפעול להכללת תלמידים עם צרכים מיוחדים במסגרות חינוך כלליות תוך מתן מענה לצרכיהם ומניעת אפלייתם מחמת המוגבלות", וסעיף נוסף – "לקדם מערבות הורים בהחלטות הנוגעות לענייני התלמיד".

רויטל לן כהן: היום כהורה יש לי אפס מעמד ביחס לבן או הבת שלי כאילו לא אני ישבתי 20 שעות בחדר לידה.

רויטל לן כהן: זה לא יעלה על הדעת, זה מעליב.

מירב ישראלי: אני ממשיכה בקריאה: היום זה – "איפיון והשמה".

יעקב מרגי: במידה ותתקבל החלטה אז גם הכותרת תשתנה.

מירב ישראלי: נכון.

מירב ישראלי: לפני תיקון סעיף 6 יש כמה הערות שקיבלתי מהארגונים.

מירב ישראלי: אני קוראת כפי שזה בחוק ואז תעירו: סעיף 3 עוסק בחינוך מיוחד חינם.

מירב ישראלי: קחו בחשבון שכל מה שכתוב בסעיף 1 – קשה לי לעשות את ההתאמות תוך כדי קריאה.

מירב ישראלי: הנוסח לא מעודכן עם תיקונים, אני אומרת זאת שוב.

מירב ישראלי: "ילד עם צרכים מיוחדים זכאי לחינוך מיוחד חינם במוסד לחינוך מיוחד באזור מגוריו.

מירב ישראלי: לא נמצא מוסד כאמור באזור מגוריו אחראית רשות החינוך המקומית למתן חינוך מיוחד לילד במוסד מתאים קרוב ככל האפשר לאזור מגוריו, אף אם המוסד נמצא בתחום שיפוטה של רשות מקומית אחרת".

מירב ישראלי: גם לזה יש הערות, למרות שזה לא תוקן בהצעת החוק.

קריאה: - - -

- אהרונוף: הסעיף הזה מקנה זכאות בעצם לשירותי חינוך מיוחד רק במוסד חינוך מיוחד.

- אהרונוף: על כך גם היתה עתירה, ולא אחת.

- אהרונוף: במיוחד עכשיו כשמתקנים את החוק חשוב שייאמר "זכאי לשירותי חינוך מיוחד במוסד חינוך מוכר", כלומר, בין אם זה מוסד חינוך מיוחד ובין אם זה מסגרת חינוך רגילה, יש זכאות לשירותי חינוך מיוחד.

- אהרונוף: אין סיבה שבית המשפט יידרש שוב לפרש את הסעיף הזה.

- אהרונוף: הוא כבר פירש אותו פעם אחת, שהכוונה שחינוך מיוחד הוא שירות ולא מקום, ואם ילד זכאי לשירותי חינוך מיוחד הוא זכאי לשירותים הללו בכל מסגרת שההורה שלו יבחר.

אילן שי: הזכאות ללימודים במוסד לחינוך מיוחד במסגרת שילוב היא זכאות מכוח ההוראות של חוק לימוד חובה, חוק חינוך ממלכתי, תקנות לימוד חובה וחינוך ממלכתי – רישום.

אילן שי: לא צריך לקבוע את זה כאן.

רויטל לן כהן: אה, מה אתה אומר?

יעקב מרגי: רויטל, אני לא ארשה את זה כאן.

מירב ישראלי: זו המחלוקת שהיתה בבג"צ יתד.

מירב ישראלי: זו המחלוקת הזו.

יעקב מרגי: אתה מכיר את הפרשנות שדיברה עליה אביבית?

מירב ישראלי: שהזכאות לחינוך מיוחד היא לאו דווקא במוסד לחינוך מיוחד.

אילן שי: אבל ההוראה כאן אומרת שבניגוד למצב הרגיל שתלמיד בשילוב, שבו חלים כללים רגילים בשיבוץ ברשות המקומית, כאן יש את ההוראה שאומרת – גם אם אין לך מענה באזור המגורים עדיין יש חובה לתת אותה מחוץ ל - - -לומר שאם אין מקום לתת לך שילוב ברשות שלך, חייבים לתת לך שילוב שמוסד לימודים אחר, לדעתי זה רק פוגע.

מירב ישראלי: אני רוצה להתייחס לזה.

מירב ישראלי: יש פה שני חלקים לסעיף.

מירב ישראלי: נדון בכל אחד מהם בנפרד.

מירב ישראלי: הרישה לסעיף אומר על הזכאות.

מירב ישראלי: "ילד בעל צרכים מיוחדים זכאי לחינוך מיוחד חינם במוסד לחינוך מיוחד באזור מגוריו".

מירב ישראלי: לא כתוב "בעיר מגוריו" אלא – "באזור מגוריו".

מירב ישראלי: אתה ודאי לא חושב שצריך לשלוח ילד שהוא בשילוב למקום שהוא לא אזור מגוריו, על זה אין לנו מחלוקת.

מירב ישראלי: לכן לדעתי קודם כל הרישה של הסעיף זה לא רק מוסד לחינוך מיוחד.

מירב ישראלי: על זה, לדעתי, לא צריכה להיות מחלוקת.

מירב ישראלי: לגבי הסיפה אנחנו צריכים לדון בזה.

מירב ישראלי: אנחנו צריכים לחשוב מה אנחנו עושים לגבי הרישום והשיבוץ.

מירב ישראלי: תיקון לתקנות הרישום, עדיין זה משהו שצריך יהיה לתת לו פתרון.

מירב ישראלי: גם אם ניתן פה סמכות לקבוע בתקנות, לא משנה, צריך יהיה לתת פתרון.

מירב ישראלי: אתה לא תשלח ילד שבשילוב – אתה לא תסיע אותו 4 שעות לבית ספר.

קארין אלהרר: למה יש צורך כזה?

יעקב מרגי: בשילוב מתייתר הצורך הזה ולכן לא צריכה להיות בעיה.

יעקב מרגי: על הרישה יש הסכמה?

מירב ישראלי: "ילד בעל צרכים מיוחדים זכאי לשירותי חינוך מיוחד חינם באזור מגוריו".

מירב ישראלי: על זה אנחנו מסכימים.

מירב ישראלי: "לא נמצא מוסד כאמור באזור מגוריו, אחראית רשות החינוך המקומית למתן חינוך...." - - -

רויטל לן כהן: שירותי חינוך.

מירב ישראלי: תעשי לי טובה.

מירב ישראלי: כל פעם כשאני מדברת על חינוך מיוחד זה "שירותי".

מירב ישראלי: סליחה, אני מתנצלת, קשה לי לעשות את זה תוך כדי קריאה את ההתאמה הזו.

מירב ישראלי: אמרתי.

מירב ישראלי: כמה פעמים אני יכולה לומר את זה?

רויטל לן כהן: סליחה, אני מתנצלת.

רויטל לן כהן: הבנתי.

רויטל לן כהן: כי אני מפחדת - - -

מירב ישראלי: אל תפחדי.

רויטל לן כהן: אני רוצה להסביר.

רויטל לן כהן: אני מפחדת, אני אומרת לך את זה.

רויטל לן כהן: אני מפחדת שיקרה מה שקיים היום ובסוף אנחנו נישאר עם זה שאם אתה לא בבית ספר אתה לא מקבל.

מירב ישראלי: תקשיבי.

מירב ישראלי: אני מתחייבת שכל מקום שזה מתאים, כשכתוב "חינוך מיוחד" וזה צריך להיות "שירותי חינוך מיוחד", אני אישית מתחייבת לתקן את זה.

רויטל לן כהן: תודה.

אילן שי: צריך שתהיה איזושהי פסקה נוספת שאומרת שכל הנושא של שיבוץ מחוץ לרשות זה רק במקרים של מוסד חינוך מיוחד או כיתת חינוך מיוחד.

אילן שי: זה לא בשילוב.

מירב ישראלי: זאת שאלה, אני שואלת.

אילן שי: אז יש את ההוראות הכלליות על מה קורה ברשות מקומית.

קריאות: - - -

מירב ישראלי: אז צריך לתת לזה פתרון.

מירב ישראלי: עזוב את הניסוח.

מירב ישראלי: הרישה – הסכמנו עליה.

מירב ישראלי: אני רוצה להבין איך זה קורה בפועל.

מירב ישראלי: "מוסד לחינוך מיוחד" – הסיפה קיים.

מירב ישראלי: מה קורה עם ילד שהבחירה של ההורים שלו היא שילוב ואין מוסד מתאים ברשות.

יעקב מרגי: השילוב מייתר את זה.

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

מירב ישראלי: בסדר, אז אין לכם בעיה, אפשר להגיד את זה.

מירב ישראלי: אין בעיה להגיד את זה, אין להם סיבה להתנגד אם זה ככה.

קארין אלהרר: אז למה אתם מתנגדים?

יעקב מרגי: הם לא אמרו שהם מתנגדים.

מירב ישראלי: בחינוך מיוחד יש הסדרה בחוק.

מירב ישראלי: אין בעיה.

קארין אלהרר: בחינוך מיוחד אין בעיה.

קארין אלהרר: יש אגרת חוץ, הילד יוצא.

קארין אלהרר: מדברים על מצב של שילוב.

קארין אלהרר: הרי אתם לא מעלים על הדעת שיהיה בכל האזור שלו בית ספר שיקבל אותו, נכון?

יעקב מרגי: אין יישוב בלי בית ספר, אין מועצה בלי בית ספר.

קארין אלהרר: תאמין לי, אני יודעת למה אני שואלת.

מירב ישראלי: לפעמים זה ממלכתי, ממלכתי דתי וחרדי.

מירב ישראלי: יש מצבים כאלה, לא?

יעקב מרגי: אם מדברים על שילוב, החשש הזה לא קיים.

יעקב מרגי: אם יש חשש אפילו של אחד למיליון שיש פה מפלט למנהל אגף החינוך או מנהלת בית ספר או רשות מקומית שלא לקבל ילד שהוחלט עליו שילוב בתחום המועצה שלו או אזור הרישום שלו – אין דבר כזה בשילוב.

יעקב מרגי: לא יהיה.

קארין אלהרר: אבל זה קורה.

קריאות: - - -

מיכל מנקס: בתוקף היות הרשויות המקומיות או מנהלי אגפי החינוך הרשמים מתוקף חוק אני רוצה לחדד.

מיכל מנקס: צודק יושב-ראש הוועדה.

מיכל מנקס: בתקנות הרישום – כל ילד יש לו בית ספר אליו הוא שייך על פי אזור רישום כזה או אחר.

קארין אלהרר: מה קורה עם החרדים?

קארין אלהרר: מה קורה כאשר מנהל בית הספר אומר - - -

מיכל מנקס: לא, מנהל בית הספר הוא עוד לא צד בעניין.

מיכל מנקס: נתחיל מאל"ף.

מיכל מנקס: נתחיל מהמקרים שאתם חוששים מהם כי הרי ילד בגיל 3 שאנחנו יודעים שהוא זכאי לחינוך מיוחד וכו', אז הסיפור הוא יותר פשוט.

מיכל מנקס: מדברים על בית ספר, אז נדבר מכיתה אל"ף.

מיכל מנקס: כל ילד שאמור לעלות לכיתה אל"ף, באגף החינוך אין שאלות איזה ילד, האם הוריו גרושים או פרודים, אין שאלה.

מיכל מנקס: הוא חייב לקבל הודעה לרישום והרישום הוא לבית הספר הקרוב.

מיכל מנקס: בחרו הוריו לבקש עבורו שירותי חינוך מיוחדים בבית הספר הרגיל אליו הוא מיועד, הפרוצדורה מוסדרת גם היום.

מיכל מנקס: נהפוך הוא, היום אנחנו מוודאים ומשרד החינוך שולח לנו תזכורות ואנחנו - - -

קארין אלהרר: לא ראית בימי חייך מצב שבו מנהל בית ספר אומר – הייתי רוצה מאוד לקבל את הילד אבל אם הוא יבוא עם סייעת כי אם לא – זה לא מתאים.

מיכל מנקס: לצערי ראיתי.

מיכל מנקס: אבל אני לא מדברת על היוצאים מן הכלל ואני רוצה להאמין שאלה היוצאים מן הכלל כי - - -

קארין אלהרר: - - -

מיכל מנקס: אני רוצה לשמור גם על כבודם של מנהלי בית הספר.

קארין אלהרר: את יודעת טוב מאוד, זה לא מתוך מקום שאני לא שומרת על כבוד מנהלי בית הספר.

קארין אלהרר: זה מתוך מקום שלא תמיד משרד החינוך מעניק לילד סייעת.

מיכל מנקס: אבל הילד עולה לכיתה אל"ף, עוד אין לו - - -

קארין אלהרר: הם שמים את המנהל במקום לא נוח כי הוא יודע שהוא לא יוכל להעניק לילד את שירותי החינוך כפי שהוא זכאי להם.

קארין אלהרר: הוא מבקש שיתנו לו מענים, כל מיני מענים – גם סייעת, גם טיפולים מקדמים, ולא תמיד יש את הדבר הזה.

קארין אלהרר: הוא אומר: אני לא מוכן לקחת את זה תחת אחריותי.

קארין אלהרר: אני רוצה שייווצר מצב שזה כתוב בחוק שמשרד החינוך מחויב לתת מענה ליד הבית.

יעקב מרגי: אני מתכנס לסיפה של הדברים של חברת הכנסת אלהרר.

יעקב מרגי: מאחר ויש הבנה והסכמה סביב השולחן שאין מציאות שבשילוב יצטרכו לחפש לתלמיד פתרון מחוץ לאזור הרישום שלו, אם הנוסח הזה לא מספק צריך להתכנס לנוסח אחר.

יעקב מרגי: אני רוצה גם להתייחס האם גם כל המוכר שאינו רשמי, כל מיני בתי ספר ייחודיים כאלה ואחרים, לא רק חרדים – האם זה נותן להם מענה?

יעקב מרגי: אם לא, צריך להחריג כי אני לא רוצה להכניס את רשות החינוך המקומית למצב בלתי אפשרי.

יעקב מרגי: ניקח את הדוגמה שאין מוסד חרדי באותו מקום והחוק מחייב אותו לתת לו שירותי חינוך באזור שלו וזה גם האינטרס של ההורים כי זה החינוך שהם רוצים לילד שלהם, או הדמוקרטי או כל הסוגים שנפתחו וממשיכים להיפתח – אז קודם כל, לגבי החינוך המוכר, הממלכתי – אם יש הסכמה שזה באזור הרישום שלו והנוסח הוא קצת מעומעם – תקן אותו.

אילן שי: אחת ההצעות שארגון "בזכות" העלה ושאנחנו ברמה העקרונית תומכים בה זה לקבוע הוראות ותקנות בנושא של הליך הרישום של ילדים עם צרכים מיוחדים.

אילן שי: בדומה לארגון "בזכות" אנחנו חשבנו - - -

יעקב מרגי: יש לי בנושא הזה פרקטיקה בתקנות הרישום לחרדים שלא כל כך תרמתם שיצליח.

יעקב מרגי: תעתיקו.

אילן שי: אז מה שהיועצת המשפטית של הוועדה הציעה, ואנחנו מסכימים עם ההצעה הזו – שייקבע פרק בתקנות הרישום שיעסקו בנושא הזה כי מבחינה קונצפטואלית זה המקום הנכון לזה.

אורנה שלי: אני מנהלת בית ספר "ידלין" בראשון ואני כאן כנציגת ההסתדרות.

אורנה שלי: אני רוצה לתת דוגמה לאירוע שהיה בראשון לפני כשבועיים.

אורנה שלי: תלמיד שהשבית מערכת שלמה בעיר.

אורנה שלי: כיתה שלמה שבתה 10 ימים.

אורנה שלי: הוא הגיע לפני כשבועיים לכיתה של החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: מה היתה ההשבתה, מפעולה אזרחית?

אורנה שלי: ילד בכיתה ב', ילד בן 7 שהמילה "גבולות" היא אחת הבעיות שלו לצד לקויות נוספות שיש.

אורנה שלי: לפני כ-10 ימים הודיעו שהוא עובר אלי לבית הספר.

אורנה שלי: מהרגע שהוא הגיע אלי לקחתי אותו וזה אתגר.

אורנה שלי: יחד עם זה - - -

אתי סאסי: אני רק מציעה לך – יש פה צנעת הפרט.

אורנה שלי: אני לא אומרת את שם הילד.

יעקב מרגי: אז אני מבקש לא לתת שום פרט מזהה.

אתי סאסי: יש פה אירוע שיודעים מי הילד שעבר, אני לא חושבת שזה מתאים.

קריאות: - - -

אתי סאסי: 10 ימים שבתו ולא יודעים?

יעקב מרגי: קיבלתי את ההערה שלך.

יעקב מרגי: הדיון משודר ומעבר לזה יש פרוטוקול.

יעקב מרגי: אם ידעת שאת הולכת לומר – אותך אולי לא מכירים.

יעקב מרגי: גם המנהלת וגם בית הספר עלולים לזהות.

יעקב מרגי: אני מבקש.

אורנה שלי: הבנתי.

אורנה שלי: לוקחת את זה לתשומת הלב.

יעקב מרגי: אם שם הילד יוזכר או בית הספר זה יימחק מהפרוטוקול.

אורנה שלי: התחיל גיוס כוחות, גיוס של מורים, של הדרכה, של פרא-רפואי, גיוס של ההורים והרשות – כל מי שרק יכול כדי לתת טיפול מערכתי הולם לטובת הילד.

אורנה שלי: הקושי שאני רוצה לציין אפרופו האירוע הזה – כי אני מאותגרת.

אורנה שלי: זו מערכת שמאתגרת אותנו ביום יום, אבל אתם צריכים להבין שבסיטואציה כזו אני יוצאת למערכה – מול רשות, מול משרד החינוך, מול מורים.

אורנה שלי: אני במערכה כדי שהילד הזה בסופו של דבר יצליח, כי את הילד הזה אני רוצה להחזיר בצורה מיטבית לחברה.

יעקב מרגי: איפה הבעיה?

אורנה שלי: הבעיה היא בזה שאני צריכה לגייס ולקושש עזרה מכל המערכות.

יעקב מרגי: העבירו לך אותו בלי שום מעטפת, בלי כלום?

אורנה שלי: בלי כלום.

אורנה שלי: העבירו לי אותו.

אורנה שלי: הוא אצלי עכשיו.

יעקב מרגי: מזה החשש.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב - - -

קריאות: - - -

רחל אברמזון: כיתת חינוך מיוחד.

רחל אברמזון: אז מה זו המעטפת?

קריאה: אבל למה אי אפשר לתת לו את זה בחינוך הרגיל?

קריאות: - - -

יעקב מרגי: תקשיבו טוב.

יעקב מרגי: קודם כל היית צריכה לציין שזו כיתת חינוך מיוחד, וזה שונה מאשר בשילוב.

יעקב מרגי: אין ספק שהיית צריכה לומר את זה, יש הבדל עצום.

יעקב מרגי: בלי שום קשר, מכיוון שאנחנו מדברים בשילוב, יצאנו לדיון הזה מהחשש שרשות החינוך לא תוכל לספק את שירותי החינוך המיוחדים באזור הרישום, בשילוב.

יעקב מרגי: החשש קיים שוועדה תאשר שילוב לילד וההורים הולכים עם זה והכל תקין – במציאות הנוכחית זה קיים.

יעקב מרגי: מאתגרים את המערכת ואת המנהלים וזהו.

יעקב מרגי: נותנים את החבילה כמה שאפשר אבל אף אחד לא עוקב, לא בודק, לא רואה מה קורה.

יעקב מרגי: זה לכאן ולכאן.

יעקב מרגי: לעתים מקבלים ולעתים לא מקבלים.

יעקב מרגי: אני מאמין ומכוח זה אני הולך לשינוי הזה.

יעקב מרגי: זה יהיה חד משמעי, זה ייבדק וזה ייאכף גם כן.

יעקב מרגי: זה שהתקציב הולך עם הילד – אלה לא מילים ריקות מתוכן.

יעקב מרגי: אני אדרוש בהליך החקיקה התייחסות לפיקוח, לבקרה ולאכיפה, שאכן החליפה הזו בסוף בסוף תגיע לילד בשילוב.

יעקב מרגי: במקרה שלך - - -

אורנה שלי: אני רוצה - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני לא בנושא של כיתת חינוך מיוחד, אני בשילוב.

אורנה שלי: אבל הוא היה בכיתה של חינוך רגיל בבית ספר וקיבל את השילוב, ולא קיבל את כל המענים שלו, הרי שהוא הגיע אלי אחרי - - -

יעקב מרגי: אז מה זה שונה ממה שאמרתי?

אורנה שלי: קיבלתי אותו לא במסגרת שלו.

אורנה שלי: למה הוא היה צריך לעבור לחינוך מיוחד?

אורנה שלי: אם היה במסגרת שלו את כל התנאים שלו - - -

יעקב מרגי: אנחנו חוזרים לסעיף 3 – יש הסכמה.

אילן שי: נכון, אבל אני חושב שההסכמה היא שהסיפה היא רק במקרה של - - -

מירב ישראלי: אז אני רוצה שתגידו לי אם זה גם נכון בשטח.

מירב ישראלי: לגבי הרישה: "ילד עם צרכים מיוחדים זכאי לשירותי חינוך מיוחד חינם באזור מגוריו" – אנחנו משאירים.

מירב ישראלי: צריך לנסח את זה אבל הסיפה תהיה לגבי מוסד לחינוך מיוחד.

מירב ישראלי: לגבי מוסד שילוב – תגידו לי אם זה נכון – בעיקרון, בדינים הרגילים של הרישום לפי חוק לימוד חובה, אמור להיות פתרון לכל ילד.

מירב ישראלי: הדבר היחידי ששונה מילד בשילוב זה נושא הסייעת.

מירב ישראלי: האם זה נכון, מה שאני אומרת?

קריאות: - - -

קריאה: לאו דווקא.

קריאה: זה לא קשור.

מירב ישראלי: אני אסביר למה זה כן קשור.

מירב ישראלי: ילד שהוא לא בחינוך מיוחד, שאין לו מענה – או חינוך ממלכתי או ממלכתי-דתי או חרדי במערכת, יש סעיף מיוחד בחוק - - -שמגדיר רק רשתות.

מירב ישראלי: ילד בחינוך רגיל שאין לו מענה ברשות המקומית, הדינים הרגילים נותנים לזה מענה.

מירב ישראלי: הרשות השולחת צריכה לשלוח אותו לרשות אחרת ולשלם.

מירב ישראלי: זה לגבי ילד בחינוך הרגיל.

מירב ישראלי: ילד בחינוך המיוחד – פה אנחנו צריכים לקשור את זה פרוצדוראלית לזה שוועדת האיפיון קבעה שהוא הולך לשילוב, הוריו בחרו וכך זה נקבע.

מירב ישראלי: עכשיו, אין לו מענה ברשות המקומית שלו מסיבה כלשהי.

מירב ישראלי: מה קורה?

אילן שי: אז הרשות חייבת לתת לו מענה באחד מארבעת הזרמים.

מירב ישראלי: ואם אין מענה, אז מה היא עושה?

אילן שי: אז היא שולחת אותו - - -

מירב ישראלי: עם איזה זכויות היא שולחת אותו?

מירב ישראלי: מי משלם עבורו?

אילן שי: אגרת תלמידי חוץ.

מירב ישראלי: אבל אגרת תלמיד חוץ לא מכסה את כל הדברים של השילוב.

יעקב מרגי: רגע, איפה הבלבול?

יעקב מרגי: בפרקטיקה - - -

רחל אברמזון: אני אענה.

יעקב מרגי: בפרקטיקה, מהפניות שאני מעביר לך – סידרת ילד או ילדה באופקים, חרדי שאין לו פתרון ביישוב שלו למוסד באשדוד.

יעקב מרגי: איך המוסד באשדוד מקבל את התקצוב שלו?

יעקב מרגי: מעבר לאגרת חוץ.

רחל אברמזון: שתי אופציות.

רחל אברמזון: אם הילד זכאי למשל לליווי על ידי סייעת, שתי אפשרויות – אחת, שהסייעת תצא אתו בבוקר אל המוסד החינוכי, מהרשות החינוכית שלו שהוא גר בה, ותתלווה אליו למהלך כל היום ותחזור אתו חזרה.

קארין אלהרר: מתי זה קרה?

קריאות: - - -

קריאה: זה קורה בפועל, ביום יום.

רחל אברמזון: רבותי, תקשיבו.

רחל אברמזון: אני רוצה לסיים – קודם כל אנחנו - - - אני רוצה לומר כך: אני נצמדת לזכאות באזור מגוריו, באזור הרישום, מקווה ומייחלת שכל תלמיד ילמד בקהילה שלו.

יעקב מרגי: וכשאין?

יעקב מרגי: איך זה עובד?

רחל אברמזון: אתם דיברתם על שילוב.

רחל אברמזון: שילוב זה במקום מגוריו, אבל אמרה היועצת המשפטית – קורה לפעמים בזרמים כאלה ואחרים, אז אם יש חריגות זו הפרוצדורה.

רחל אברמזון: זה מקרים חריגים שבהם כל הסל מענים שלו יעבור לאותו מקום שבו הוא לומד.

רחל אברמזון: יש כאן שתי תמיכות אפשרויות לתלמיד כזה.

רחל אברמזון: האפשרות האחת היא קודם כל שהוא מקבל את שעות התמיכה, זה שעות הוראה.

רחל אברמזון: את שעות ההוראה מקבל אותו מוסד חינוכי שבו הוא לומד.

רחל אברמזון: האופציה השנייה היא, השירות הנוסף – הסייעת.

רחל אברמזון: יש שתי אפשרויות – או שהרשות המקומית שבה הוא גר שולחת את הילד יחד עם הסייעת ממקום מגוריו אל המוסד החינוכי ושם היא מלווה אותו וחוזרת אתו הביתה.

קארין אלהרר: מותר לה לנסוע אתו?

קריאות: לא.

קריאת: - - -

קארין אלהרר: מותר לסייעת לנסוע עם תלמיד?

רחל אברמזון: אם זה מוסכם על הרשות המקומית.

רחל אברמזון: היה ולא, קודם כל – הרשות המקומית חייבת, כי בתשלום עבור הסייעת המשרד מעביר את חלקו והרשות המקומית משלימה.

רחל אברמזון: אז קודם כל הרשות המקומית שבה גר הילד מחויבת להשלמה הזו כי ברשות שלו אין את המענה עבור חינוך החינם לילד.

רחל אברמזון: אם הרשות המקומית לא שולחת ולא משלמת את זה, הרשות הקולטת - אותה רשות שבה נמצא המוסד החינוכי מקבלת את התשלום, את חלקה מאתנו ישירות לרשות המקומית, והרשות השולחת משלימה את חלקה.

יעקב מרגי: אז - - - אחוז לקולטת?

רחל אברמזון: לקולטת, וה - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול – כל מה שאמרתי, ואני יודע שזה קורה, יש תקלות.

יעקב מרגי: זה קורה.

יעקב מרגי: זה מוסדר או שזה בהתנהלות פנימית שלכם?

יעקב מרגי: זה כתוב באיזה מקום?

יעקב מרגי: זה מוגדר?

רחל אברמזון: זה לא מוסדר בכתובים.

יעקב מרגי: שום נוהל שום כלום?

יעקב מרגי: בפרקטיקה של יום יום.

יעקב מרגי: אני שמח שאני שומע את זה.

יעקב מרגי: אני מבקש שזה יוסדר.

יעקב מרגי: אם בחוזר מנכ"ל או מה שנחליט, הסמכה.

יעקב מרגי: זה סוכם, הוכרע שזה יוסדר.

אילן שי: אם השלטון המקומי מסכים, כמובן שאנחנו - - -

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול.

קארין אלהרר: כשאתם בטובכם מאפשרים - - -

יעקב מרגי: זו מחובתם, לא מטובם.

יעקב מרגי: הם משרד ממשלתי.

קארין אלהרר: דיברתי על הרשות המקומית.

יעקב מרגי: גם הם – מחובתם.

קארין אלהרר: אם כל אחד היה ממלא את החובות שלו לא היינו כאן.

קארין אלהרר: בטובכם אתם מאפשרים לסייעת לעלות עם התלמיד או התלמידה להסעה.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול: האם זה חלק משעות הסיוע?

קארין אלהרר: הרי ילד שזכאי לשילוב, נקבע לו סל מסוים = שעות סייעת, טיפולים מקדמים, פרא-רפואי ומה שלא יהיה.

קארין אלהרר: בעצם הסל הזה אמור ללכת אתו – לא משנה מי הרשות הקולטת, בין אם זו רשות שבה הוא מתגורר ובין אם זו רשות שכנה.

קארין אלהרר: קבעו בסל 24 שעות סיוע.

קארין אלהרר: האם שעות הנסיעה שיכולות להיות מאוד ארוכות כלולות בעניין?

מיכל מנקס: לא, הן לא כלולות, והרשות המקומית סופגת את השעות הנוספות שיש לשלם לסייעת מכיסה ומה - - -

יעקב מרגי: ושאפו לשלטון המקומי.

קארין אלהרר: ח"ח גדול.

קארין אלהרר: אני רק רוצה לדעת אם יש נתונים על כמה ילדים כאלה יש במדינת ישראל.

מיכל מנקס: לנו אין, אבל מהרגע שנסדיר נוהל אז הוא גם יהיה מפוקח ומבוקר, ואם משרד החינוך ילדם לאחת מהרשויות ולא רק לרשות שבה מתגורר הילד, וכו', שזה משהו טכני לכאורה אבל הוא מאוד מהותי, אז נוכל לבנות מסדי נתונים.

יעקב מרגי: תתחילו להתכנס להסדרה.

קארין אלהרר: מניסיונך – אין קושי לגייס סייעות כאלה?

מיכל מנקס: יש קושי לגייס סייעות, נקודה.

פנינה מזרחי: אני יושבת-ראש בית ספר בחינוך הרגיל.

פנינה מזרחי: בבית הספר שלנו יש הרבה מאוד ילדים שמשולבים.

פנינה מזרחי: דווקא ממה שאני רואה בעיר שלי רוב המנהלים משתפים פעולה ומשלבים באהבה, ונותנים את כל הכלים האפשריים.

פנינה מזרחי: הבעיה מתחילה כאשר להורה יש את האפשרות לסרב לסייעת.

פנינה מזרחי: במקרה שלנו – 12 סייעים הוחלפו בשנה אחת.

פנינה מזרחי: היה מצב שההורים לא הסכימו שהסייע יתקרב לילד והילד היה חייב את התערבות הסייעים.

פנינה מזרחי: זה הגיע למצב חריג וקיצוני של אלימות.

פנינה מזרחי: צריך להבין שצריך להכין את המערכת - גם את המורים, גם את הצוותים וגם את הילדים.

מיכל מנקס: זה לא היה קודם?

מיכל מנקס: זה חדש?

רויטל לן כהן: לעניין סעיף 3, מאחר ואנחנו מדברים בעצם על שירותי החינוך אני חושבת שצריך להוסיף לסעיף הזה – להפוך אותו לסעיף עם שני סעיפי משנה.

רויטל לן כהן: בסעיף המשנה הראשון דיברנו.

רויטל לן כהן: אני סבורה שצריך להוסיף סעיף קטן (ב): "היקף סל השירותים יינתן לתלמיד עם צרכים מיוחדים בשים לב לצרכיו של הילד ואיפיונו, וללא תלות במסגרת החינוכית".

מירב ישראלי: זה משהו שבגדול משרד החינוך הסכים להכניס.

מירב ישראלי: אני לא יודעת אם בדיוק פה או במקום אחר – עוד לא סגרנו ניסוח.

רויטל לן כהן: יש גם משמעות למיקום.

רויטל לן כהן: מבחינה משפטית יש משמעות למיקום.

אסתר קרמר: כשדיברו על סייעות – יש לנו בעיה גם בסייעות כשאנחנו מדברם על המוכשר.

אסתר קרמר: בסייעות הרשות לא משלמת את ה-30%.

אסתר קרמר: מי שמשלם את ה-30% זה הבעלות, אז אנחנו בבעיה הרבה יותר גדולה.

יעקב מרגי: את מציגה פה את הבעיה העיקרית של משרד החינוך עם תיקון התקנות ומה שקרה עם חוק נהרי.

יעקב מרגי: את מעמיסה פה על התיקון הזה את כל - - -

אסתר קרמר: אבל אם כבר עושים - - - זה ייצור הרבה יותר פער.

יעקב מרגי: יהיה דיון על התקנות של חוק נהרי ולא תהיה ברירה, משרד החינוך יצטרך להשיג את הכסף ולהתכנס לתיקון התקנות.

קארין אלהרר: שמעתי שיש כסף.

יעקב מרגי: למדינה.

יעקב מרגי: כן.

- אהרונוף: אדוני ביקש משרד החינוך להתייחס להסדרה בנוגע של שילוב אם הילד נאלץ - - -אני רק אומרת שהסוגיה הזו לא רק מתייחסת לגבי זרם כזה או אחר אלא היא עולה גם כאשר בית הספר אינו מונגש.

מירב ישראלי: אז יש שאלה לגבי בתי ספר בכלל, זאת אומרת – זה לא קשור ברשויות כאלה או אחרות.

מירב ישראלי: גם ילד באזור הרישום שלו, אם אין לו בית ספר שהוא מנוגש זו אותה השאלה.

מירב ישראלי: זאת אומרת, זו שאלה שצריך אולי לענות עליה באופן כללי.

- אהרונוף: זו שאלה שעולה ביתר שאת כשמדובר במוכשר, מאחר שלגבי המוכשר אין עדיין הסדרה מי מתקצב את הנגישות הפרטנית.

- אהרונוף: לכן במקרה כמו זה שהגיע אלי, שילד זקוק לכיתה אקוסטית ולא ברור עדיין מי מתקצב את ההנגשה של הכיתה האקוסטית, בגלל זה הילד לא יכול ללמוד באזור מגוריו, הוא נאלץ לנסוע שעתיים ביום לירושלים.

- אהרונוף: את העלות של ההסעה סופג משרד החינוך, וכל זה בגלל שלא ברור מי מנגיש את בית הספר במקום מגוריו, כשגם הוא וגם המערכת, אני מניחה, רוצה שילמד שם.

מירב ישראלי: זו שאלה באמת כללית.

קארין אלהרר: אבל היא חשובה.

קארין אלהרר: מה עמדתכם?

אילן שי: לגבי הנגשה פרטנית, תקצוב של מוכר שאינו רשמי יש דיונים במשרד.

אילן שי: ..... בעיקרון, אזורי הרישום של משרד החינוך הם אזורי הרישום של מוסדות חינוך רשמיים.

אילן שי: הטענה שהתלמיד לא יכול ללמוד באזור מגוריו כי יש בו רק מוכר שאינו רשמי היא טענה - - -בית הספר שיש לגביו איזושהי בעיה של תקצוב של הנגשה זה רק לגבי המוכר שאינו רשמי.

אילן שי: אזורי הרישום הם אזורי רישום ככלל של הרשמיים, לא של המוכרים שאינם רשמיים.

- אהרונוף: כמה בתי ספר מונגשים היום?

- אהרונוף: אנחנו מדברים על רבע מבתי הספר שמונגשים - - -

אילן שי: אבל הנגשה פרטנית – אין בעיה של תקצוב של הנגשה פרטנית.

קארין אלהרר: אז למה זה לא קורה?

- אהרונוף: אבל אין הנגשה בכלל.

קריאות: - - -

- אהרונוף: אם אין פיר מעלית, גם הנגשה פרטנית - - -

אילן שי: הנגשה פרטנית כוללת גם פיר מעלית וברשמי אנחנו מתקצבים את ההנגשה - - -

יעקב מרגי: אני חושב שעניתי לכם שמוכשר יטופל.

יעקב מרגי: הלאה.

מירב ישראלי: הנקודה האחרונה שהיתה בעניין הזה, שהעלתה חברת הכנסת אלהרר זה מה קורה כאשר מוסד מוכר שאינו רשמי מסרב לקבל ילד.

מירב ישראלי: בעצם, אין לנו פתרון לזה במסגרת החוק.

מירב ישראלי: בפסיקה יש, אך לא בחוק.

קארין אלהרר: צריך לתת פתרון.

קארין אלהרר: שיהיה פתרון בחוק, לא צריך ללכת לבית משפט.

מירב ישראלי: יש את סעיף האפליה הכללי בחוק זכויות התלמיד שלא כולל אפליה על רקע מוגבלות.

מירב ישראלי: חשבתי על הרעיון הזה להוסיף את זה אבל לא דיברתי על זה אתכם.

מירב ישראלי: השאלה אם להוסיף שם את העניין הזה או להוסיף פה סעיף מיוחד.

אילן שי: לגבי האפשרות לתקן דרך חוק זכויות התלמיד, ההצעה הזו לא עלתה.

אילן שי: אנחנו מוכנים לבדוק את זה, לעשות את התיקון העקיף.

אילן שי: לגבי הסעיף שהציע ארגון "בזכות" אני חושב שהסנקציה שם היתה קשה מידי וזה הופך בעייתי.

מירב ישראלי: שם זה שנה מאסר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

מירב ישראלי: אני רק רושמת לי את הנושא של איסור אפליה, שאתם תבחנו.

מירב ישראלי: איפה ואיך רצוי להסדיר את זה.

מירב ישראלי: גם בסעיף 4 שאין לגביו תיקון בהצעת החוק יש הערות לארגונים.

מירב ישראלי: אתם רוצים להציג אותם?

- אהרונוף: ביקשנו להוסיף סעיף שמתייחס לרשות חינוך מקומית מאחר ומדובר על סוגיה של רישום.

- אהרונוף: "רשות חינוך מקומית תרשום תלמיד עם צרכים מיוחדים במסגרת בה בחרו הוריו".

- אהרונוף: זה סעיף אחד שביקשנו להוסיף.

מיכל מנקס: רשות חינוך מקומית לא רושמת .

מיכל מנקס: ההורה יכול לבחור את סוג המסגרת אם היא בוחר את בית הספר.

מיכל מנקס: הרשות המקומית שולחת לו הודעה לרישום וההורים מחויבים לרשום אותו.

מיכל מנקס: הוא לא בוחר את בית הספר.

מיכל מנקס: הוא בחר אם הוא רוצה בית ספר - - -

- אהרונוף: ואנחנו רוצים לבחור.

- אהרונוף: הכוונה היא שרשות חינוך מקומית לא תוכל לסרב לרשום ילד במסגרת.

אילן שי: ההורים יוכלו לבחור לרשום ילד במוסד מסוים.

אילן שי: זה מה שאני מבין מההצעה שלכם.

יעקב מרגי: לקבל פריבילגיה שלא עומדת לאף ילד במדינת ישראל.

יעקב מרגי: יש אזורי רישום, וטוב שכך.

- אהרונוף: יש אזורי רישום.

- אהרונוף: גם אצלי יש לי אזור רישום, אבל יש לי שלושה בתי ספר שאני יכולה לבחור ולרשום באחד מהם.

יעקב מרגי: את יכולה לרשום עדיפות ראשונה, שנייה ושלישית.

רויטל לן כהן: רוצים את אותו הדבר.

רחל אברמזון: הנוהל קיים.

רויטל לן כהן: לא בבתי הספר לחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אתם מתבלבלים בסבך.

יעקב מרגי: תקשיבו.

יעקב מרגי: אם אתם בשילוב, תישארו בשילוב.

יעקב מרגי: יעקב מרגי: אתם בחינוך מיוחד?

יעקב מרגי: זה משהו אחר, שונה לגמרי.

יעקב מרגי: אפרופו בחירת הורים, אני מבין שאתם לא חיים עם זה טוב.

קריאות: - - -

רויטל לן כהן: - - -

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: זו היתה הפעם האחרונה של ההתפרצות שלך, בפעם הבאה תתפרצי בחוץ.

יעקב מרגי: אל תתבלבלו.

יעקב מרגי: אני מתחיל להרגיש כמו בפיליבסטר כאן.

יעקב מרגי: תשימו על השולחן שההורים, הארגונים לא רוצים הת התיקונים לחוק, טוב להם עם המצב כמו שהוא.

יעקב מרגי: זו התחושה שלי, אתם לא חייבים לענות.

- אהרונוף: אני רק אסביר למה התכוונתי.

- אהרונוף: בהמשך לסעיף 3 – אנחנו מדברים למשל על רשות מקומית אחרת שצריכה לקלוט ילד מרשות מקומית ששולחת, אני רוצה שתחול חובה על הרשות המקומית לרשום את הילד.

- אהרונוף: היו מקרים שהועברו אליכם.

- אהרונוף: שהרשות המקומית תהיה חייבת לרשום את הילד.

- אהרונוף: זה הכל.

אילן שי: כל הנושא של הבין רשויות – זה בדיוק המקום.

מירב ישראלי: אני חושבת שחלק מההערות לסעיף 4 אמורות לקבל מענה במה שדיברנו לגבי סעיף 3.

מירב ישראלי: יש אולי רק שני דברים נוספים, שזה (ד) ו- (ה), שאתם רוצים לאפשר לשר לחייב הקמת מסגרת ושהשר רשאי מעבר לעניין של איסור אפליה לחייב מסגרת לקבל ילד.

מירב ישראלי: אז אולי רק תתייחסו ל- (ד) ו-(ה).

אילן שי: ל-(ד) – זה קיים.

אילן שי: יש בחוק הקיים את ההוראה שמאפשרת לשר לחייב להקים מסגרת.

מירב ישראלי: לא, אבל זה רק מוסד לחינוך מיוחד.

מירב ישראלי: הם רוצים להרחיב את זה למסגרת לחינוך מיוחד, אם אני מבינה נכון.

יעקב מרגי: מה זה מסגרת חינוך מיוחד?

יעקב מרגי: מה זה - - -

מירב ישראלי: מוסד לחינוך מיוחד זה בית ספר לחינוך מיוחד, וכיתה לחינוך מיוחד.

מירב ישראלי: הם רוצים - - -שלמעשה גם שילוב זה סוג של מסגרת, לכן - - -

עמוס תמם: אני רוצה לחזור קצת אחורה.

עמוס תמם: לגבי כל העניין הזה של מוסדות לחינוך מיוחד, מסגרות לחינוך מיוחד.

עמוס תמם: צריך גם לקחת בחשבון שיש מספר מסוים של מסגרות לחינוך מיוחד וכל העניין הזה של שילוב בעיר הזו, אנחנו מאמינים בתפיסת עולם שהילדים צריכים להיות דווקא ביישובים שלנו כדי שנוכל באמת לתת מענה אמיתי.

עמוס תמם: באמת, כשאנחנו מעבירים ילדים בין רשויות - - - אנחנו גם מעבירים כשאין לי מענה שמתאים לילד המסוים, הספציפי הזה, למרות שיש לי בית ספר בתוך העיר, ואני יכול להגיד שעל פי החוק יש לי בית ספר לאוטיזם ואתה צריך ללמוד כאן, בתפיסת העולם אני מאפשר אם הוא יגיד שהילד שלו יקבל מענה יותר טוב מחוץ לעיר, כן נאפשר לו להיות מחוץ לעיר וכאשר אנחנו צריכים לשלוח סייעות אנחנו שולחים סייעות ומשתמשים במלווים ותמיד הרשויות המקומיות מוסיפות.

עמוס תמם: מה שכן, אני חושב שצריך להיות בחוק העניין הזה שכאשר ילד בא מכיתה רגילה באמצע השנה והוא צריך לעבור לחינוך מיוחד מאלף ואחת סיבות – אז צריך להיות בחוק שתתקיים ועדה מיידית ותיתן לו את כל המשאבים שהוא צריך כדי לעבור.

יעקב מרגי: בסדר, אבל זה לא כאן.

יעקב מרגי: לא חולק עליך.

יעקב מרגי: הלאה.

מירב ישראלי: אז בעצם (ד) ו-(ה) זה לא משנה את המצב.

קריאה: (ה) משנה את המצב.

קריאה: (ד) – לא.

מירב ישראלי: אתם רחצים לאפשר לשר לחייב קבלת ילד?

יעקב מרגי: זו יותר שאלה לשלטון המקומי.

מיכל מנקס: אני לא מבינה את ה - - -

יעקב מרגי: השר היום, מכוחו - יכול לחייב מסגרת חינוכית לקבל ילד מסוים?

מיכל מנקס: לא.

קריאה: חייבים.

יעקב מרגי: למה לתת לו את זה?

יעקב מרגי: יש רשות חינוך מקומית.

יעקב מרגי: היא המיני סל.

יעקב מרגי: חובתה של רשות חינוך מקומית.

יעקב מרגי: מה אתם רוצים עכשיו, לפצל סמכויות ולזרוק את ההורים בין כמה כתובות?

יעקב מרגי: מה הלהט הזה לעשות את זה מצוין פלוס?

יעקב מרגי: אני לא מכיר דבר כזה.

מירב ישראלי: אני חושבת שצריך לתת לאיסור האפליה - - -

יעקב מרגי: עד כאן, נקודה.

יעקב מרגי: אם הייתי יכול עוד לקחת סמכויות מהשר ולהעביר לרשות המקומית, לעשות את זה חידוד שירות – הייתי עושה.

רויטל לן כהן: אפשר להסביר, בבקשה?

רויטל לן כהן: על שולחנך פה לפני שנה אם אינני טועה היה מקרה של ילדה שהרשות המקומית לא הסכימה עם המסגרת החינוכית שאנשי המקצוע, גם בתוך הרשות וגם במשרד החינוך אמרו שהיא צריכה, כי ראש הרשות "לא בא לו".

רויטל לן כהן: במשך שנה דנת פה על שולחנך בילדה הזו.

רויטל לן כהן: זה היה יכול ל - - - אם השר היה אומר לו - -

יעקב מרגי: לא מתקנים עיוות בעיוות.

יעקב מרגי: צריך לטפל באותו ראש רשות.

רויטל לן כהן: - - אדוני, אתה לא יכול למנוע מהילדה הזו ללכת לכיתה.

יעקב מרגי: אבל לא מתקנים עיוות בעיוות.

יעקב מרגי: צריך לטפל באותו ראש רשות, אבל לא - - -

רויטל לן כהן: אני לא יכולה לטפל בו.

רויטל לן כהן: הוא סובריני.

יעקב מרגי: את מביאה מקרה שאני לא זוכר אותו, אבל לא משנה, זה יכול לקרות.

יעקב מרגי: זה קורה, זה קורה.

רויטל לן כהן: קורה המון, אפילו.

יעקב מרגי: קורה שראשי רשויות – מה לעשות, כל מיני חשבונות.

יעקב מרגי: לא מתקנים חוק לפי מקרה בודד, לא מתקנים עיוות בעיוות.

יעקב מרגי: ההפך.

יעקב מרגי: הרציונל הוא שכשאתה נותן סמכות לרשות חינוך להתעסק בחינוך – תעזוב אותה.

יעקב מרגי: תן לה, ואל תפקח עליה.

רויטל לן כהן: מעולה, אבל מה קורה כשהיא לא?

יעקב מרגי: לא, אני לא הייתי רוצה שאני אפעיל את קשרי עם השר כדי שהיא - - -

רויטל לן כהן: אבל מה קורה כשהרשות המקומית נמנעת מלקיים את החובה שלה?

רויטל לן כהן: מה אני יכולה לעשות?

רויטל לן כהן: אני כהורה – כלום.

קריאות: - - -

רויטל לן כהן: אדוני, אין לי היום כהורה מה לעשות.

יעקב מרגי: שמעתי, הכרעתי – לא.

יעקב מרגי: מיצינו.

מירב ישראלי: אין תיקונים לסעיף 5.

מירב ישראלי: סעיף 5 אומר שהשר ימנה ועדות.

מירב ישראלי: במקום "השמה" זה הופך להיות ל "זכאות ואיפיון" – ותכף נדבר על זה, בסעיף 6, לתלמידים עם צרכים מיוחדים – "...ויקבע את אזור פעולתם".

מירב ישראלי: זה סעיף שנשאר, רק משנים את שם הוועדה.

מירב ישראלי: רק תגידו רק כמה מילים לגבי "אזורי פעולתן" שנשאר.

מירב ישראלי: אני מבינה שזה עולה למעלה, זה כבר לא יהיה בכל רשות מקומית.

דודי מזרחי: הרציונל הוא שעדיין יהיה מענה בכל רשות מקומית, הרציונל הוא לשמר את המענה בקרוב להורים ולתלמידים.

דודי מזרחי: אין כוונה עכשיו להפנות ילדים לוועדות מחוזיות, דברים מהסוג הזה.

דודי מזרחי: הכוונה היא שבכל רשות מקומית יהיה מענה.

יעקב מרגי: רבותי, אנחנו עשינו את הדרך הארוכה הזו בגלל אותם משברים.

יעקב מרגי: נקודות חיכוך שהיו לנו ב-1 לספטמבר בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: השאיפה והמטרה שלנו, גם של השר, שמלווה בהקצאת משאבים רבים היא סוגיה של פריסה ארצית יותר ידידותית ויותר הוגנת ממה שיש היום.

יעקב מרגי: היום, מה שקורה מבחינת המלאי של כיתות ומוסדות הוא מצומצם מאוד ומאלץ שיבוצים – לפעמים ממחוז למחוז.

יעקב מרגי: אז הכוונה היא כזו – לבוא ולומר לכם שעכשיו מתחת כל עץ רענן תהיה מסגרת או מוסד?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אבל כין תהיה פריסה יותר טובה ממה שיש היום.

יעקב מרגי: היום זה מצב בלתי אפשרי, אלא אם כן צמרת משרד החינוך רוצים בכל 1 לספטמבר לעבור את זה, לסבול ממזוכיזם.

מירב ישראלי: אנחנו עוברים לסעיף 6 שהוא סעיף מרכזי.

מירב ישראלי: נקרא את הסעיף:

קארין אלהרר: אין תעודת הוראה?

מירב ישראלי: אם הוא בעל מומחיות והכשרה בחינוך מיוחד הוא יכול להיות עובד משרד החינוך בלי תעודת הוראה?

מירב ישראלי: יש מצב כזה?

קריאה: בטח שיש.

קריאה: מה זאת אומרת?

רחל אברמזון: אין דבר כזה שבמערכת החינוך יעבדו בטיפולים ממקצועות הבריאות אנשים שלא הוסמכו - --

קארין אלהרר: לא, אני מדברת על תעודת הוראה.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: תיקון סעיף 6 – עובד משרד החינוך שהוא בעל מומחיות, ניסיון והכשרה בחינוך מיוחד והוא יהיה היושב-ראש.

יעקב מרגי: נשאלה השאלה – בעל תעודת הוראה, כן או לא?

יעקב מרגי: אני לא נבהל משום תשובה.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: הוא לא חייב להיות מורה.

יעקב מרגי: יושב-ראש ועדה לא חייב להיות מורה.

יעקב מרגי: מספיק הכנסנו כל מיני התניות במשרות כאלה ואחרות "ובלבד שיהיה לו שלוש שנות ניסיון בהוראה", וגרמנו להם ירידה בשכר של 40-30%, ואי ביקוש לאותה משרה.

יעקב מרגי: ראה ערך קב"סים, יש לי ויכוח גם לגבי מנהלי מחלקות ואגפי חינוך ברשויות המקומיות, אז אני לא רוצה להכניס ליושב-ראש ועדה שמחר הוא יצטרך לבוא עם רישיון בהוראה - - -

רחל אברמזון: אבל הוא עובד הוראה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הוא עובד משרד.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: נשאלה שאלה – יושב-ראש הוועדה חייב שיהיה עם ניסיון והכשרה בחינוך מיוחד?

יעקב מרגי: חייב.

יעקב מרגי: אבסולוטית.

יעקב מרגי: בעל תעודת הוראה?

יעקב מרגי: אני חושב שלא.

יעקב מרגי: תגידו את דעתכם המקצועית.

קריאות: - - -

דודי מזרחי: הוא יכול להיות, הוא לא חייב להיות.

דודי מזרחי: היו דיונים פנימיים במשרד וגם בשלטון המקומי, בטח לא לקבע את זה בחקיקה.

דודי מזרחי: ודאי בעל ניסיון וודאי בעל הכשרה.

קארין אלהרר: אני רק רוצה לחדד את השאלה.

קארין אלהרר: כשאנחנו מתייחסים לאדם בעל ניסיון והכשרה, וכו' – מה המדדים?

יעקב מרגי: אני מחדד עוד יותר על החידוד שלה– אם הוא לא בעל תעודת הוראה בחינוך המיוחד, איך ייתכן, אלא אם כן יש משהו אחר שאנחנו לא מכירים, שיהיה לו גם מומחיות, גם ניסיון והכשרה בחינוך מיוחד?

אילן שי: העמדה שלנו שמי שיש לו תעודה באחד ממקצועות הבריאות ועבד במתי"א במתן מענה לתלמידים עם צרכים מיוחדים אז יש לו את ההכשרה ויש לו את הניסיון ויש לו את ה - - -

יעקב מרגי: הנחת את דעתי.

רחל אברמזון: בדיוק, והוא גם עבר את קורס ההתאמה לחינוך מיוחד.

קארין אלהרר: מה זה קורס ההתאמה?

רחל אברמזון: ישנו קורס לכל עובד במערכת החינוך, קורס ממקצועות הבריאות, אדם שהוא מומחה ומוסמך לעבודה עם רישיון ממשרד הבריאות, ואני רוצה להדגיש שאין מצב שהוא יעבוד בלי רישיון ממשרד הבריאות, אז הוא נכנס למערכת ויש לו קורס התאמה שהוא עובר במשרד החינוך לעבודה כעובד המשרד, ולכן האדם הזה כן מוכשר, גם אם אין לו תעודת הוראה.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול את דודי מזרחי ואת אילן שי: תראו, הוועדה הזו אמורה בסופו של דבר לקבוע אפיון וזכאות אולי גם - -

יעקב מרגי: בדיון הבא.

קארין אלהרר: - - האם אתם מוכנים לשקול שבמסגרת האנשים שיהיו חלק מצוות הוועדה יהיו גם אנשים שזו המומחיות שלהם, שילוב?

רחל אברמזון: נכון.

רחל אברמזון: כתבנו את זה.

קארין אלהרר: לא, זה לא כתוב.

יעקב מרגי: למה אמרתי בדיון הבא?

יעקב מרגי: לקחתי אותך בחשבון.

הדס אגמון: שאלה כללית שאשמח אם היו"ר יבקש ממשרד החינוך להתייחס אליה: אנחנו שומעים בימים האחרונים ממנהלי בית ספר שיש שינוי בהנחיות לגבי ועדות שילוב כבר השנה - -

רויטל לן כהן: והשמה.

הדס אגמון: - - באופן שלדע

הדס אגמון: תנו לא עולה בקנה אחד עם החוק, שנוטלים מוועדת השילוב וההשמה את סמכות הזכאות בעצם.

יעקב מרגי: כבר עכשיו?

קריאות: - - -

רחל אברמזון: זה יתוקן ויטופל.

הדס אגמון: - - - בזמן שהדברים האלה נדונים כאן.

רחל אברמזון: זה יתוקן.

דודי מזרחי: אני מציע, עם קצת הוגנות, זה נושא שהועלה אתמול על ידי הארגונים.

דודי מזרחי: יש הנחיה של המנהל הפדגוגי ואגף חינוך מיוחד – חידוד הנחיות לוועדת שילוב במוגבלות מאוד ספציפית, רוצים לוודא שהאבחנה נעשית באופן מקצועי.

דודי מזרחי: זה ודאי לא בפורום הזה.

דודי מזרחי: אם יש בעיות, ורויטל הציפה אתמול נקודה ספציפית והנושא נבחן, ייתכן שיהיה צריך לעשות את זה בפרוצדורה אחרת.

דודי מזרחי: זה נבדק מבחינה מקצועית - - - זה בוודאי לא נוגע, אין לזה שום קשר - - -

יעקב מרגי: עומדת הזכות, ואנחנו דורשים זאת כוועדה – שהמשרד יוודא ויפקח ויעשה בקרה על תהליך העבודה בתחומים שהוא אחראי להם.

יעקב מרגי: אם זה חידוד ודיוק – אני מקבל.

יעקב מרגי: אם זה שינוי נהלים, זה מאוד בעייתי.

שלמה קרפ: יצאה הוראה לא כתובה לכל יושבי ראש ועדות ההשמה.

שלמה קרפ: כשההורים מגיעים לוועדת ההשמה נאמר להם בסוף – יהיה עיכוב גם מה הוחלט כי זה על בסיס מקום פנוי, יש הוראה שלא ייפתחו כיתות מקדמות.

שלמה קרפ: אני הצבעתי הרבה היום, לא נתת לי.

שלמה קרפ: יש לי מין תחושה שאנחנו יושבים פה בצורה נחמדה, ואתה קורא את הסעיף הזה וקורא.

שלמה קרפ: לי יש תחושה ואני אגיד לך משהו שהכי כואב לי, וזה אמרת לי בדיון הקודם: בשביל מה צריך נציגי הורים?

שלמה קרפ: בשביל זה צריך נציגי הורים.

שלמה קרפ: יש לי גם את התחושה הזו – אני יושב פה, אני מגדל ילדה בחינוך המיוחד ואני יוצא החינוך המיוחד.

שלמה קרפ: העולם מתגלגל ואתה קורא מאוד יפה - - -

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: בדקה שנותרה עני רוצה לשמוע את יפה ולקבל תשובה לגבי ההאשמה הזו.

שלמה קרפ: אני רוצה להגיד משהו יותר חמור מזה – שעומדים מורים וכבר לא יודעים מה הם עושים.

יפה בן דויד: קודם כל בנושא של יושב-ראש הוועדה ותעודת ההוראה, מה שהכי חשוב שלא יכול להיות שהוא יהיה עובד משדר, כי אז הוא יעבוד על פי תכתיבים של משרד החינוך, וזה עניין של תקציבים.

יפה בן דויד: בגלל זה הם רוצים לשנות את יושב-ראש הוועדה.

יפה בן דויד: הם לא רוצים שהוא יהיה מטעם הרשות אלא מטעמם, כי הם אומרים שזו פוליטיקה.

יפה בן דויד: אם שואלים אותנו מה עדיף, את הפוליטיקה הזו שהם אומרים או את משרד החינוך, בוודאי שנעדיף את הרשות.

יפה בן דויד: אני רוצה לומר עוד דבר.

יפה בן דויד: תראו, אנחנו יושבים פה.

יפה בן דויד: אנחנו מתנגדים לחוק וממשיכים להתנגד לו, כי מה שנעשה זה מחטף.

יפה בן דויד: עם כל הכבוד לשר ולמנכ"ל הם לא אלה שיתמודדו ב2021 עם הדברים האלה.

יפה בן דויד: מי שיתמודד זה המנהלים, המורים, ומי שיסבול וייפגע זה התלמידים.

יפה בן דויד: אנחנו יושבים פה ואני אומרת לך שהם כבר התחילו לעבוד.

יפה בן דויד: יש הנחיות של מטה שהם שולחים.

יפה בן דויד: רשמו על פי הנחיית מטה שעד יום רביעי הקרוב אנחנו צריכים למסור את זה ואת זה.

יפה בן דויד: מה עוד הם שולחים?

יפה בן דויד: מהדקים את המידע בשל קיצוצים עתידיים בחינוך המיוחד לאחר הרפורמה.

יפה בן דויד: זאת אומרת, אנחנו יושבים פה, דנים, והם רצים, רצים.

יעקב מרגי: אני יכול לראות את ההנחיה הזו?

רויטל לן כהן: אדוני, שלחתי לך.

רחל אברמזון: מי אמר לך?

יפה בן דויד: בטח את מצפה שאני יאמר כדי שיבולע לה אבל זה ממשרד החינוך.

רחל אברמזון: לא מי אמר אלא מי שלח את המכתב על הקיצוצים.

רחל אברמזון: אנחנו?

יפה בן דויד: לשכת מנכ"ל.

רחל אברמזון: אז תשלחו לנו את המכתב.

יפה בן דויד: אני צריכה לשלוח לך את - - - ?

יפה בן דויד: לאיזו רמה הגעתם?

רחל אברמזון: כי לא יצא מכתב כזה.

יעקב מרגי: אומרים לך שיצא מלשכת מנכ"ל.

רחל אברמזון: לא יצא.

יפה בן דויד: יצא, חד וחלק.

יפה בן דויד: תתחילו להגיד את האמת.

דודי מזרחי: זו דיסאינפורמציה.

יפה בן דויד: זה לא דיסאינפורמציה.

דודי מזרחי: זה כתוב?

יפה בן דויד: זה כתוב וזה נשלח למנהלים.

יעקב מרגי: דודי, אני מסיים את הדיון בהנחיה חד משמעית – אם יצא מכתב אני רוצה לראות אותו.

יעקב מרגי: אם נאמר במפורש להיערך לכך לשנות את הנהלים, להיערך לכך מאחר וצפויים קיצוצים לאחר הרפורמה, אני אומר לך: אני עוצר את התהליך עכשיו.

יעקב מרגי: בזה ייפתח הדיון הבא.

דודי מזרחי: לא היתה - - - אני לא יכול להשאיר את זה ככה.

דודי מזרחי: אין קיצוץ, ואני מציע שנדייק בזה: אין קיצוץ בחינוך המיוחד בשנת תשע"ט, גם לא צפוי בתש"פ.

דודי מזרחי: הצהרנו קודם בדיונים קודמים שאנחנו מתחייבים שהתקציבים רק יגדלו וכך גם יהיה.

דודי מזרחי: יחד עם זאת יש מספר מוגבלויות – ארגוני ההורים בעצמם הציפו את זה – יש מספר מוגבלויות שבהן בלשון המעטה האבחונים לא מדויקים.

דודי מזרחי: בסדר?

קריאה: לא, זה לא מה שאמרנו.

קריאות: - - -

דודי מזרחי: האבחונים לא מדויקים.

דודי מזרחי: יש רשימה של מוגבלויות שהאגף לחינוך מיוחד מבקש להדק ולוודא שאכן האבחונים נעשים בצורה מקצועית.

דודי מזרחי: כן, אנחנו לא מתחמקים.

קריאה: ולשאת לאחריות לכל נזק שייגרם כתוצאה מזה.

קריאה: תוסיף.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא בשוק.

יעקב מרגי: ההערה הזו תעלה לך בזכות דיבור בדיון הבא.

יעקב מרגי: יש פה דיון ממצה, איטי, עקבי, יסודי.

יעקב מרגי: תכבדו את זה לפחות.

יעקב מרגי: כל ההתנפלות הזו היא לא במקום.

יעקב מרגי: דודי, אני מבקש התייחסות לזה, כתובה מהמנכ"ל עם הבהרה חד משמעית.

יעקב מרגי: בפתח הדיון הבא.

יעקב מרגי: תודה, הישיבה נעולה.