ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1014, 2018-04-23 11:10

משה גפני: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הכספים.

משה גפני: הנושא: החלטת הממשלה לפעול להפרטת בית הספר המרכזי למלונאות בע"מ (תדמור).

משה גפני: אנחנו לפני כשנתיים קיימנו דיון על הקריסה של תדמור, אני גם הייתי שם.

משה גפני: מקום שנמצא בלב העיר הרצליה, עמד בפני סכנת סגירה.

משה גפני: העובדים, בערך 60 עובדים, עמדו בפני פיטורין, שזה הדבר שהכי מקומם אותנו כאן בוועדה.

משה גפני: הייתה תכנית שיביאו מפרק -זה ירד מעל ראשנו.

משה גפני: אנחנו מבינים שהצלנו את המקום הזה, שהוא מקום, אגב, לכל הדעות מקום טוב.

משה גפני: יש שם עובדים, אני ראיתי את העובדים.

משה גפני: יש שם עובדים מכל גווני הקשת של החברה הישראלית.

משה גפני: היה צריך להביא מפרק, הוא היה צריך מכרז, להביא זכיין.

משה גפני: קיבלתי תלונות בתקופה האחרונה, נדמה לי שגם עובדתית זה כנראה נכון, שבינתיים לא הביאו זכיין.

משה גפני: בינתיים המציאות היא מציאות שיכול להיות שהעובדים יפוטרו, יכול להיות שהעניין חוזר חזרה לקדמותו, ולכן, אני מקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אני מקווה שבסופו של הדיון, אנחנו נהיה יותר אופטימיים ממה שאני כרגע.

משה גפני: בבקשה, נמצא מישהו מתדמור עצמו שיכול להגיד משהו.

אלישבע דדון: צהריים טובים, אנחנו כבר היינו פה כמה פעמים.

אלישבע דדון: אנחנו נציגות העובדים.

משה גפני: אני לא מקבל שום דבר בכזה ראה וקדש.

משה גפני: אני רוצה לשמוע אחרי זה את מה שאתם אומרים.

אלישבע דדון: אנחנו נלחמים על הכבוד.

אלישבע דדון: אנחנו נלחמים על המעמד של העובדים, ובעיקר על העתיד שלהם.

אלישבע דדון: זה בעצם מה שהביא אותנו לפה.

אלישבע דדון: לפני כשנה וחצי התחיל תהליך הפירוק, פירוק מרצון, הפרטה בדרך של פירוק מרצון.

אלישבע דדון: הגיע המפרק לתדמור, והפיח בנו הרבה מאוד תקווה, כשבעצם הבנו שהוא אמור להיות החוליה המקשרת בין החברה שהייתה מצוקה מאוד גדולה, לבין השלב שבו אמור להגיע הזכיין אחרי מכרז וכדומה.

אלישבע דדון: העובדים מאוד שמחו.

אלישבע דדון: הוועדה הקצתה לטובת התהליך הזה 30 מיליון שקלים, וכולנו היינו אופטימיים מאוד.

אלישבע דדון: לצערנו, יש איזו הרגשה של מצג שווא של פירוק.

אלישבע דדון: עברה שנה וחצי, מכרז אין.

אלישבע דדון: לא יודעת איפה הוא נמצא.

אלישבע דדון: המצב הוא שהוא איננו, אין מכרז, אין זכיין.

אלישבע דדון: הכסף שהוועדה הקצתה לנו מתכלה מהר מאוד.

אלישבע דדון: המתקן שבו אנחנו נמצאים מתפורר, הוא דורש אחזקה מאוד גבוהה.

אלישבע דדון: אנחנו מאוד חוששים שההסכם הקיבוצי שעבדנו כל כך קשה למענו, לא נצליח להגיע אליו.

אלישבע דדון: יגיע בוקר שאנחנו נגיע לעבודה והדלתות יהיו סגורות – ואיפה אותו הסכם שעליו עבדנו כל כך קשה, שעובדים בעצם לא ימצאו את עצמם במצב שהם מקוששים את כספם, או זוחלים לביטוח הלאומי.

אלישבע דדון: אנחנו מאוד חוששים.

משה גפני: הדברים ברורים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, מי משיב?

ברי בר ציון: האוצר ביקש שאני אתחיל.

ברי בר ציון: אני המפרק המפריט של תדמור.

ברי בר ציון: אני אתחיל לומר שהמקום הזה עומד על העובדים.

ברי בר ציון: הוא קיים בזכות העובדים.

ברי בר ציון: אני חושב שהדאגות שאלישבע מביעה פה וגם פרוספר שהם נציגי העובדים הן דאגות לגיטימיות.

ברי בר ציון: בשנה וחצי האחרונות, סליחה - הם אמורים לצאת למכרז בחגי תשרי.

ברי בר ציון: בשל עניינים מקצועיים משפטיים המכרז הזה התעכב.

ברי בר ציון: כל הפלטפורמה מוכנה, אם הוועדה תרצה, נשמח להסביר, אבל זה לא ממש מעניין כרגע.

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו לא מנהלים את תדמור, אנחנו רוצים שתוציאו את המכרז.

ברי בר ציון: אכן.

ברי בר ציון: אין מי שרוצה להוציא את המכרז יותר ממני, כמובן, חוץ מהעובדים.

משה גפני: ואחריכם אני.

ברי בר ציון: אני חושב שהאוצר עומד לפני אדוני כי זה עולה כסף.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה האוצר - - -

ברי בר ציון: האוצר מבקש להפריט את המקום.

משה גפני: זה דיון מעקב.

משה גפני: אתה יכול להוציא אותנו אופטימי או לא.

ברי בר ציון: אני אוציא אתכם אופטימי.

משה גפני: בבקשה, זה חשוב.

משה גפני: אגב, אנחנו לא הולכים לשום מקום.

משה גפני: לכן, מה שתגיד עכשיו, אנחנו נבדוק את זה בהמשך.

משה גפני: זה לא, אנחנו בעוד שנתיים נבוא, יכול להיות שבעוד שבועיים נבוא.

ברי בר ציון: אז אני קודם כל מקווה שתבואו גם בעוד שבועיים וגם עוד שנתיים.

ברי בר ציון: עוד שבועיים – בשביל לראות שאנחנו זזים.

ברי בר ציון: ועוד שנתיים – בשביל לראות שסיימנו.

ברי בר ציון: אני מקווה מאוד שהמכרז הזה ייצא בתחילת מאי.

ברי בר ציון: שבועיים וחצי - בתקווה גדולה.

משה גפני: מי יכול להפריע למכרז בתחילת מאי?

ברי בר ציון: רק הביורוקרטיה, שום דבר אחר.

ברי בר ציון: הכול מוכן כבר חצי שנה.

ברי בר ציון: יש ליבון של דברים שהם לא במהות, אלא בפסים מקצועיים אין לך מושג אדוני כמה זה מתסכל אותי, באמת, זה בעניין יום יומי.

ברי בר ציון: יתר על כן, מאוד קשה - יושב לידי המנהל המיוחד של המקום.

ברי בר ציון: מאוד קשה לנהל עסק במצב כזה - עם עובדים שמחכים לסיפור, ועם מבנה שכפי שאמרו הוא מתפורר והוא מחכה לזכיין שיעשה את מה שצריך, ולכן, צודקים במה שנאמר.

משה גפני: תחילת מאי המכרז יוצא.

ברי בר ציון: בעזרת השם.

משה גפני: בעזרת השם זה ברור.

משה גפני: אבל זה התאריך.

ברי בר ציון: כן, התאריך הזה זז כבר מספר פעמים.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: מתי עכשיו?

ברי בר ציון: עכשיו מבחינתי, בתחילת מאי צריך לצאת.

ברי בר ציון: אתם רוצים להיות זהירים - אמצע מאי.

ברי בר ציון: אדוני, אחרי שיחה עם עמיתיי מהאוצר אני מתקן – אמצע מאי.

ברי בר ציון: אמרתי לעובדים, ואני אומר שוב, ותיכף, אני מניח, יאשרו חבריי פה.

ברי בר ציון: כל זכויות העובדים באשר הם - - -

משה גפני: זכויות העובדים לא מעניינים אותי, פשוט לא מעניינים אותי.

משה גפני: אני רוצה שהעובדים ימשיכו לעבוד.

משה גפני: אני לא רוצה זכויות עובדים, זכויות עובדים אנחנו מקבלים פה הרבה פעמים.

משה גפני: אנחנו דנים על תע"ש, אז על זכויות עובדים.

משה גפני: לא רוצה זכויות עובדים, אני רוצה שהם יעבדו.

ברי בר ציון: כל מה שחתמו איתם צריך להיות ממומש.

משה גפני: בסדר, צריכים לעבוד, אחרת מה עשינו?

משה גפני: מה, הם יילכו ללשכת התעסוקה, יילכו לביטוח לאומי.

משה גפני: הבאנו כסף כדי שהעובדים יעבדו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה, משרד האוצר.

עומרי בן-חור: אני מאגף תקציבים, משרד האוצר.

עומרי בן-חור: אין לי הרבה מה להוסיף מעבר למה שברי אמר.

עומרי בן-חור: צריך להוציא את המכרז, ויפה שעה אחת קודם.

עומרי בן-חור: זה מין של ניסוחים, של מספר הסכמים שכרוכים מסמכי המכרז.

עומרי בן-חור: אני מעריך שמהלך מאי - - -

משה גפני: הוא אומר שזה מוכן כבר מתחילת השנה.

עומרי בן-חור: המתווה, ההסכמות וכל הסוגיות של המהות, של ניקודים, של תנאי סף, כל הדברים האלה כבר מזמן סגורים.

משה גפני: כן, אבל אתה יודע שבינתיים הבניין מתכלה, הוא מעלה את המחיר של לשפץ אותו.

משה גפני: בינתיים משלמים משכורות, לפי דעתי, גם לא נמוכות.

משה גפני: הכסף הזה שעליו דיברנו כל הזמן, הוא בעצם יגיע ליום שבו הוא גם לא יהיה קיים, ואז אנחנו מתחילים את הכול מחדש - זה רק מה שחסר לי.

עומרי בן-חור: אני יותר ממסכים אתך.

עומרי בן-חור: אני גם לא רוצה שקופת המדינה תשלם מעבר רק בגלל עיכובים בירוקרטיים.

עומרי בן-חור: אני מקווה שבמהלך מאי - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות החברות הממשלתיות.

רועי כחלון: חשוב להבהיר כך.

רועי כחלון: יש צוות היגוי שעובד מטעם הרבה מאוד משרדי ממשלה שרלבנטיים, לרבות, מספר גורמים באוצר והתאחדות בתי-המלון.

רועי כחלון: צוות ההיגוי נפגש באופן תדיר.

רועי כחלון: אנחנו מעדכנים – רק בשבוע שעבר הייתה לנו ישיבה נוספת, לפני חודש וחצי עוד ישיבה.

רועי כחלון: אנחנו עובדים גם כדי לפקח על עבודת המפרק וכדי לבחון את התקצוב שניתן על ידי ועדת הכספים.

רועי כחלון: אנחנו עובדים גם כדי לקדם את ההליך המכרזי.

רועי כחלון: למרות שכבר אמרת, אני אומר, שחשוב מאוד להבהיר פה, כי עלו כאן תהיות בקרב העובדים, גם בפנינו, וגם כרגע בפני ועדת הכספים.

רועי כחלון: חשוב מאוד להבהיר שכל זכויות העובדים, וזה חשוב להיאמר - - -

משה גפני: זכויות העובדים לא מעניינות אותנו.

משה גפני: לא, זה הדבר הכי קל.

משה גפני: אתם תתנו שבעה מיליון שקל, או תשעה מיליון שקל ואתם תגידו - פתרנו את הבעיה, זכויות העובדים, מקבלים פיצויים, אנחנו לא ביקשנו את זה.

משה גפני: אגב, אנחנו לא נאשר את העברה הזאת, שלא תהיה טעות.

משה גפני: העובדים צריכים לעבוד, על זה ניתן הכסף.

משה גפני: המקום צריך לפרוח.

משה גפני: הוא לא יכול לתת זכויות עובדים.

משה גפני: אני מזמין את כולם לבוא לשם, זה פשוט לבכות.

רועי כחלון: אנחנו גם ביקרנו בנכס.

משה גפני: גם אני, זה לא התפקיד שלי שם, אבל ביקרתי שם.

רועי כחלון: בהקשר למה שהמפרק ציין.

רועי כחלון: אז באמת, אנחנו בתהליך שאמור להסתיים תוך פרק זמן קצר של מספר שבועות.

משה גפני: כן, אומרים אמצע מאי.

שגית אפיק: מה הביורוקרטיה, מה עיכב?

רועי כחלון: חשוב להבהיר.

רועי כחלון: - - - צפוי להיכנס לפרק זמן של קרוב ל-25 שנה.

רועי כחלון: יש פה תהליך מורכב שמורכב ממספר משרדי ממשלה, לרבות ההפעלה של המלון, הפעלה של בית הספר.

רועי כחלון: שיתוף עם משרד הרווחה, ועם משרד הכלכלה, ועם משרד התיירות.

רועי כחלון: כדי שהדבר התבצע כמו שצריך.

רועי כחלון: כדי שהמדינה לא תבוא ואנחנו נשב פה בפניך בעוד שנה, או בעוד שנה וחצי, ותגיד, איפה הטעות הגדולה שנעשתה פה, אז חשוב שהדברים יהיו עקב בצד אגודל, על מנת שהדברים האלה התקדמו והסתיימו כמו שצריך.

משה גפני: זה הרבה מאוד זמן.

משה גפני: כל מה שאתה אומר נכון לחודש לא לשנה וחצי.

רועי כחלון: חשוב לומר.

רועי כחלון: העובדים כרגע מועסקים על ידי החברה.

רועי כחלון: מקבלים שכר שאנחנו יודעים איך עובדות חברות בפירוק.

רועי כחלון: חשוב להבהיר, מדובר כאן בעובדים שמגיעים לעבודה, מקבלים שכר.

משה גפני: הבאנו כסף, המדינה הביאה כסף.

משה גפני: זה לא באוויר.

משה גפני: זה לא כמו המקרה הקודם.

משה גפני: מדובר על חברות שאנחנו לא השקענו בהן כלום.

משה גפני: אמצע מאי.

רועי כחלון: אנחנו נעשה את כל המאמצים על מנת לזרז את זה.

רועי כחלון: ובעזרת השם, לקראת אכן ייכנס יזם ויפעיל את המקום.

רועי כחלון: זה הכיוון וזו המטרה.

משה גפני: משרד התיירות.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: את בעלת הבית.

מינה גנם: כן, אני בעלת הבית חלקית.

מינה גנם: אני סמנכ"לית משרד התיירות.

מינה גנם: משרד התיירות תמיד ראה בתדמור גוף מרכזי בהכשרה מקצועית במקצועות התיירות וגם היום כך.

מינה גנם: לצערי, מלכתחילה, המטרה של ההפרטה הזו הייתה לטובת העניין.

מינה גנם: זאת אומרת, אנחנו ראינו שהמדינה לא יודעת כל כך להפעיל חברה כדי שתכשיר כוח אדם.

מינה גנם: לכן אמרנו בוא נביא זכיין, אפילו מחו"ל, שזה המקצוע שלו שהוא מומחה בעניין - בוא נעשה מהפכה בעניין של מקצועות התיירות.

מינה גנם: נביא מישהו מקורנל, נביא מישהו משווייץ.

מינה גנם: הבעיה היא שזה נהיה כאב לב כי עובר הזמן ועוד שנה, ועוד שנה.

מינה גנם: כיוון שידוע לציבור שהחברה בהפרטה ומתנדנדת, והעובדים באים לפה, וכל הזמן בעיתונות קשה מאוד לקבל מועמדים, ואף אחד לא רוצה לשים כסף בבניין, אז התשתית מתמוטטת.

מינה גנם: ככל שאנחנו מנסים, הממשלה בכנסות מנסה לטפל גם בהפרטה ולא מצליחה, והמקום מתמוטט.

מיקי לוי: הנכס כל כך יקר.

מיקי לוי: אני לא מבין אתכם – במרכז העניינים נכס ששווה מיליונים, ונותנים לו להתפרק?

משה גפני: לא להאמין.

משה גפני: אתם המשרד הממשלתי שמופקד עליו.

משה גפני: אתם לא יכולים לעמוד מהצד.

משה גפני: זה נראה כמו מדינת חלם.

מינה גנם: לא מגיע לנו נזיפה.

משה גפני: אם אני הובנתי שאני נוזף בכם, אני חוזר בי, אבל אני רותח מזעם בגלל שמשרד התיירות צריך להיות זה שמפקח על זה.

משה גפני: אתם המשרד.

מינה גנם: אנחנו שם כל הזמן.

משה גפני: שם, ובינתיים הקירות מתקלפים.

משה גפני: היה צריך לבוא שר התיירות לפה, ולהגיד, תשמעו חבריי בוועדת הכספים, תדעו לכם, העסק לא עובד ואלה הסיבות - למה אני צריך לזמן את הישיבה הזאת?

משה גפני: למה לא אתם?

משה גפני: אני ממש לא נוזף בכם.

משה גפני: משרד התיירות הוא משרד שמצליח, הוא משרד שהביא מספר תיירים לארץ בשנה האחרונה מה שלא היה מאז קום המדינה.

משה גפני: זה משרד שאנחנו מעבירים לו הרבה מאוד כסף, מגיע דבר כזה שהוא לא גדול, הוא דבר שאנחנו לא מבינים למה זה ואתם שותקים.

משה גפני: אם הייתם משרד שלא שווה, הייתי אומר, מה יש לדבר אתכם - אתם משרד מצליח.

מינה גנם: יש לפעמים אי הצלחות כנראה.

משה גפני: מה את מציעה לעשות?

מינה גנם: אני מציעה לתת לוועדת ההיגוי שהייתי חברה בה עד לא מזמן את ההזדמנות עד אמצע מאי ונראה.

מינה גנם: אבל אם זה לא יצלח, אנחנו נצטרך להתכנס ולראות מה עושים.

פרוספר ביטון: אני יושב-ראש ועד העובדים של מלון תדמור.

פרוספר ביטון: אני רוצה להזכיר ליושבים כאן, ולכבודו, ככל שמתאחרים ביציאת המכרז, אולי האנשים לא יודעים, לא הזכירו את זה פה, יש להם להפעיל את העסק הזה עד דצמבר.

פרוספר ביטון: אחרי דצמבר אין אפשרות להפעיל אותו בכלל, אין אישור להפעיל אותו.

פרוספר ביטון: נצטרך להוציא המון כסף – לא כיבוי אש, לא תברואה, לא בטיחות ולא נגישות.

פרוספר ביטון: כל הדברים האלה מצריכים מיליוני שקלים.

פרוספר ביטון: אם הם לא יוציאו את המכרז עכשיו, כי גם אם יוציאו את המכרז, ייקח עוד זמן למצוא זכיין אם בכלל יהיה איזה זכיין שירצה לקחת את זה.

משה גפני: ואם אכן הם יעמדו בדיבורם והמכרז ייצא במאי, זה פותר את הבעיה?

פרוספר ביטון: אבל גם ייצא במאי, זה ייקח הרבה זמן שימצאו זכיין בתנאים שאמור הזכיין לקבל.

משה גפני: מה אתה מציע, אני שובר את הראש מה לעשות.

פרוספר ביטון: אני לא יושב בכיסא הזה שלהם של האוצר.

משה גפני: תשב בכיסא שלי – מה אתה מציע לעשות?

פרוספר ביטון: אני הולך להגיד משהו שאני חושב שאני מייצג את העובדים.

פרוספר ביטון: לתת לעובדים את כל מה שמגיע להם על פי ההסכם שהושג כאן בוועדה, ולסגור את העסק, ושהם ימכרו אותו מתי שהם רוצים ואיך שהם רוצים.

מיקי לוי: זו קריאת ייאוש.

משה גפני: אני לא מקבל את זה.

משה גפני: צריך לתת את הצ'אנס לעניין הזה, מפני שאם לא, האנשים ישלמו את המחיר על זה.

משה גפני: זה לא יכול להיות, אנחנו כבר לפני שנתיים דיברנו כאן בוועדה.

משה גפני: היה צריך לעשות פעולות, הצטרכו לתת הסברים למה זה לא נעשה.

משה גפני: אני מקווה שלא נגיע לשם.

משה גפני: אני מקווה שאכן הם יעמדו בדיבורם.

משה גפני: ייצא מכרז וזה יילך מהר.

משה גפני: אני לא מבין, עד לרגע זה, אני לא מבין - זה מקום מרכזי, מקום יפה, זה מקום שיש עובדים, עובדים מסורים, אני ראיתי את העובדים, ראיתי.

משה גפני: אמצע מאי מתי?

משה גפני: תאריך?

רועי כחלון: במהלך חודש מאי.

משה גפני: אני מבקש שתאמרו לי במהלך חודש מאי מה קרה עם המכרז הזה.

משה גפני: אני מקווה שלא נצטרך לעשות ישיבה נוספת בסוף מאי, ואז להתחיל לחפש אשמים, זה לא התפקיד שלנו.

אלישבע דדון: אני רוצה לשאול, חלילה והיה מצב – כי אני יודעת שגם מראש השנה, אגב, כינסו את העובדים, ואמרו שתוך יומיים יהיה מכרז – השאלה רק לאיזה ראש השנה התכוונו.

אלישבע דדון: אנחנו לא כל כך יודעים.

אלישבע דדון: אני שואלת – והיה וחלילה אין מכרז והכסף מתכלה, מה קורה עם העובדים?

משה גפני: אני הולך לענות לך תשובה שאני לא מסכים לה.

משה גפני: התשובה היא שהם היו רוצים להביא כסף כדי לתת את זכויות העובדים - אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אני לא מקבל את אמירות הייאוש האלה של בוא נסגור.

משה גפני: לסגור זה כתם, זה דבר שהוא איננו נכון.

משה גפני: זה לא יעבור בשקט.

משה גפני: מבחינת ועדת הכספים, אם זה ייסגר זה לא יעבור בשקט.

משה גפני: אנחנו עשינו כל מאמץ.

משה גפני: אנחנו, לגבי עובדים עד היום ברוך השם לא נכשלנו, לא נכשלנו בדברים שטיפלנו בהם, תדמור זה אחד המקומות שאנחנו מתגאים בו.

משה גפני: עשינו יחד עם משרדי הממשלה, יחד עם רשות החברות, עשינו פעולות יחד, הבאנו כסף שהמדינה השקיעה שם.

משה גפני: אנחנו לא יכולים עכשיו פתאום לבוא ולהגיד, רגע, סגרנו את העניין.

משה גפני: לכן, אני מציע - אנחנו מחכים עד מאי.

משה גפני: אני מבקש את הדיון, מאי זה כבר לא כל כך רחוק.

משה גפני: אני יודע שבינתיים ואמרתי את זה.

משה גפני: נותנים בינתיים למשכורות - הכסף מתכלה, גם בנושא של הרכוש והבניין יש בעיות.

משה גפני: אנחנו נותנים את הצ'אנס הזה, ואני מבקש שמשרד התיירות יהיה חלק מהעניין.

משה גפני: אני פוגש את שר התיירות, יריב לוין, אגב, זה עלה פעם אחת באיזה דיון אצל ראש הממשלה.

משה גפני: אני לא מתכוון להרפות מזה, בואו נחכה, נתפלל שזה באמת ייצא לפועל.

משה גפני: הם נראים אנשים טובים.

משה גפני: הם נראים אנשים שרוצים לעזור.

אלישבע דדון: אני קצת מיואשת, אגיד לך בכנות.

משה גפני: עד סוף מאי תשובה.

משה גפני: אם התשובה תהיה חיובית, אז בסדר, נעקוב אחרי זה.

משה גפני: אם חס וחלילה לא, אנחנו נקיים דיון ונחשוב מה עושים, ונראה מי אשם בעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה לכולם.