הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 169, 2018-04-30 12:30

רחל עזריה: צהריים טובים, אני שמחה לפתוח ישיבת הוועדה בנושא חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז-2017.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שזה היה אחד החוקים המשמחים אבל המאתגרים.

רחל עזריה: גם אני וגם חברי הצוות שלי, נוספו לנו שערות לבנות.

רחל עזריה: זה תמיד מפתי שדברים שהם לגמרי בקונצנזוס וכאילו אמורים להיות נורא נורא קלים, הרבה פעמים הם הדברים הכי קשים.

רחל עזריה: ובאמת, שנה אחרי ביקשנו לראות נתונים ולהבין מה הולך, מה לא הולך, מה הולך טוב, אם יש אתגרים, מה הדברים שצריך לעשות, ואני אבקש מביטוח לאומי להתחיל בהצגה ואז נמשיך משם.

רחל עזריה: בינתיים, אני אבקש מהמשתתפים ומהמשתתפות, אם יש דברים שחשוב לכם להעלות, שלדעתכם לא עובדים כמו שצריך או דברים שצריך לשפר או דברים שציפיתם, תעלו ונראה אם נצליח להתקדם איתם.

הילה שור: אני עורכת דין הילה שור מהלשכה המשפטית במוסד לביטוח לאומי.

הילה שור: קודם כל, בירכנו וכמובן שאנחנו מברכים על התיקונים היפים בחוק - -

רחל עזריה: הייתם שותפים מרכזיים.

הילה שור: - - שלמעשה הוסיפו אפשרות לבני הזוג לשהות במקביל שבעה ימים בחופשת לידה והאריכו את תקופת הלידה וההורות בשבעה ימים.

הילה שור: מבחינתנו היישום עבר בצורה חלקה ללא תקלות.

הילה שור: התחלנו אפילו ליישם את החוק שלושה שבועות לפני המועד הקובע.

הילה שור: החוק גם יושם למפרע ממועד התחולה שלו, מה-1 בינואר 2017 ואילך - - - שהיה תלוי ועומד, ללא שום תקלות.

הילה שור: לא נתקלנו עד כה בקושי שעלה מהשטח.

הילה שור: כמובן שנשמח לשמוע אם ישנו קושי כלשהו.

רחל עזריה: אז מתי בעצם החוק נכנס לתוקף, החלק של הגברים?

אסתר נמרודי: הגברים זה בשתי פעימות.

אסתר נמרודי: אלה עם המתחלפת הוא נכנס נדמה לי ביום הפרסום שהיה 2 באפריל, החופשה החופפת.

ענת מימון: 20 באפריל.

אסתר נמרודי: והמתחלפת הוא נכנס ב-20 באפריל, אבל ב-1 ביוני זה היה המועד הראשון שאחרי 42 ימים של האישה שהיא צריכה לשהות ואז הוא החליף אותה.

רחל עזריה: אז בעצם כשאנחנו רואים את הנתונים של 2017, זה בעצם על פני חצי שנה.

הילה שור: יש לנו כאן את שרון ממינהל מחקר ותכנון במוסד, והוא יכול להסביר לנו.

שרון אסיסקוביץ: צהריים טובים.

שרון אסיסקוביץ: יש לנו מספר נתונים, גם נתונים כלליים של כמה גברים קיבלו וגם נתונים השוואתיים על תקופות זמן דומות במטרה לנסות ולאתר את ההשפעה של שינוי החקיקה.

שרון אסיסקוביץ: אם ב-2016 כ-550 גברים קיבלו דמי לידה, אז ב-2017 שזה כולל גם את התקופה שלפני שינוי החוק וגם אחר כך, אנחנו מגיעים לקרוב ל-1,000 גברים.

שרון אסיסקוביץ: וב-2018 אנחנו כרגע בקצב של כ-1,300 גברים שאנחנו מעריכים - - - במהלך השנה.

שרון אסיסקוביץ: כרגע עד 25 באפריל קיבלו כ-400 גברים.

שרון אסיסקוביץ: אם אנחנו משווים את הרבעון הראשון של 2017 לרבעון הראשון של 2018, שזו תקופה שלפני שינוי החקיקה, זו תקופה שהיא פרק זמן מסוים לאחר שהחוקים התקבלו והם הבשילו, אז אנחנו רואים בהחלט תרומה מהותית של שינוי החקיקה להגדלה מסוימת של מספר הגברים.

רחל עזריה: הרבה שנים זה עמד על 500 פחות או יותר, נכון?

שרון אסיסקוביץ: למשל, בשנים 2012 עד 2016 מספר הגברים נע בין 450 ל-500.

רחל עזריה: וכמה להערכתך זה יהיה עד סוף 2018?

שרון אסיסקוביץ: אני מעריך שאם הקצב הנוכחי יימשך, בסביבות 1,300 גברים יקבלו.

רחל עזריה: כמעט פי שלושה.

שרון אסיסקוביץ: יכול להיות שהנתון יעלה קצת כי אנחנו רואים גידול במהלך השנה.

שרון אסיסקוביץ: ברבעון הראשון של 2017, בחודשים ינואר עד מרץ 2017, 137 גברים קיבלו דמי לידה.

שרון אסיסקוביץ: לעומת זאת ברבעון הראשון של 2018, שזה לאחר זמן מה של שינוי החקיקה, 324 גברים, שזה פי שניים וחצי.

שרון אסיסקוביץ: ואם אנחנו מנסים לפלח אותם, אז 100 מאותם 324 גברים קיבלנו בתקופה מקבילה או חלקם גם מחליפה, אבל בסופו של דבר שי שלנו כמות שאנחנו יכולים להבחין בינה לבין האוכלוסיה הקודמת, וגם מספר הדברים שקיבלו דמי לידה, חלקו בתקופה, לא קיבלו באופן מקביל, גם הוא גדל במידה יפה להיקפים הקיימים.

שרון אסיסקוביץ: זה מבחינת המספרים.

רחל עזריה: ובכלל, אתה רוצה לספר את הנתונים?

שרון אסיסקוביץ: נתון מעניין שאני מניח שאתי תוכל לשפוך עליו קצת יותר אור – כשניסינו לראות את המעמד התעסוקתי של הגברים, אז גם ב-2017 וגם בתחילת 2018, שיעור העצמאים גבוה פי שניים מהשיעור שלהם בגלל אוכלוסיית העובדים במשק.

שרון אסיסקוביץ: 15%–16% לעומת 8%.

שרון אסיסקוביץ: נתונים אחרים – שוב, רוב דמי הלידה לגבר נלקחו בעקבות לידה של ילד ראשון או שני, כמעט 3/5 מהמקרים, אבל אני מניח שזה לא רחוק יותר מדי גם ממה שאנחנו מוצאים בכלל האוכלוסיה.

שרון אסיסקוביץ: יותר ממחצית נמצאים באיזור המרכז.

רחל עזריה: אמר לי מישהו שפשוט יש הרבה מבוטחים באיזור המרכז.

רחל עזריה: זה נכון או לא בהכרח?

שרון אסיסקוביץ: מכיוון שהחלוקה פה לאיזורים מושפעת מהחלוקה לפי סניפים של ביטוח לאומי, אז מן הסתם יש פה את ההטיה של יותר מבוטחים באיזור המרכז.

רחל עזריה: אבל עדיין אפשר לומר שזה יותר נפוץ.

רחל עזריה: ראיתי גם במחוז צפון שזה יחסית - - -

שרון אסיסקוביץ: במחוז צפון אני מניח שהם יחסית מעט.

שרון אסיסקוביץ: מדובר בלא מעט סניפים של ביטוח לאומי שנמצאים שם עם כמות אוכלוסיה די גדולה, ואני מניח שהמספר יחסית קטן ביחס לגודל האוכלוסיה.

רחל עזריה: הוא נראה הרבה יותר גדול.

רחל עזריה: איך חלוקת האוכלוסיה בדרך כלל בביטוח לאומי?

רחל עזריה: יש הכי הרבה במרכז, יש גם הרבה בירושלים, לא?

שרון אסיסקוביץ: אין לי את הנתונים של חלוקת הזכאים של מקבלות דמי הלידה.

שרון אסיסקוביץ: נוכל להעביר לוועדה בהמשך.

שרון אסיסקוביץ: יש שני נתונים שאני מתייחס אליהם בזהירות, הם לא מופיעים פה בדוחות.

שרון אסיסקוביץ: זה התפלגות ההכנסות, מכיוון שיש לנו עניין מסוים עם תאימות של קבצי הנתונים שעבדנו עליהם, אבל אנחנו יכולים להגיד בביטחון שהשכר של הגברים שמקבלים לידה, השכר השכיח מעל השכר הממוצע.

שרון אסיסקוביץ: כ-80% ממקבלי דמי לידה מקבלים מעל השכר הממוצע.

שרון אסיסקוביץ: לעומת זאת, פחות מרבע מהנשים שמקבלות דמי לידה מקבלות מעל השכר הממוצע.

רחל עזריה: טוב, זה פשוט הוגן.

שרון אסיסקוביץ: כן, אבל זה גם הקצנה - - -

רחל עזריה: אתה אומר שגברים עם שכר גבוה הם אלה שבדרך כלל לוקחים את השבוע?

שרון אסיסקוביץ: יכול להיות שיש להם יותר אפשרויות.

רחל עזריה: מה הפער?

שרון אסיסקוביץ: כ-80% מהגברים - - -

רחל עזריה: אתה יכול לתת כמה עולה שבוע גבר ושבוע אישה?

אסתר נמרודי: לאישה אנחנו יודעים.

רחל עזריה: לכן אני אומרת, הוא יגיד את הגבר - - -

אסתר נמרודי: בסביבות 600 שקלים דמי לידה ממוצעים ליום לגבר לעומת 260 שקלים.

רחל עזריה: וואו.

מאירה בסוק: סליחה, אפשר לבדוק גם את הנושא של עובדי ציבור לעומת פרטי?

מאירה בסוק: אני חושבת שהם לוקחים פחות.

רחל עזריה: מי?

מאירה בסוק: גברים שעובדים במקומות פרטיים לוקחים פחות חופשת לידה מאשר במקומות ציבור.

רחל עזריה: לא, הם אומרים שלא.

רחל עזריה: לפי השכר זה לא נראה.

רחל עזריה: נראה שמי שלוקח זה מי שעובד פרטי.

מאירה בסוק: אני לא יודעת.

מאירה בסוק: אני שואלת.

רחל עזריה: כי זה שכר גבוה יחסית למגזר הציבורי.

מאירה בסוק: גברים גם במשק הציבורי מרוויחים יותר מנשים.

רחל עזריה: בסדר, אבל זה בפער גדול.

רחל עזריה: אני זוכרת שאמרו ששבוע לאישה עולה רבע מיליארד, ושבוע לגבר יעלה 360 מיליון.

רחל עזריה: אני לא זוכרת אם 360 או 320.

אסתר נמרודי: עד כמה שאני זוכרת, השכר של הגבר זה פי 2.5 מהאישה.

רחל עזריה: וזה פה.

רחל עזריה: כן, אז זה יותר גבוה.

רחל עזריה: זה אומר שגברים ממעמד סוציו-אקונומי גבוה לוקחים את השבוע.

רחל עזריה: טוב, זה לא מפתיע.

שרון אסיסקוביץ: ועוד נתון שלא צירפנו אותו – הגיל הממוצע של הגברים שמקבלים דמי לידה גבוה יותר מהגיל של הנשים.

רחל עזריה: אבל באופן כללי זו מעין מוסכמה חברתית ידועה.

רחל עזריה: בכמה שנים?

שרון אסיסקוביץ: בסביבות ארבע-חמש שנים.

שרון אסיסקוביץ: זה מתבטא גם בהכנסות כי בסופו של דבר, ככל שאדם מבוגר יותר, מקומות בשוק העבודה גבוה יותר, בטוח יותר.

רחל עזריה: ומה הגיל הממוצע?

שרון אסיסקוביץ: לגברים, אם אני זוכר נכון, הוא 35.

רחל עזריה: זה גם לקראת סיום המילואים.

ענת מימון: יש לכם אפשרות לדעת מבחינת המיקום של אותו שבוע על פני חופשת הלידה, אם זה בעיקר בהתחלה, באמצע או בסוף?

ענת מימון: וגם אם זה נעשה לאחר השבוע שנלקח על חשבון ימי מחלה וחופשה.

ענת מימון: כלומר, אם גברים מנצלים גם וגם או - - -

רחל עזריה: זה כולל את השבועות של מחלה וחופשה?

שרון אסיסקוביץ: לא.

רחל עזריה: אז זה רק מה שאתם.

רחל עזריה: אז יכול להיות שגם זה.

אסתר נמרודי: לנו אין את המידע הזה.

רחל עזריה: יש למישהו את המידע הזה?

רחל עזריה: יכול להיות שאפילו יותר גברים לקחו.

קריאה: לפחות את המחלה הם לקחו.

איה דביר: כי הוא לא דמי לידה מביטוח לאומי, השבוע - - -

רחל עזריה: נכון, אז אין לנו דרך לדעת.

ענת מימון: נכון, אבל מבחינת אם זה בתחילת החופשה או הסוף.

אסתר נמרודי: את זה כן אפשר לבדוק.

אסתר נמרודי: אנחנו נבדוק ונעביר לכם.

רחל עזריה: מעניין מתי הם לוקחים את הזמן הזה.

רחל עזריה: ואנחנו יודעים כמה לקחו שבוע וכגמה לוקחים יותר?

שרון אסיסקוביץ: כ-220 מתוך 1,000 גברים לקחו שבוע.

שרון אסיסקוביץ: אבל שוב, מדובר על קבוצה שלמעשה כוללת גם תקופה שלפני החוק.

שרון אסיסקוביץ: אז בערך 750 גברים שלקחו בתקופה הרלוונטית, מאז שהחוק נכנס לתוקף, כ-220 מהם - - -

ענת מימון: למרות שלפני החוק אי אפשר היה לקחת שבוע.

ענת מימון: היה אפשר רק שלושה שבועות.

שרון אסיסקוביץ: אבל עדיין, אם אנחנו רוצים לראות את השילוב, אנחנו צריכים לקחת את התקופה הרלוונטית.

שרון אסיסקוביץ: אז ב-2017, מתוך 750 גברים, 220 לקחו שבוע, ועוד בערך 20 גברים - - -

רחל עזריה: אז איך אתם מסבירים את זה, כאילו היתה עלייה שלא קשורה לשינויי חקיקה.

רחל עזריה: אה, אני יודעת למה.

רחל עזריה: הרי עד עכשיו אם האבא לקח שלושה שבועות, האימא היתה צריכה לקצר ולחזור, והיום היא לא חייבת.

שרון אסיסקוביץ: רק שבוע - - -

רחל עזריה: זה כאילו לא הגיוני, כי זה היה תקוע ל-400 ומשהו, 400 ומשהו, 400 ומשהו, ואתה אומר שגם המספרים שלא קשורים - - -

ענת מימון: קיצרנו את השלושה גם לשבוע.

רחל עזריה: אבל שאלתי מי לוקח שבוע.

רחל עזריה: יכול להיות שלקחו שבועיים?

שרון אסיסקוביץ: יש לנו קבוצה קטנה של בערך 20 גברים שלקחו בין שמונה ל-20 ימים.

שרון אסיסקוביץ: יש השפעה לקיצור, זה הולך ביחד, שני השינויים האלו.

שרון אסיסקוביץ: אבל אני מניח שגם לעצם השבוע המקביל וגם ועצם הקיצור, לשניהם יש השפעה.

רחל עזריה: וגם הגמישות.

שרון אסיסקוביץ: כן.

שרון אסיסקוביץ: וגם יש לנו איזשהו גידול טבעי של בסביבות 50–60 מדי שנה בשנים האחרונות.

אסתר נמרודי: נראה שזו תקופה קצרה כדי לבדוק את ההשפעה.

רחל עזריה: כן, תקופה קצרה, אבל כן יש פה מובהקות.

אסתר נמרודי: יש, אבל כדאי לעקוב אחרי זה תקופה יותר ארוכה, גם עד שזה יחלחל ייקח זמן.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: קודם כל, תודה רבה.

רחל עזריה: תודה בכלל על שיתוף הפעולה ותודה על המידע עכשיו.

רחל עזריה: אסנת ואתורי, בבקשה.

אסנת ואתורי: שלום.

אסנת ואתורי: אני רוצה לברך ולהגיד שזה היה שינוי מאוד משמעותי.

אסנת ואתורי: אני חושבת שכל מי שיש לו ילדים מבין שכל שבוע הוא משמעותי וקריטי.

אסנת ואתורי: אני עדיין חושבת שזו היתה התחלה, התחלה טובה, ושחייבים להמשיך ולהאריך את זה.

אסנת ואתורי: אולי כשאנחנו מסתכלים על זה בהיבט של האימהות זה נראה בסדר, אבל כשאנחנו מסתכלים על זה בהיבט של התינוקות זה מעט מדי.

אסנת ואתורי: גם 15 שבועות זה ממש מעט.

אסנת ואתורי: אנחנו חייבים לדעתי להאריך את זה, ואני מאוד אוהבת את הכיוון הזה שבו דרך הארכה אנחנו הופכים את האבות לשותפים יותר.

אסנת ואתורי: לדעתי חייבים לקדם את הארכת חופשת הלידה דרך חופשה נוספת לאבות שהיא לא על חשבון האימהות.

אסנת ואתורי: ככה גם אנחנו מקדמים את הנושא של הורות שוויונית יותר ומוודאים שלתינוק יהיו הורים זמן רב יותר.

אסנת ואתורי: אני חושבת שנשארנו עדיין עם מצוקה מאוד גדולה בנושא הסיוע של מעונות היום.

אסנת ואתורי: וזה קריטי.

אסנת ואתורי: לא יכול להיות שאימהות שממצות את הזכות הבסיסית שלהם לחופשת לידה של 26 שבועות, נענשות על ידי זה שבעצם נלקחת מהם איזושהי זכאות שהן נמצאו מתאימות לה.

רחל עזריה: אני רק אומר שיש נציג של משרד האוצר שיגיע מאוחר יותר בדיוק לעניין הזה.

אסנת ואתורי: זה לדעתי נושא קריטי שעדיין צריך לתת עליו את הדעת.

אסנת ואתורי: אני מקווה מאוד שזה לא המקום שבו נגמרה העבודה ואנחנו מבינים כמה זה משמעותי וזה חשוב, ותודה על העשייה הזאת, לכל מי ששותף.

אסנת ואתורי: זה באמת מאוד משמעותי.

רחל עזריה: תודה גם לך.

רחל עזריה: אגב, אתמול עשיתי בדיקה קטנה מבחינת קופת המדינה אם יש סיכוי, והתשובה היתה, אל תעלי את זה בכלל עכשיו עוד שבוע.

רחל עזריה: אבל בסדר, את צריכה לעשות את העבודה שלך.

אסנת ואתורי: אנחנו פה לוודא שלא שוכחים.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: וגם זה דברים שהם תהליכים.

רחל עזריה: אני חושבת שהנתונים האלה הם מאוד חיוביים.

אסנת ואתורי: אנחנו מדברים על הרבה נתונים שהם בעיקר מנקודת מבט של ההורים, ואנחנו קצת שוכחים את התינוקות פה.

אסנת ואתורי: והתינוקות זה קריטי כשאנחנו מדברים על חופשת לידה.

אסנת ואתורי: כשמסתכלים עלינו לעומת כל מיני מקומות בעולם אז נהוג להסתכל על נשים ועל גברים, אבל אם אנחנו נסתכל על חופשת לידה ועל פרק הזמן שבו ההורים נמצאים עם תינוקות, אנחנו עדיין בבעיה ואני חושבת שמאוד חשוב לתת על זה את הדעת.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שאתמול ראיתי כתבה בעיתון, והיה על בריטניה לעומת ישראל, ואז כתבו שבבריטניה יש עד שנה בתשלום.

רחל עזריה: זה לא נכון.

רחל עזריה: רק בהתחלה זה 90%, ואחר כך זה יורד ל-50%, וזה יורד ל-10% מהשכר.

רחל עזריה: אז בישראל אומנם זה פרק זמן קצר יותר, אבל זה 100% שכר.

רחל עזריה: ואני לא יודעת אם את זוכרת, היו רעיונות לעשות חלק מהשכר, ואז הבנו שזה לא הוגן, כי מי שיש לו כסף יוכל להאריך הרבה מאוד זמן וישלים את השכר מהכסף שיש לו.

אסנת ואתורי: עדיין היו הצעות, כמו שבזמנו טרכטנברג ניסה להוביל, על איזושהי חזרה הדרגתית וכל מיני מצבים.

אסנת ואתורי: אני חושבת שבסופו של דבר הפער הוא עדיין גדול - - -

רחל עזריה: אל"ף, מבחינת השוואה בינלאומית - - -

אסנת ואתורי: לא, אני מדברת על פער בין כאלה שהיום יכולים להרשות לעצמם את ה-26 שבועות ובין כאלה שלא.

רחל עזריה: עם זה אני מסכימה.

אסנת ואתורי: ואני חושבת שאם המדינה הכירה בחשיבות של 26 שבועות חופשת לידה, ואנחנו מכירים את הערך המוסף של הנקה, וכל כך הרבה דברים שאנחנו שומעים עליהם, אני חושבת שאנחנו כחברה וכמדינה צריכים לוודא שאנחנו מצמצמים את הפערים האלה.

רחל עזריה: עם זה אני מסכימה לגמרי.

אסנת ואתורי: ואני מוכרחה להגיד שברור לי שזה משהו הדרגתי.

אסנת ואתורי: היתה זעקה מאוד גדולה מצד ההורים על איך הסתפקנו בשבוע ואיך לא המשכנו.

אסנת ואתורי: ואני גם אומרת, ברור שאי אפשר עכשיו בבת אחת לקחת את חופשת הלידה ולהפוך אותה ל-26 שבועות לכולם.

אסנת ואתורי: אבל אני קצת פוחדת שעם ההחלטה הזאת של שבוע כאן אנחנו עוצרים.

אסנת ואתורי: אני חושבת שחשוב לוודא שאנחנו בהתחלה וממשיכים לתת על זה את הדעת.

רחל עזריה: אני אגיד לך מה אני חושבת עכשיו במבט של עשור של עיסוק בנושאים האלה.

רחל עזריה: כל שנה-שנתיים פורצת מחאה, ככה זה קורה, ואז כל פעם, נניח אחרי מחאת עגלות קיבלנו את גני הילדים בחינם שלוש ארבע.

רחל עזריה: לא קיבלנו צהרונים בכל הארץ.

רחל עזריה: ועכשיו הצהרונים.

רחל עזריה: ואז קיבלנו את בית הספר של החופש הגדול, ועכשיו את בית הספר של החגים.

רחל עזריה: כלך פעם יש עוד קצת ועוד קצת.

רחל עזריה: ומה שכן קרה, שהורים לילדים קטנים הפכו להיות קבוצה אזרחית פוליטית מאורגנת, הפכו להיות כוח שצריך להתייחס אליו.

רחל עזריה: אז אני לא חושבת שזה יעצור פה.

רחל עזריה: אני די בטוחה שזה ימשיך.

רחל עזריה: אז בסדר, זה ייקח עוד סיבוב.

אסנת ואתורי: תודה.

רחל עזריה: בבקשה, בכיף.

רחל עזריה: מרים זלקינד, משדולת הנשים, בבקשה.

מרים זלקינד: גם אני מצטרפת לברכות.

מרים זלקינד: זה באמת משמח לראות את השינויים משנה שעברה, ובאמת נעשתה כאן עבודה רצינית וחשובה.

מרים זלקינד: ברבות על כך.

מרים זלקינד: אנחנו בכל זאת רואות עדיין אחוזים מאוד נמוכים של ניצול חופשת לידה על ידי אבות.

מרים זלקינד: ממש פחות מאחוז.

רחל עזריה: זה כבר הגיע לאחוז, לא?

מרים זלקינד: לדעתי לא.

מרים זלקינד: אשמח להתבדות.

מרים זלקינד: כדי ליצור שוק תעסוקה שוויוני ולשנות את החלוקה של התפקידים המסורתיים בין שוק העבודה לבית, אנחנו חייבות לראות חופשת לידה אמיתית, ארוכה, שאינה ניתנת להעברה, לאבות.

מרים זלקינד: אנחנו פרסמנו לפני כחודש דוח מקיף של השדולה על חופשת לידה לאבות ועל שוק התעסוקה ועל איך צריך לעשות את זה לטעמנו.

מרים זלקינד: אנחנו מבינות שאי אפשר להגיע מאפס למאה ומיד לעשות את המודל האיסלנדי, ולכן בדוח שנאי מציעה לכולם לקרוא אותו, אנחנו מציעות מודל דו שלבי, כאשר החלק הראשון שלו, מודל הביניים מציע שתקופה של שבועיים תינתן לאב באופן בלעדי ובלתי ניתן להעברה, שבועיים נוספים יינתנו למי מבני הזוג לבחירת המשפחה כמודל בונוס כאשר רק אם האב ינצל את השבועיים המידיים שלו יהיה את השבועיים בונוס.

רחל עזריה: בנוסף ל-15?

מרים זלקינד: נכון.

מרים זלקינד: אני יודעת שזה עדיין נראה לנו רחוק, אבל אני חושבת שזה הדבר שצריך לשאוף אליו כדי לשנות מהיסוד את שוק התעסוקה, חלוקת תפקידים, להביא לשוויון מגדרי.

מרים זלקינד: אני קוראת לכם להתחיל להניע את הגלגלים.

רחל עזריה: אני אגיד לך מה הבעיה, מרים.

רחל עזריה: אם גברים היו מרוויחים כמו נשים, זה היה הרבה יותר קל לעשות את המהלך הזה.

רחל עזריה: בגלל שגברים מרוויחים יותר מנשים אז העלות של שבוע – אני יכולה לתת לאישה עוד שבוע וחצי על חשבון שבוע לגבר.

רחל עזריה: ולכן תמיד הרבה יותר מפתה לתת את הזמן לאישה.

רחל עזריה: הרי מה היתה הטענה?

רחל עזריה: רק שבוע.

רחל עזריה: אז בסכום כזה את יכולה לתת עוד שבוע.

רחל עזריה: אני חושבת שפערי השכר ממש משחקים - - -

מרים זלקינד: נכון.

מרים זלקינד: אבל אז אנחנו ממש נמצאות בחתול ועכבר, כי אם אנחנו לא נשנה את זה, אז גם פערי השכר לא יצטמצמו.

רחל עזריה: הביצה והתרנגולת, נכון.

רחל עזריה: לכן התעקשתי על זה, ומי שעקב אז אחרי העבודה בוועדה, ההתעקשות שלי שיהיה אפשר שהגבר יוכל לקחת את השבוע במקום, ובמקביל – זה היה אחד הרגעים הלא-פשוטים, אבל אני הבנתי שזו הדרך לעשות את זה, איזושהי מהפכה שקטה.

רחל עזריה: ואני חושבת שהבעיה של מהפכה שקטה שהיא עוד לא מספיק ברורה לציבור.

רחל עזריה: אני חושבת שאחד הדברים שאנחנו צריכים לעשות בוועדה הזו ובעקבות הוועדה זה לדאוג לכך שהציבור ידע שיש זכות לקחת את השבוע במקביל, והאישה יכולה להאריך אחר כך.

רחל עזריה: להעלאת המודעות אנחנו כבר עושות את זה, וגם בסופו של דבר המדינה צריכה לשנות את סדרי העדיפויות, כי ברור שיהיה יותר קל לתת לנשים את הזכויות שלהן, אבל צריך לשנות סדרי עדיפויות - - -

רחל עזריה: אני איתך בזה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: נאוה שפנר, מ'אמא קדימה', בבקשה.

נאוה שפנר: אני מצטרפת לברכות.

נאוה שפנר: אסנת ומרים לפניי אמרו דברים חשובים שאני גם מצטרפת אליהם.

נאוה שפנר: באתי לתת עדויות מהשטח.

נאוה שפנר: אני מנכ"לית עמותה שיש מאחוריה יותר מ-10,000 אימהות קרייריסטיות ואנחנו דחפנו בדיוק את השינוי הזה של תקופת הורות גם לאבות.

נאוה שפנר: יעל ועמית איתי והן גם ירצו לחלוק את העדות שלהן, אבל אני רוצה לספר את הסיפור של פעילה בעמותה שקוראים לה טליה.

נאוה שפנר: היא נשואה ליונתן.

נאוה שפנר: הסיפור שאני רוצה לספר לכן זה אחרי לידה שלישית.

נאוה שפנר: יונתן עובד בהיי-טק, ובדיוק כשהחוק השתנה, כשהם שמעו על החוק, היא גילתה שהיא בהריון והם דיברו ביחד ובגלל ועקב כל הסיבות של מרים ואסנת שדיברת עליהן, הם החליטו לחלוק את תקופת ההורות.

נאוה שפנר: היא לקחה את התקופה הראשונה, הוא לקח את התקופה השנייה.

נאוה שפנר: הוא סיפר גם לחברת היי-טק שהוא עובד בה שהוא הולך לעשות את זה.

נאוה שפנר: חברת היי-טק עם יותר מ-300 עובדים.

נאוה שפנר: הוא סיפר להם, מילא את כל הטפסים, ואחרי שהוא חזר מתקופת ההורות, הוא חזר ביום הראשון שלו לשימוע, ואמרו לו, אתה לא היית פה שישה שבועות, לא התגעגענו אליך - - -

רחל עזריה: לא חסרת.

נאוה שפנר: לא חסרת.

נאוה שפנר: אני כן חייבת לציין שלפני שהוא יצא הוא קיבל אות הוקרה על עבודה טובה, וכשהוא חזר אמרו לו, תלך הביתה ליומיים, תחשוב למה אתה נכס לחברה שלנו.

נאוה שפנר: כשהוא חזר, ראו שבאמת כנראה לא יכולים לפטר אותו בגלל החוק, וחיכו 60 ימים פלוס יום אחד, ופיטרו אותו.

נאוה שפנר: טליה אשתו רצתה להיות כאן היום, אבל היא כבר לא עובדת, היא היתה צריכה להוציא את הילדים שלה מהמעון.

נאוה שפנר: היא רואת חשבון, כשהיא נכנסה להיריון וסיפרה את זה לחברה שלה, אמרו, הכול טוב ויפה, יופי, ומאז שבוע 15 כשהיא סיפרה, כל פגישה עם קליינט חדש או משהו כזה, אמרו, את לא חייבת לבוא, את לא תהיי פה, אנחנו לא רוצים להטיל עלייך ספקות ובעיות.

נאוה שפנר: ואותו סיפור, היא אמרה, אני רוצה לעבוד, אני רוצה לחזור.

נאוה שפנר: וכשהיא חזרה, עוד הרעת תנאים שהיא לא יכלה בדיוק לשים את האצבע על זה, אפילו שהיא דיברה עם עורך-דין, הוא אמר לה שאולי היא תקבל בסופו של דבר שני חודשי משכורת.

נאוה שפנר: והיא אמרה לי, זה לא שווה לי כדי שאף אחד אחר בחיים לא ייקח אותי לעבודה אם ידעו שאני לקחתי מישהו לבית משפט.

נאוה שפנר: ובסופו של דבר, גם אותה, אחרי משהו כמו 60 יום פלוס פיטרו אותה מהעבודה, אחרי שראו, ראו בהתחלה שמאוד אהבו אותה עד שהיא אמרה שהיא נכנסת להיריון, ומאז אותו סיפור.

נאוה שפנר: כשדיברתי איתה בטלפון היא אמרה לי שהיא מאוד רוצה להגיע לוועדה ולספר את הסיפור שלה, אבל היא אמרה לי, אני כבר לא עובדת, לא שווה לי.

נאוה שפנר: אישה שהיא רואת חשבון ומאוד קרייריסטית ומאוד רוצה לעבוד.

נאוה שפנר: יש לה שלושה ילדים קטנים, יש לה ילדה אחת בגן, אבל השאר במעון, והיא הוציאה אותם כי זה לא שווה לה מבחינת משכורת וגם כי היא מרגישה - - - אתה.

נאוה שפנר: זה סיפור שמאוד נגע ללבי, שמצד אחד אנחנו צריכים, אסנת, כפי שאת אמרת, להמשיך להתקדם, אבל צריך להיות איזשהו מנגנון ואיזשהו מנגנון אכיפה, וגם איזושהי דרך לשנות את הפרספקטיבה של כל החברה, שדברים כאלה לא יקרו.

נאוה שפנר: תודה.

רחל עזריה: תודה רבה.

אסתר נמרודי: סליחה.

אסתר נמרודי: שרון שכח לציין שהוא אחד הגברים הראשונים בביטוח לאומי שמימש בעצמו את חופשת הלידה.

שרון אסיסקוביץ: ובין היתר, הודות לתיקון שקיצר את המינימום מ-25 לשבעה ימים, אבל אצלי זה היה בגלל לקונה אחרת שאולי כדאי לתקן אותה, לא בגלל אינטרס אישי.

שרון אסיסקוביץ: אצלי זה כבר עבר.

שרון אסיסקוביץ: אבל במקרה שלי, אני יצאתי למעשה לחודש, ואת השבועיים הראשונים אני לקחתי על חשבון ימי חופשה שלי מכיוון שאשתי היא מורה, וחופשת הלידה שלה נפלה בחלקה בחופש הגדול.

שרון אסיסקוביץ: ואז למעשה אין לה אפשרות לחזור למקום העבודה.

שרון אסיסקוביץ: ואז את השבועיים הראשונים אני לקחתי על ימי החופש שלי, ואז יום לפני תחילת שנת הלימודים, שזה יום היערכות - - -

רחל עזריה: היום רק שבוע אחד אפשר להיות במקביל, אבל אחר כך האישה חייבת לחזור כדי שהגבר יוכל לממש את הזכות שלו.

קריאה: - - -

רחל עזריה: סטודנטיות הן לא עובדות.

רחל עזריה: זה לא נחשב.

רחל עזריה: זה מה שלא הצלחנו.

רחל עזריה: תיכף נדבר על זה.

רחל עזריה: אם האישה היא מורה, אין לה אפשרות לחזור לעבודה במהלך החופש הגדול.

רחל עזריה: גם מרצות בטח.

קריאה: אלה בכלל לא - - -

רחל עזריה: זה תיקון חקיקה?

רחל עזריה: יאללה, נתקן את החוק.

רחל עזריה: זה משהו שנראה לי סביר.

רחל עזריה: אתם בעצם אמורים להתנגד, נכון?

רחל עזריה: ביטוח לאומי, אתם לא מתנגדים?

רחל עזריה: אני מנסה לחשוב מי המתנגד.

אסתר נמרודי: לדעתי זה המעסיקים.

אסתר נמרודי: למה ביטוח לאומי?

רחל עזריה: למה שהמעסיקים יתנגדו?

אסתר נמרודי: כי שני בני הזוג בבית.

רחל עזריה: כן, אבל למורים אין ברירה.

אסתר נמרודי: - - -

איה דביר: אני לא יודעת.

איה דביר: אני מציעה לדבר עם משרד החינוך.

איה דביר: אני לא בטוחה מה מבנה העסקה של מורים - - -

רחל עזריה: אבל הן מקבלות שכר כפול.

רחל עזריה: יש משהו עם שכר כפול.

אסתר נמרודי: לא, אין שום מניעה בחוק שהם יקבלו שכר.

אסתר נמרודי: בזמן חוםשת לידה אפשר לקבל שכר.

ענת מימון: זה מה שקורה.

רחל עזריה: זה מה שקורה.

רחל עזריה: אז הם יוותרו על השכר הכפול, על חופשת הלידה ועל השכר, והם יקבלו רק את השכר.

אסתר נמרודי: נכון, בסדר.

אסתר נמרודי: אבל אם הם רוצים לחלוק ביניהם את החופשה, היא חייבת לחזור לעבודה.

אסתר נמרודי: במקרים שיש קייטנה לאן לחזור או עיסוק אחר, אנחנו כן מאפשרים.

אסתר נמרודי: אבל החוק הוא חד משמעי.

איה דביר: אם אני לא טועה, לחזור לעבודה זה להיות על ה-payroll של המעסיק, ולא להיות בתקופה שבה יחסי העבודה מוקפאים ולא - - - שכר, ולא מבחן הנוכחות בבית.

איה דביר: אם אישה במשרד אחר יוצאת לחופשה, ויש הרבה נשים שמנסות להאריך את חופשת הלידה בדרך של יציאה לחופשה בשכר.

איה דביר: במצב כזה היא נחשבת חזרה לעבודה, ביטוח לאומי מדווח שהעובדת חזרה למעסיק, היא נעדרת בשכר, והבעל מנצל בו זמנית חופשת לידה כשהיא עדיין בבית, וזה בסדר גמור מבחינה משפטית.

איה דביר: פשוט לא מתחדד מהסיפור הזה מה קורה במשרד החינוך.

רחל עזריה: אני יודעת שבמשרד החינוך אם את ילדת לפני אני לא זוכרת מה, יש משהו שאת מקבלת גם וגם.

רחל עזריה: אני לא זוכרת את הכללים.

אסתר נמרודי: הן מקבלות את החלק היחסי של החופשה השנתית שלהן.

אסתר נמרודי: בזמן הזה שהן יוצאות לחופשה, מבחינת החוק, הפרשנות הפחותה היא שהיא צריכה לחזור לעבודה, ובהיעדר מקום לחזור זה גם היה בפסיקה.

אסתר נמרודי: אבל אנחנו מוכנים לבדוק את מה שאיה אומרת.

רחל עזריה: אז נבדוק את זה.

איה דביר: אני לא בטוחה, אבל בהחלט שווה בדיקה.

רחל עזריה: בסדר, ואם צריך לעשות תיקון חקיקה, נעשה.

נאוה שפנר: אני רוצה לספר עוד עדות שסיפרה לי אישה בשם דינה, שהבן זוג שלה הוא עצמאי, הוא לא לקח תקופת הורות.

נאוה שפנר: אבל היא אמרה לי שכמו שאומרים זה רק שבוע, היא אמרה, לי, כל יום זה מתנה.

נאוה שפנר: היא אומרת שלא מדברים על התינוקות, אבל גם לא כל כך מדברים על הנשים שעברו טראומה בגוף ושצריכות זמן התאוששות.

רחל עזריה: אחד הדברים שדיברנו עליהם הוא שהיום המשפחה הגרעינית היא הרבה - - - מרכזית, כי הרבה פעמים אנחנו גרים רחוק יותר, הסבתות עובדות.

רחל עזריה: סיפרתי את זה אז, שאימא שלי אמרה, תבואי אליי ובאתי, ואז היא קמה בבוקר הולכת לעבודה, אז אני אומרת לה, אז מה?

רחל עזריה: אין מה לעשות, ככה זה, הסבתות היום עובדות.

רחל עזריה: ואז זה אומר שבן הזוג צריך להיות הרבה יותר מעורב.

אסנת ואתורי: חוץ מזה שזה לא רק העניין של סבתות טובות, זה גם השותף הטבעי, להיות שם.

רחל עזריה: פעם השותף הטבעי בלידות היו האימהות.

רחל עזריה: אנחנו לא חושבים על זה ככה, עברנו מהפכה, וזה בעצם להשלים את השינוי.

אסנת ואתורי: נכון.

אסנת ואתורי: אבל הנוכחות שלך האב שם היא שותפות טבעית, זה לא בגלל שאימא שלי לא יכולה.

אסנת ואתורי: זה צריך להיות משהו טבעי.

רחל עזריה: זה גם וגם.

רחל עזריה: רציתי שנתייחס לדברים שאמרת, נאוה.

רחל עזריה: משרד העבודה והרווחה, אתם יכולים?

אלכסנדר בלונוגוב: שמי אלכסנדר, אני ממשרד העבודה והרווחה.

רחל עזריה: תיכף תדבר על זה, אבל רק לענות לדברים שנאוה דיברה עליהם.

אלכסנדר בלונוגוב: אני יכול להתייחס רק לעניין של תיקון החוק ויישומו במבחני התמיכה.

אלכסנדר בלונוגוב: אני לא יכול להתייחס ליתר הדברים.

רחל עזריה: אתה רק מהתחום של מעונות יום?

אלכסנדר בלונוגוב: מבחני התמיכה של מעונות יום ומשפחתונים.

ענת מימון: התופעה הזאת של תקופות שהחוק נותן בהן הגנה, ותמיד אנחנו מגלים שלמחרת אותה הגנה יש את הקושי, זה משהו שתמיד יוצר דילמה, כי ככל שמאריכים את ההגנות, אז יש פה גם חשש שזה יפגע ברצון להעסיק.

ענת מימון: לכן תמיד ההתלבטות היא עד כמה להגן.

ענת מימון: זו תופעה שאנחנו נתקלים בה גם לגבי נשים וגם לגבי גברים, שההגנות האלה סופן להסתיים, ואז אחרי זה אנחנו מגלים את כל הקשיים האלה, והשאלה היא איך אפשר לפתור את זה.

נאוה שפנר: השאלה היא אם במקום ללכת על הגנה על האישה, איזושהי הטבה לחברה או לעודד אנשים, נשים, גברים, לצאת לתקופת הורות.

מרים זלקינד: צריך לקבל את סכומי הפיצויים שנשים מקבלות בתביעות כאלה.

נאוה שפנר: צריך שיהיה לחוק שיניים.

אסנת ואתורי: לא רק.

אסנת ואתורי: אני חושבת שזה גם משהו קצת חברתי, כי אנחנו רואים חברות שרואים חלק מתנאי העסקה הטבות להורים בתקופת לידה והורות.

אסנת ואתורי: ואני חושבת שגם אנחנו כחברה צריכים להוביל מהלכים כאלה כמשהו שאנחנו מקדמים אותו.

רחל עזריה: זה מאוד בולט בחברות היי-טק נחשבות, אבל יש להם סדרי גודל של הכנסות שמאוד לא בנות השוואה לחברות אחרות.

רחל עזריה: אבל זה לא מצדיק.

רחל עזריה: אני פעם רציתי לעשות משהו, ללמוד מחברות ההיי-טק איך הן עושות את זה, וכולם אמרו לי, זה רק יעצבן, כי יש להן כסף בסדרי גודל שאין לרוב החברות הישראליות.

רחל עזריה: אנחנו בתקופת שינוי.

אסנת ואתורי: ופה אני אומרת, מבחינה חברתית, אם אבא היום יוצא לחופשת מחלת ילד, אז השאלה הראשונה שכולם שואלים אותו היא, איפה האימא?

אסנת ואתורי: בגלל זה אני מאוד מברכת על השינוי הזה, שהוא בא עם חופשת לידה לאבות.

אסנת ואתורי: וזה בעיניי המפתח.

אסנת ואתורי: ככל שנקדם חופשות לידה לאבות ונהפוך את ההורות לשוויונית יותר, נוכל גם למגר תופעות כאלה.

אסנת ואתורי: אף אחד לא מפטר גבר כי הוא הלך למילואים, והיו תקופות שזה היה ככה.

אסנת ואתורי: היו תקופות שפיטרו גברים שהלכו למילואים.

מאירה בסוק: אני מאירה בסוק מנעמת.

מאירה בסוק: אני רוצה להתייחס לסיפור של נאוה.

מאירה בסוק: בנושא של פיטורים אחרי 60 יום, יש פסיקה שמתנגדת לזה, פסיקת - - -, שאנחנו מכירים אותה.

מאירה בסוק: אבל זה קיים, מפטרים אחרי 60 יום.

מאירה בסוק: אני רוצה להציע כאן, והרבה שנים אנחנו מנסים לעשות את זה ולא מצליחים, זה אולי לשנות את חוק עבודת נשים במובן של פיטורים בהיריון.

מאירה בסוק: מה שקורה היום, ההגנה של כל הפיטורים בהיריון וכל חוק עבודת נשים מתייחסת למעסיק ולא מתייחסת לעובדת.

מאירה בסוק: כל הדיווחים שאנחנו מקבלים כל שנה ממשרד העבודה והרווחה לצורך העניין הזה הוא כמה מעסיקים כן מפטרים או לא מפטרים, 90%, 80%.

מאירה בסוק: אנחנו לא מתייחסים בכלל לנשים ולעובדות.

מאירה בסוק: זה התחיל מאיך לעזור למעסיק כן לפטר או לא לפטר.

מאירה בסוק: העובדת בקושי מגיבה, כי כשמפטרים אותה היא לא תלך לבית משפט.

מאירה בסוק: ואז המעסיק תמיד מקבל את האישור לפטר אותה.

מאירה בסוק: אני חושבת שצריך לעשות שינוי דרסטי בכל הנושא של פיטורים בהיריון, ואולי אז זה היה פוטר איזושהי בעיה, של לא מפטרים אחרי לידה, כן מפטרים אחרי לידה.

מאירה בסוק: אני מבקשת שאולי פעם ידונו בכל הנושא הזה מבחינה עקרונית.

רחל עזריה: זה בעצם לשנות את השיטה.

מאירה בסוק: כן.

מאירה בסוק: עמית דוידי, מ'אמא קדימה', בבקשה.

עמית דוידי: שמי עמית דוידי, הבן שלי נולד לפני שנה ויומיים.

עמית דוידי: אשתי יעל היתה איתו 13 שבועות ראשונים, ואז אני הייתי איתו חודשיים וחצי נוספים.

עמית דוידי: לא לקחנו שבוע חפיפה כי רצינו להאריך ככל האפשר את הזמן שמישהו מאתנו יהיה איתו.

עמית דוידי: ליעל יש עוד שני ילדים גדולים יותר מנישואים קודמים, אז שלושה בבית, הוא הילד השלישי.

עמית דוידי: אני יודע שזה לא נושא הדיון, אבל אני חייב להגיד, קודם כל, הרבה תודה על החוק.

עמית דוידי: אני לא הכרתי את זה לפני.

עמית דוידי: ההשפעה שלי להיות איתו חודשיים וחצי במובנים של להרגיש את הקירבה הזו אליו, ביטחון שלי בלהחזיק אותו, לטפל בו, לדאוג לו.

עמית דוידי: השותפות שלי עם יעל.

עמית דוידי: שמעתי מחברים את הוראות ההפעלה שמקבלים כשהאישה יוצאת.

עמית דוידי: אין כזה דבר.

עמית דוידי: זאת אומרת, ההחלפה ביני לבין יעל היא שקופה לחלוטין וטריוויאלית.

עמית דוידי: יעל חזרה לעבוד.

עמית דוידי: היא בעלת חברה והיא יכלה לחזור לעבוד בחברה.

עמית דוידי: אני חושב שאחד הדברים המשמעותיים ושמעתי את הדיון קודם, כמה לוקחים, כמה לא לוקחים – אני סיפרתי לבוס שלי שיש כזה דבר שאני יכול לצאת.

עמית דוידי: הוא אדם נחמד, יש לנו יחסים בסדר גמור, מעולם לא היה איום על מקום העבודה שלי, אבל הייתי צריך להסביר לו שיש חוק כזה.

עמית דוידי: והוא אמר, אה, אם אתה אומר, אז בסדר.

עמית דוידי: אני מרגיש כמו שגריר.

עמית דוידי: אנשים לא מכירים ואומרים לי, מה, באמת?

עמית דוידי: איך אפשר?

עמית דוידי: איך עושים את זה?

עמית דוידי: מתי אפשר?

עמית דוידי: למה אי אפשר?

עמית דוידי: ולכן אני חושב שההתעקשות שהגבר ייצא היא מאוד חשובה, גם אם זה אומר פחות בסך הכול, אני חושב שהיציאה של הגבר היא מאוד קריטית ועל פני טווח ארוך זה יעשה שינוי חשוב.

עמית דוידי: אני חייב להגיד מילה טובה על ביטוח לאומי.

עמית דוידי: הסתבכו קצת בהתחלה כשהגשתי את הטפסים.

קריאה: קצת הרבה.

עמית דוידי: התקשרו אליי, זה הפתיע אותי, אגב, מתקשרים אליי לפעמים כשמשהו לא בסדר בביטוח לאומי.

עמית דוידי: הם אמרו לי, תקשיב, אתה צריך למלא את הטופס הזה, הסבירה לי בטלפון תוך כדי שאני ממלא מה בדיוק אני צריך למלא.

עמית דוידי: תוך כמה שבועות זה הסתדר בלי שום התערבות מצדי, הכסף הגיע.

עמית דוידי: אז גם אם יש חבלי לידה כאלה, הדברים עבדו.

עמית דוידי: ישנו החלק של חופשה ללא תשלום שגבר יכול לקחת גם אותה, ואני לא יודע אם אותם חלקים נספרים במספרים שלכם.

אסתר נמרודי: לא.

עמית דוידי: הם לא מודעים אליהם בכלל.

עמית דוידי: אני מניח שזה יהיה הגיוני שאישה לוקחת את החלק הראשון, והגבר, אם ירצה, ייקח חלק בהמשך.

עמית דוידי: איזושהי אוטופיה שכזו, שאפשר יהיה לקחת במקביל תקופה ארוכה, ברור לי לגמרי למה זה קשה.

נאוה שפנר: אם זה יהיה שווה בין גברים לנשים, אז יפטרו את כולנו או לא יפטרו.

רחל עזריה: אדם קרוב אצל עצמו, ואומרים שנשים מפטרות אותו דבר.

רחל עזריה: אני לא חושבת שזה אותו דבר.

רחל עזריה: אנשים מדמיינים את עצמם, הם רואים את עצמם, וגבר שאישה מגיעה בגיל שהיא יכולה ללדת, הרבה פעמים מעסיק אומר לעצמו, אוי, אוי, אוי, אבל אם גם הגבר יוכל להיעלם אותו זמן, אז זה מרווח את זה על פני שניהם.

רחל עזריה: אני חושבת שכן יש הבדל.

רחל עזריה: לא יהיה אפשר לוותר על שכבת גיל כל כך רחבה בשוק העבודה רק כי אולי מישהו יולד.

מאירה בסוק: אולי יפטרו פחות נשים אם יהיה שינוי תפיסה.

אסנת ואתורי: תודה לך, עמית.

אסנת ואתורי: זו עבודה חשובה לא פחות מתהליך חקיקה בעיניי.

אסנת ואתורי: אבות כמוך עושים פה לדעתי את ההבדל.

עמית דוידי: אני אספר אנקדוטה קצרה.

עמית דוידי: שבוע הראשון שלי בחופשת ההורות יעל מצאה באינטרנט חולצה והיא קנתה לי, זה באנגלית, אבל זה לא חשוב: אני לא בייביסיטר, קוראים לזה להיות אבא.

עמית דוידי: כי באמת, התגובה היא: אה, אתה בבייביסיטר?

עמית דוידי: לא, אני אבא שלו.

קריאה: החולצה בוורוד?

עמית דוידי: באדום.

עמית דוידי: הצבע האהוב עליי הוא אדום.

רחל עזריה: אנחנו נעבור לנושא מעונות היום.

רחל עזריה: יש פה נציגות מהציבור?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אז אני אסביר.

רחל עזריה: הנושא של מעונות היום, שזה נושא שהעלתה ענת מימון היועצת המשפטית – בזמנו רצינו שבזמן שהאישה מאריכה את התקופה, היא מקבלת את ההנחה בתשלום, והיום זה לא ככה, היום שיעור התשלום עולה.

רחל עזריה: זה 260 שקל ליום כפול כמה ימים בשבוע?

רחל עזריה: 600 לגבר ו-260 לאישה, זה כפול כמה ימים בחודש?

אסתר נמרודי: אנחנו עושים את זה כפול כל התקופה, 105 ימים.

רחל עזריה: אז זה 30 ימים בחודש?

אסתר נמרודי: כן.

רחל עזריה: אז הממוצע הוא 6,000 ומשהו לאישה.

רחל עזריה: ואם היא מאבדת את הזכות שלה, זאת אומרת, זה פער משמעותי.

ענת מימון: אני רק אעיר שזה היה חלק מהצעת החוק.

רחל עזריה: נכון, זה היה חלק מהרפורמה.

ענת מימון: הסעיף הזה ביקש לקבוע שבכל 26 השבועות תהיה זכאות, וזה פוצל, וזה עדיין על שולחן הוועדה.

רחל עזריה: נכון.

אביעד שוורץ: ההתייחסות שלנו היא לנסות איזושהי קוהרנטיות במדיניות, וכרגע, הכלי המרכזי, שהוא התשלום עבור החופשה עצמה, הוא לתקופה מסוימת, וגם הסבסוד נעשה בהתאם לאותה תקופה.

אביעד שוורץ: ברגע שתקופת ההארכה - - - לא נשמר המקום במעון, אבל הסבסוד, כמו הזכאות לתשלום עבור החופשה, שניהם נלקחים, או לא ממשיכים.

אביעד שוורץ: כרגע זה משהו שאפשר לנסות לדון בו, בצורך לפצל או לעשות את ההפרדה הזאת, אבל יש איזושהי קוהרנטיות במדיניות שנועדה לעודד את התעסוקה עם הניסיון לשמור על המקום של האימהוּת בתוך זה.

רחל עזריה: אני חובבת קוהרנטיות, אבל אני חושבת שפה אפשר לעשות גם הדרגתיות.

רחל עזריה: אני זוכרת שבזמנו עברנו על המספרים וזו לא הצעה גדולה.

רחל עזריה: אולי נפנה למשרד העבודה והרווחה שיגיד מה העלויות.

אלכסנדר בלונוגוב: לצערי, קיבלתי - - -

רחל עזריה: אתה, למה נשלחת?

רחל עזריה: בוא תגיד לנו.

אלכסנדר בלונוגוב: אני קיבלתי את הזימון שעה לפני שהייתי צריך לצאת לוועדה.

רחל עזריה: לא אתה אישית, אנחנו פנינו שבועות מראש וניג'סנו הרבה זמן.

אריאלה מלכה: גברתי, אני רוצה לתת עוד דגש.

אריאלה מלכה: אני אפילו סייעתי בידו של נציג משרד הרווחה עם ניירת.

אריאלה מלכה: דהיינו, המשרד, לא ברור למה לא היתה התייחסות.

אסנת ואתורי: די ברור למה לא היתה התייחסות.

אסנת ואתורי: אני חושבת שזו מדיניות שבאה לידי ביטוי.

אלכסנדר בלונוגוב: כשקיבלנו את תיקון החוק שמאריך את תקופת הלידה וההורות ל-15 שבועות - - -

רחל עזריה: יפה.

אלכסנדר בלונוגוב: כן, זה קצת קשה לעבור מ'חופשת לידה' – זה עדיין שגור בפי, ואני בטוח שאני לא היחידי.

אלכסנדר בלונוגוב: תיקנו את מבחני התמיכה להשתתפות המדינה בשכר לימוד, במעונות יום, במשפחתונים ובצהרונים לשנת הלימודים התשע"ט.

רחל עזריה: מ-14 ל-15?

אלכסנדר בלונוגוב: כן, מ-14 ל-15.

אלכסנדר בלונוגוב: במקביל, מאחר שיש תחולה רטרואקטיבית לחוק והוא חל על כל האימהות שילדו מה-1.1.2017, ביצענו בדיקה מקיפה בכל המערכת, ואיתרנו את כל האימהות שהחוק חל עליהן, והארכנו להן את תקופת הזכאות מ-14 ל-15 שבועות.

רחל עזריה: כל הכבוד.

רחל עזריה: יפה מאוד.

רחל עזריה: זה היה הנושא שהיה חלק מהחוק ופוצל, שבעצם רצינו לתת הנחה גם בהמשך, עד ה-26 או חודש נוסף או שאישה שמאריכה היא לא מיד - - -

מאירה בסוק: ולא מיד מבטלים לה את התמיכה.

מאירה בסוק: לזה הכוונה?

רחל עזריה: כן.

אלכסנדר בלונוגוב: זה נושא של מדיניות שאני לא יכול להשיב.

ענת מימון: אבל מעבר למדיניות, כשזה פוצל, נאמר שזה משהו שלא צריך להיעשות בחקיקה, זה משהו שראוי שייעשה בנהלים.

ענת מימון: אנחנו נלך, נעשה את העבודה במשרד, ונבדוק את העיגון של זה בנהלים יחד עם בדיקה של העלות של זה.

ענת מימון: אבל כנראה שזה משהו שלא נעשה?

אלכסנדר בלונוגוב: לא ידוע לי על הסיכום הזה.

מאירה בסוק: סליחה, אני רוצה להבין.

מאירה בסוק: אתם מדברים על משהו, שאם אישה באה ואומרת, אני אחזור, לא אחרי 15 שבועות, אבל היא מודיעה, אני חוזרת אחרי 22 שבועות, לצורך העניין.

מאירה בסוק: אתם מבקשים שהמעון עצמו, את התקופה הזו ישמור לה את המקום, זאת אומרת, היא תמשיך לקבל תמיכה, היא תישאר בבית עם הילד - - -

רחל עזריה: לא, הילד הגדול ילך.

רחל עזריה: יש ילד גדול.

רחל עזריה: אנחנו מדברים על ילד גדול - - -

מאירה בסוק: אתם מדברים לא על הילד הקטן, אלא על הילד הגדול, באותו רגע שהיא נשארת בבית, אתם אומרים , אז מבוטלת התמיכה - - -

רחל עזריה: היום התמיכה מבוטלת, כל עוד היא בתקופה במימון המדינה, ואז זה נגמר.

רחל עזריה: מה אתה יכול לומר לי, אביעד?

אביעד שוורץ: מה, למה?

רחל עזריה: לא, אנחנו יודעים למה.

רחל עזריה: אנחנו רוצים להתקדם עם זה.

רחל עזריה: אני פשוט אעלה את ההצעה לדיון.

אביעד שוורץ: אפשר להעלות את ההצעה לדיון - - -

רחל עזריה: כי בזמנו העלויות לא היו גבוהות.

אביעד שוורץ: אני צריך לעבור שוב, מהי הערכת העלויות, כמה דברים.

אביעד שוורץ: אבל כמו כל עלות שנותנים, צריך לשקול אם איזושהי הטבה כללית שרוצים לתת לכולם, על חשבון מה היא באה, אם אפשר למקד יותר את ההטבה.

אביעד שוורץ: אני לא מכיר את העלויות, אין לי את המספרים להגיד ולבחון על פיהם גם במה מדובר.

ענת מימון: גם אין הרבה נשים שמאריכות ל-26 שבועות שזכאיות לתמיכה.

רחל עזריה: זה קצת מוזר כי אין שום מסגרת חינוכית במדינת ישראל שמותנית – אם הילד שלי כבר הגיע לגן עירייה, והוא הולך לגן עירייה, אם יש פער של שלוש וחצי שנים או שנתיים ותשע, לא משנה, זה יוצא בדיוק, אף אחד לא אומר, עכשיו תצטרכי לשלם יותר על החודשים שהוא הולך לגן.

אביעד שוורץ: אבל התמיכה - - - היא לא כמו מערכת החינוך הרגילה.

רחל עזריה: אגב, בצהרונים המסובסדים עכשיו אין.

קריאה: זה על אותו משקל, לדעתי.

רחל עזריה: לא, זה לא כמו המעונות היום.

קריאות: זה כמו גני עירייה.

רחל עזריה: נכון, זה אשכולות.

רחל עזריה: לא צריך להוכיח עבודה של האימא.

רחל עזריה: בהתחלה זה היה, וזה נגמר.

מאירה בסוק: הרעיון הוא שאפשר לדעת כמה נשים - - - בזה.

מאירה בסוק: זה מעט מאוד.

מאירה בסוק: כמעט אין להן כסף - - -

אסנת ואתורי: וזה גם לא שכשהן חוזרות לעבודה הן מקבלות את זה חזרה.

אסנת ואתורי: זה מבוטל.

אסנת ואתורי: זה מבוטל לאלתר והן צריכות להגיש את הכול מחדש.

אסנת ואתורי: זה נתפס ממש כמו ענישה.

אסנת ואתורי: זה גם לא הקפאה אפילו.

אסנת ואתורי: זו ענישה.

רחל עזריה: אביעד, זה כן אמרתם שתתקנו.

רחל עזריה: אבל בסדר, בואו נביא את החוק.

רחל עזריה: נביא את החוק ונמשיך מפה.

אלכסנדר בלונוגוב: אני רוצה להתייחס.

אלכסנדר בלונוגוב: האישה לא צריכה להגיש הכול מהתחלה ולא צריכה להגיש הכול מחדש.

אלכסנדר בלונוגוב: לאחר חופשת לידה היא צריכה להגיש אישור על חזרה מחופשת לידה ממעסיק ותלוש אחרי חופשת לידה.

אלכסנדר בלונוגוב: היא לא צריכה להגיש את כל המסמכים מחדש.

אסנת ואתורי: קודם כל, אני שמחה שאתה אומר את זה כי זה לא מה שהגיע אלינו מהשטח.

אסנת ואתורי: מהשטח הגיע אליי שממש צריכים להגיש את הכול ולבדוק את הזכאות שלהן מלכתחילה.

אלכסנדר בלונוגוב: זה מה שכתוב במבחני התמיכה - - -

מאירה בסוק: אם הן לא מאריכות, הן לא צריכות להגיש.

מאירה בסוק: אבל אם הן מאריכות, אז מבטלים להן ואז הן צריכות להגיש מהתחלה.

אסנת ואתורי: מהתחלה, לדעתי, עם כל הניירת.

אלכסנדר בלונוגוב: הן לא צריכות להגיש מהתחלה.

אלכסנדר בלונוגוב: רק אם אימא מאריכה מעבר לשישה חודשים, מעבר ל-26 שבועות, רק אז היא צריכה להגיש שלושה תלושים.

אלכסנדר בלונוגוב: חוץ מזה, אישור על חזרה מחופשת לידה.

אסנת ואתורי: היא צריכה להגיש שלושה תלושים אחרי 26 שבועות.

אלכסנדר בלונוגוב: כן, רק אם היא מאריכה מעל חצי שנה.

אסנת ואתורי: זאת אומרת, אם היא לקחה תשעה חודשים, היא לא תקבל עד שהילד יהיה בן שנה, כי יש לה עוד שלושה חודשים שהיא צריכה לחזור לעבודה.

אלכסנדר בלונוגוב: אנחנו נכנסים פה לדקויות של מבחני התמיכה.

אלכסנדר בלונוגוב: היא יכולה לקבל גם דרגה זמנית.

אלכסנדר בלונוגוב: עם חזרתה לעבודה היא מקבלת דרגה זמנית לפי התלוש הראשון.

אלכסנדר בלונוגוב: נגיד, היא חזרה בספטמבר, מביאה תלוש של ספטמבר, ומקבלת דרגה זמנית עד שהיא משלימה עוד שני תלושים.

אלכסנדר בלונוגוב: יש פתרונות במבחני התמיכה גם לכאלה שאין בידן שלושה תלושים.

אסנת ואתורי: נכון.

אסנת ואתורי: אנחנו צריכים לזכור שזה גם ככה תקופה שאימהות מוותרות על השכר שלהן כדי להישאר יותר בחיים של הילדים שלהן, הן חיות בצמצום ועוד נאלצות להתמודד עם איזושהי הקלה שהן שקיבלו אותן כנשים עובדות.

אסנת ואתורי: ובכלל כל התפיסה הזאת של מעונות היום כאל משהו שהוא בייביסיטר לילדים לנשים עובדות, ולא מסגרת חינוכית, כל הנושא הזה בעייתי.

אסנת ואתורי: אני חושבת שאם אנחנו נכיר בעובדה שחינוך מתחיל לא מגיל שלוש, אלא עוד הרבה קודם, ונסתכל על המערכות האלה כעל מערכות חינוך ולא רק כעל בייביסיטר לאימהות עובדות.

אסנת ואתורי: בכלל כל הגישה היא בעייתית בעיניי.

אלכסנדר בלונוגוב: אני יכול להתייחס רק לנושא של שכר לימוד.

רחל עזריה: אסנת, ככה זה מרגיש להיות חלק מהתעשייה.

רחל עזריה: אין מה לעשות, ככה זה.

רחל עזריה: יש פה גם הרבה מהפכניות בחדר.

רחל עזריה: אני מזהה פה.

רחל עזריה: איה, בבקשה.

איה דביר: תודה.

איה דביר: אם כבר אני פה, אני לא רוצה להתייחס לכל מה שקשור לשינויים נורמטיביים כי לזה תתייחס הממשלה בעמדה סדורה מבחינתה.

רחל עזריה: מה?

רחל עזריה: מה?

רחל עזריה: מה?

איה דביר: אני אומרת שאני לא מתייחסת לכל מיני הצעות לקידום נוסף של הנורמות, כך שהמצב יהיה עוד יותר טוב, כי זה בסוגיות שהממשלה תגבש עמדתה לגביהן.

איה דביר: אבל בהנחה שהתשתית הקיימת היא זו שקיימת, יש לביטוח לאומי, להבנתי, ואולי הוא גם עושה דברים כאלה כבר היום, מנדט ליידע את הציבור כך שהוא יוכל לממש את זכויותיו.

איה דביר: גם את עמדת על כך וגם חלק מהמשתתפים פה אמרו - - -

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: אתם שולחים גם מכתבים, נכון?

אסתר נמרודי: יש לנו את המכתב הראשון מיד עם קבלת מענק הלידה.

אסתר נמרודי: את גם היית שותפה בניסוח, את זוכרת?

רחל עזריה: נכון.

אסתר נמרודי: אנחנו מוסיפים ומיידעים את האישה כי היא זכאית לדמי לידה.

אסתר נמרודי: היא יכולה לחלוק את דמי הלידה בתנאים מסוימים עם בני הזוג.

רחל עזריה: אז מה, אנשים לא קוראים את זה?

אסתר נמרודי: לא יודעת.

אסתר נמרודי: זה דווקא מכתב קצר.

אסתר נמרודי: לא המכתבים הארוכים שיש בהם פירוט.

אסתר נמרודי: כאן הכול מאוד מתומצת, ואנחנו מודיעים.

אסתר נמרודי: בנוסף לזה הקמנו את אתר האינטרנט, הוצאנו פרסום ספציפי לזה.

אסתר נמרודי: אני חושבת שאנחנו עושים מעל ומעבר.

קריאות: נכון.

קריאות: ראינו את זה.

אסנת ואתורי: דרך אגב, ייאמר לזכות משרד האוצר שהם גם עשו קמפיין מאוד יפה לזכויות האלה, וזה באמת חשוב להעלות מודעות.

איה דביר: טוב, זו לא הערה משפטית.

איה דביר: אין לזה תקרה.

איה דביר: אם עדיין יש חוסר מודעות, אם מזהים חתכים שמודעים פחות, כמו מעסיקים, יש טעם לחשוב איך אפשר ליזום עוד ועוד יידוע כדי שזה יהפוך להיות ידע שהוא נחלת הכלל.

איה דביר: לי עלתה שאלת פילוח שתהיתי אם במקרה יש לכם נתונים על התפלגות דמוגרפית מבחינת מגזרים דתיים, יהודים, נוצרים, מוסלמים, מי באמת מנצל את הזכות, ואולי גם היידוע יכול להיות מותאם לחתכים נוספים באוכלוסיה, שאלה נקודות שחשבתי ששווה להתעכב אליהן.

אסתר נמרודי: אני לא יודעת אם מחזיקים מידע כזה של קבוצות כאלה, דתיים, אולי לפי איזורים.

איה דביר: יהודים, נוצרים, מוסלמים, אולי יש לכם התפלגות כזו.

איה דביר: והערה אחרונה שהיה לי חשוב להעמיד ולהדגיש היא שבוודאי שיש הרבה פעמים פער בין נורמה לבין יכולת האכיפה שלה בשטח.

איה דביר: אבל גם בנושאים האלה היו התקדמויות משמעותיות בשנים האחרונות.

איה דביר: יש נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד העבודה.

איה דביר: הפליה ופגיעה בשוויון הן גם עבירות, ואפשר לקבל עזרה מגופים מהסוג הזה.

איה דביר: צריך רק להגיע אליהם בפנייה מצד אנשים שחושבים שהם נפגעים.

איה דביר: הרבה פעמים הם גורם מתווך שיכול לחסוך את החשיפה הספציפית של העובד המסוים, ולהעביר איזושהי פנייה גנרית, להוציא צו כללי, ואז העובד לא מסתכן ועדיין הערך מוגשם בצורה טובה יותר, וכדאי להיות מודע לכלים האלה.

רחל עזריה: אוקיי.

הילה שור: אני רק אתייחס למה שאיה אמרה, ואני אספר שאני ילדתי את בתי השלישית ביולי 2017, ואת הפרסום הזה של המוסד לביטוח לאומי ראיתי כשעדיין לא הייתי עובדת המוסד בטיפת חלב.

הילה שור: האחיות שם מסבירות ואומרות, וזה מאוד נחמד.

הילה שור: כך שגם מי שלא קוראת את המכתב, כי את מקבלת את המכתב הראשוני ממש שבוע אחרי הלידה כשהראש שלך ממש לא בזה, אז עדיין אפשר לקבל אותו גם בטיפת חלב וגם בקופת חולים, וזה נהדר.

איה דביר: זה, חלילה, לא נאמר בביקורת.

איה דביר: רק - - -

אסתר נמרודי: גם בבתי חולים הכנו עלונים - - - את כל הזכאויות של נשים.

יעל שוסטר: כן, אבל אפשר להגיד שבשלב שמגיעים לטיפת חלב זה קצת מאוחר מדי לתכנן חופשת לידה.

אסתר נמרודי: אז אמרתי שגם בבית החולים יש את זה.

קריאה: לכן יש את זה גם בבתי החולים וגם בקופות החולים - - -

רחל עזריה: לי נראה שהחוליה החלשה זה המעסיק.

רחל עזריה: כן, כשבאים ואומרים למעסיק, אם הוא מרים גבה ולא יודע.

רחל עזריה: הרי לכן שינו את החוק, שינוי שעוד מתלבטים אם הוא טוב או לא, אבל לכן שינו את זה שהאישה לא צריכה להודיע שהיא מאריכה, אלא שהיא אוטומטית מאריכה.

רחל עזריה: מערכת היחסים היא תמיד עקב אכילס.

קריאה: כשהיא מקצרת היא צריכה להודיע.

רחל עזריה: רק אם היא מקצרת, כן.

הילה שור: גם הפרסום בקופות חולים בזמן שאישה במעקב היריון, והיא רואה פרסום כזה בקופת חולים - - -

רחל עזריה: ויש את זה בקופת חולים היום?

הילה שור: עד כמה שידוע לי באופן אישי, אני ראיתי במו עיני, אז אני יכולה להעיד על מה שאני ראיתי בסניף קופת חולים שלי.

הילה שור: אני לא יודעת מה קורה באופן כללי.

הילה שור: אבל ברגע שאישה נמצאת במעקב היריון והיא רואה פרסום כזה, אז ודאי שהיא יכולה לתכנן.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: אתם בביטוח לאומי יכולים לבדוק עם קופות חולים?

אסתר נמרודי: עם מחלקת ההסברה נבדוק.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: ליאורה, בבקשה.

ליאורה לויאן: בתור מי שיוצאת בעוד חודשיים, בעזרת ה', לשוק העבודה, זה ממש משמח שיש דיבור על הנושאים האלה ושמעודדים דברים כאלה בסיסיים וחשובים.

ליאורה לויאן: בתור סטודנטית התחושה היא ממש ממש הפוכה.

ליאורה לויאן: הבת הראשונה שלי נולדה לפני חצי שנה, ואחרי חודש לא היה שום דיון, אני הייתי צריכה להתייצב באוניברסיטה.

ליאורה לויאן: לפי בית הספר שלי גם אסור היה לי להביא את הבת שלי איתי.

רחל עזריה: איפה את לומדת?

ליאורה לויאן: אני לומדת עבודה סוציאלית בבר-אילן.

קריאה: דווקא בבר-אילן?

קריאה: למה?

ליאורה לויאן: הייתי קצת חסרת אונים.

ליאורה לויאן: זה היה ממש בחירה בין להמשיך את הלימודים או לגדל את הבת שלי.

ליאורה לויאן: בעלי הוא איש קבע קרבי, אז הוא לא בסיפור, הוא לא יכול לעזור לי בעניין הזה.

ליאורה לויאן: אבל גם חברות שלי שהבעלים שלהן נמצאים בבית, הסיפור הוא מאוד מאוד מורכב.

ליאורה לויאן: זה לא כי אני אשת קבע אז אין לי את התמיכה הזאת.

ליאורה לויאן: רוב החברות שלי שהן אימהות סטודנטיות, ויש לא מעט כאלה, הבעלים שלהן הן גם סטודנטים עם משרות סטודנט, אז הם לא מקבלים כל מיני זכאויות.

ליאורה לויאן: או שהשכר שלהם הוא כל כך נמוך שהם פשוט לא יכולים להרשות לעצמם לקבל את החופשה הזאת.

ליאורה לויאן: זה דורש לבקש מההורים, וכפי שאמרנו גם הם עובדים.

ליאורה לויאן: במקרה שלי יש לי המון המון תמיכה ואני ברת מזל, אבל אני מרגישה שלמרות שבעלי בקבע אני יותר ברת מזל מרוב החברות שלי שאני יוצאת בשש בבוקר ללימודים, ותקעו אותי בהכשרה מעשית שאני צריכה לעבוד בשעות הערב, ולא היתה לי בחירה בזה.

ליאורה לויאן: ויש מסגרות על ארבע, בטח שלא בגיל חודש.

ליאורה לויאן: אז היום הכול מסתדר באיזה פאזל כזה שההורים שלי לוקחים ואוספים, והאחים שלי, כולם מגויסים, כל העולם, בשביל שאני אוכל סך הכול לסיים את זה טוב, עבודה סוציאלית.

ליאורה לויאן: בהתחלה זה היה בכלל מוגזם.

ליאורה לויאן: בגיל חודש לשים את הבת שלי במסגרת, פשוט לא יכולתי אפילו לדמיין את זה.

ליאורה לויאן: וכשניגשתי לאוניברסיטה ואמרתי להם, תגידו, מה אתם מצפים שאני אעשה, בואו תסבירו לי איך אתם חושבים שאני יכולה, איזו מסגרת בכלל תקבל את הבת שלי בגיל חודש.

ליאורה לויאן: אין כזה דבר.

ליאורה לויאן: חוץ מזה שזה הרגיש לי הזנחה וממש בלתי אפשרי.

ליאורה לויאן: הם אמרו לי, טוב, אז תדחי את הלימודים.

ליאורה לויאן: אם לוקחים בחשבון שכמובן שהמדינה שלנו רוצה לעודד לימודים בהשכלה גבוהה ולאפשר למי שרוצה, גם לאימהות, ושהגיל הממוצע של סטודנטים בארץ הוא גבוה יחסית, ואין מה להגיד, התוצאות בשטח הן שהמון סטודנטיות הן גם אימהות.

ליאורה לויאן: צריך להיות איזשהו פתרון ואיזושהי התערבות של החוק, משהו שנותן את האפשרות הזאת.

ליאורה לויאן: אני ממש הרגשתי שזו פגיעה בזכויות האדם הבסיסיות שלי, או ללמוד או להיות אימא, ובטח כשדיברו פה על לחשוב מהצד של התינוקת, כמה היא נפגעת מכל הסיפור הזה, זה היה ממש ממש קשה.

ליאורה לויאן: בטח כשהאוניברסיטה אומרת לי, תבחרי.

רחל עזריה: כן, או זה או זה.

רחל עזריה: אז קודם כל, אני יודעת שזה לא נשמע קשור, ולכן אנחנו מקצרים את השירות בצה"ל.

רחל עזריה: אני לא צוחקת.

רחל עזריה: זה כאילו אנחנו מתחילים את החיים מאוד מאוחר בישראל.

רחל עזריה: שלוש השנים האלה זה זמן מאוד ארוך, ויש ממש חישובים, לא על ילודה, אלא חישובים על מתי לומדים באוניברסיטה, על מתי יוצאים לעבודה, ואיך זה משפיע על המשק הישראלי.

רחל עזריה: ואלה היו החישובים שוועדת החוץ והביטחון.

רחל עזריה: זה אמור להתקצר לשנתיים וחצי.

רחל עזריה: מכיוון שהדיון גדול אמרתי שאני אציין את זה פה.

רחל עזריה: זה לא היה פותר לך את הבעיה, אבל בזמנו רצינו שבן הזוג יוכל לקחת את הזמן.

רחל עזריה: האמת היא שאיתכם לא הצלחנו להגיע לעמק השווה.

אסתר נמרודי: - - - הרבה כסף - - -

אסנת ואתורי: דובר על זה שאי אפשר להחליף את האישה לפני שמסתיימים שישה שבועות - - -

רחל עזריה: לא, כי היא לא זכאית.

אסתר נמרודי: כרגע סטודנטיות בכלל לא זכאיות לדמי לידה.

ענת מימון: כן, אבל לגבר כן צריכה להיות הכשרה.

ענת מימון: זה לא שאמרנו שהוא לא צריך לעבוד.

אסתר נמרודי: אבל מגיעה כאן קבוצה חדשה לגמרי של גברים שצריך לקבל תקציב חדש.

אסתר נמרודי: הן פשוט לא זכאיות - - -

רחל עזריה: אבל אם יש זוג מהקהילה הלהט"בית או זוג חד מיני, והם מאמצים תינוק - - -

אסתר נמרודי: אז הם יכולים לחלוק את דמי הלידה ביניהם - - - חופשה.

רחל עזריה: אבל אחד מביניהם.

רחל עזריה: אז אם אחד עבד ואחד לא?

אסתר נמרודי: קודם כל, זה שלא עבד לא יכול לקבל.

רחל עזריה: הוא לא זכאי.

רחל עזריה: אבל זה שעבד?

אסתר נמרודי: הוא כן יכול.

רחל עזריה: אז למה זה שעבד, אם הוא נשוי גבר, הוא יכול, ואם הוא נשוי לאישה - - -

אסתר נמרודי: כי הוא בעצם מושווה לאישה שאחד מבני הזוג בטל ואחד מבני הזוג עבד.

רחל עזריה: אבל אני אומרת שלהם יש את הזכות לבחור מי מהם הוא העובד ומי לא עובד.

רחל עזריה: ופה אם האימא היא סטודנטית, והאבא הוא לא סטודנט והוא עובד, אז למה לא לתת להם את הזכות לבחור?

אסתר נמרודי: כמו שאני זוכרת, זו היתה הערכה כספית מאוד - - -

רחל עזריה: אני לא זוכרת את ההערכה הכספית.

ענת מימון: יש קושי להעריך כמה בני זוג כאלה ייקחו, שהם כן עובדים והם לא סטודנטים.

אסתר נמרודי: האוצר לא הסכים.

אסתר נמרודי: - - - שינוי בתפיסה מפני שגם עקרות בית יכולות באיזשהו אופן לחלוק, כי הפתרון כאן נמצא במוסדות החינוך ולא אצלנו.

רחל עזריה: אני זוכרת את הוויכוח אז, ואנחנו טענו שעקרת בית היא לא משהו שהמדינה מעודדת.

רחל עזריה: אנחנו מעודדים השכלה גבוהה, ואם לומדים לימודים מלאים, לא קורס של יום בשבוע, אלא לומדים לימודים מלאים, תלוי שעות – איך זה עובד עם מעונות יום?

מירב סלע: במעונות יום של סטודנטיות?

רחל עזריה: כן.

מירב סלע: הן צריכות להגיע למספר שעות שבהן הן לומדות, וזה מוגבל רק לתואר ראשון, שזה דבר בעייתי כי יש - - -

רחל עזריה: רגע, שנייה, אבל אם זה, אז למה לא נעתיק את אותם כללים של מעונות היום ואז היא יכולה לקבל הנחה?

מירב סלע: כן.

מירב סלע: יש דרגות זכאות, אבל כן.

רחל עזריה: זה לא כמו עקרות בית.

רחל עזריה: כמו שעקרות בית לא זכאיות למעון יום מסובסד, אז אותו דבר, בעצם סטודנטיות זה לא אותו דבר כמו - - -

אסתר נמרודי: אני לא זוכרת לגמרי את פרטי - - -

רחל עזריה: אני זוכרת שאתם חששתם שזה פורץ דרך יותר מאשר – אפילו הגענו לשלב העלויות.

רחל עזריה: אני זוכרת שפחדתם, מה עם עקרות בית ונכנסנו לדיון ההוא.

ענת מימון: כי עד היום תמיד הזכאות של בן הזוג נסמכת על זכאות של האישה, וזה לראשונה שמכירים בזה שבן זוג יהיה זכאי בלי שהאישה - - -

רחל עזריה: אז אני אומרת לא.

רחל עזריה: בן הזוג לא זכאי, הוא כן נסמך על האישה, אבל נסמך על זה שהאישה היא סטודנטית.

אסתר נמרודי: ולא עובדת.

רחל עזריה: ולא עובדת.

רחל עזריה: אבל כמו שמעונות יום, איך זה שמשרד הרווחה – אתם יודעים לספר איך זה קרה?

אסתר נמרודי: עלויות של מעונות זה אותו דבר.

אסתר נמרודי: מדובר בכסף של גברים שאנחנו צריכים לשלם דמי לידה בשיעורים אחרים לגמרי.

אסתר נמרודי: זה לא אותו דבר.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: מעונות יום זה מאוד יקר.

רחל עזריה: זה שנתיים, שלוש שנים, של 2,000 שקל כל חודש.

רחל עזריה: זה יותר מאשר דמי לידה.

קריאה: 2,800.

קריאה: תלוי מה הדרגה.

רחל עזריה: כן, בסדר.

רחל עזריה: אז נניח, 2,000 שקל על פני שלוש שנים זה יותר מאשר - - -

רחל עזריה: זה המון כסף.

רחל עזריה: איך הצלחתם לעשות את זה?

איה דביר: זה להכיר בלימודים כתעסוקה.

אסתר נמרודי: זה לא הרבה.

אסתר נמרודי: בסך הכול יש נורא מעט מעונות לסטודנטים.

רחל עזריה: אבל זה מה שאני אומרת.

רחל עזריה: זה גם לא הרבה יהיה יולדות סטודנטיות.

מירב סלע: אנחנו בתהליך, ואני יכולה לדבר על חופשת לידה ומה שכן הצלחנו להשיג בנושא הזה.

מירב סלע: אבל הנושא של מעונות יום במוסדות אקדמיים לא מתקדם - - -

רחל עזריה: אם אישה היא סטודנטית, היא יכולה ללכת גם למעון יום רגיל של נעמת או ויצו ולקבל את אותן הנחות?

מירב סלע: כן, אבל המטרה שלנו היא שזה יהיה - - -

רחל עזריה: זה שני דברים שונים.

רחל עזריה: זה שזה יהיה בקמפוס זה ערך אחד, וזה שהיא מקבלת את ההטבה - - -

מירב סלע: כן, היא מקבלת את ההטבה, אבל מבחינתנו יש גם ערך חשוב שזה יהיה בקמפוס בגלל שחופשת לידה היא מאוד מאוד קצרה.

רחל עזריה: כן, אני מבינה.

רחל עזריה: אז זה המענה שאגודת הסטודנטים יצר.

רחל עזריה: יפה, זה מענה לא רע, די מרשים.

רחל עזריה: אנחנו נדון בזה גם.

רחל עזריה: ננסה לרדת לשורש העניין, אם יש דרך לעשות את זה שזה לא חל על עקרות בית, כי זו לא כוונת המחוקק, ובואו נראה מה יהיו ההיקפים.

רחל עזריה: אני זוכרת שמספר הסטודנטיות היה מאוד נמוך.

רחל עזריה: אולי לכם, לאגודת הסטודנטים, יש נתונים על כמה סטודנטיות?

מירב סלע: כמה הורים יש?

רחל עזריה: כן.

מירב סלע: אני יכולה למצוא לך את הנתון הזה.

מירב סלע: ורק אני אגיד, הזכאות למעון יום זה 24 שעות שבועיות.

רחל עזריה: את צריכה ללמוד 24 שעות שבועיות.

רחל עזריה: וגם הורדנו את זה קצת כי הדרישה בהתחלה היתה מאוד גבוהה, ובתור סטודנט או סטודנטית שהם הורים, לרוב הם לומדים טיפה פחות, הם פורסים את התואר.

רחל עזריה: אז כרגע זה 24 ומבחינתנו זה סביר.

רחל עזריה: ואת זוכרת מה היקף?

רחל עזריה: אולי אתה יודע?

קריאה: אנחנו עשינו בחוק - - - 24 שעות.

רחל עזריה: כן, עשינו לפי 24 שעות.

רחל עזריה: עשינו אותו דבר.

רחל עזריה: ואתם באגודת הסטודנטים תדעו גם כמה זה בכל המכללות והסמינרים?

מירב סלע: יש לנו נתונים על סטודנטים שהם הורים.

מירב סלע: אפשר גם ליצור פילוח של איזה מוסדות - - -

רחל עזריה: לא, אני לא צריכה פילוח.

רחל עזריה: רק לוודא שהכול כלול, שזה כל המוסדות.

מירב סלע: כל מה שתחת המל"ג כלול.

רחל עזריה: והסמינרים של החרדיות זה תחת המל"ג?

קריאות: - - -

רחל עזריה: לכן אני שואלת.

רחל עזריה: צריך לקבל את המידע, ונראה אחר כך מה עושים.

מירב סלע: גם - - - המכללות הן תחת - - - ושם התקנות של היריון ומילואים לבנות זוג - - -

ענת מימון: יש מוסדות של משרד הכלכלה, של משרד התרבות, של משרד החינוך, שהם לא תחת המל"ג.

רחל עזריה: מי זה משרד החינוך שלא תחת המל"ג?

מירב סלע: משרד החינוך זה מכללות לחינוך שלאט לאט עוברות תחת הוות"ת.

מירב סלע: תחת משרד התרבות יש את רימון - - -

רחל עזריה: בסדר, אבל זה דברים קטנים.

מירב סלע: ויש משהו מאוד גדול, שזה חינוך טכנולוגי, שזה תחת משרד העבודה והרווחה, ואנחנו מחכים המון זמן לתקנות.

רחל עזריה: ויש שם הרבה סטודנטיות?

מירב סלע: יש, כן.

מירב סלע: אנחנו מחכים לתקנות, וזה תקוע מעל שנתיים.

רחל עזריה: ומכללות חרדיות, מוגדרות משרד החינוך?

מירב סלע: אני חושבת שכן.

מירב סלע: אני יכולה לבדוק את זה.

מירב סלע: אני לא בטוחה.

רחל עזריה: ואז לא יהיה את זה בנתונים שלך כי זה משרד החינוך וזה לא ות"ת-מל"ג?

מירב סלע: נכון.

רחל עזריה: הסמינר הישן, הסמינר החדש, זה לא תחת כלום?

מירב סלע: לא.

מירב סלע: זה לא השכלה אקדמית.

אסתר נמרודי: אני שואלת אם אתם זוכרים על איזו תקופה מדובר לגבר.

רחל עזריה: אנחנו אמרנו שאחרי שהיא חוזרת שישה שבועות, הוא יכול לקחת שישה שבועות.

רחל עזריה: אבל זה בטוח לא יהיה שכר של גבר כמו ה-18,000 שקל בחודש שיצא לכם פה, כי הם צעירים יותר.

רחל עזריה: הסיכוי שזה בן זוג של סטודנטית שילדה, רוב הסיכויים שזה צעירים יותר.

אסתר נמרודי: רק לפי שכר מינימום, מה ששרון אומר, על כל 100 גברים זה 750,000 שקלים.

רחל עזריה: לפי שכר מינימום על כל כמה גברים?

שרון אסיסקוביץ: על כל 100 גברים כ-750,000 שקל, בחישוב גס מאוד.

אסתר נמרודי: צריך לראות את המספרים - - - של כל הסטודנטיות, כולל החרדיות - - -

רחל עזריה: אבל החרדיות, הגבר צריך לעבוד.

רחל עזריה: זה לא מספיק, תורתו אמנותו.

רחל עזריה: הוא יצטרך לעבוד.

רחל עזריה: צריך לבדוק את הנתונים.

מירב סלע: המצב היום של חופשת לידה הוא שזה חודש וחצי או זכאות להיעדרות 30%, ומה שאנחנו הכרזנו על זה במרץ, עשינו מהלך יחד עם חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי והמל"ג, שבעצם אחרי שחוזרים מחופשת הלידה או התקופה של 30%, עוד 10% של זכאות להיעדרות.

מירב סלע: וזה במהלך השנה הראשונה לחיי התינוק.

ענת מימון: לגבי הכשרות של עובדים סוציאליים כן יש בעיה.

ענת מימון: אני זוכרת שזה עלה בדיונים שעשינו בוועדה לקידום מעמד האישה, שבדקנו את תקופת הלידה של סטודנטיות, ומסתבר שבעבודה סוציאלית באמת הם לא נותנים את הזכאות של ההיעדרות הזאת לגבי תקופות ההכשרה כי הם מחשיבים את זה כניסיון תעסוקתי ולא לימודי.

קריאה: תקופת ההכשרה היא חלק מתקופת הלימודים?

מאירה בסוק: גם ברפואה, אני חושבת.

ענת מימון: וגם בלשכת עורכי הדין, למרות שבלשכת עורכי הדין יש פחות בעיה בתקופת ההתמחות.

קריאה: ברפואה זה בעיה.

רחל עזריה: כמה זמן נתנו לך?

ליאורה לויאן: הייתי צריכה לחזור אחרי ארבעה שבועות להכשרה, ואחרי שישה שבועות - - -

רחל עזריה: אז זהו.

ליאורה לויאן: לא ששישה שבועות זה - - -

רחל עזריה: לא, בסדר, אבל אנחנו דנים.

מירב סלע: והדיון שהיה מול המל"ג הוא בעצם שסמסטר הוא שלושה חודשים, אז הסביר היה חודש וחצי חופשת לידה מתפיסה שאם היא תיעדר כבר סמסטר שלם, אז המל"ג חושב והתפיסה היא להקפיא את הלימודים, ואפשר לחזור ולא יהיו קנסות או תשלום נוסף.

קריאה: הם דורשים מהם לחזור על הקורסים - - -

רחל עזריה: כן, אני זוכרת שעשיתם את זה, ממש לפני חצי שנה.

רחל עזריה: אנחנו נבדוק את העניין הזה של האבא והאימא, אנחנו נעבוד על זה מול ביטוח לאומי, נראה את העלויות, נראה במה מדובר - - -

מירב סלע: המתמחים הם לא תחת המל"ג?

מאירה בסוק: בדיון בוועדה למעמד האישה היה סיפור שהן נופלות בין הכיסאות.

מאירה בסוק: באו כמה מתמחות - - -

ענת מימון: זה באחריות המשרד הרלוונטי.

רחל עזריה: אבל אין להם שכר בעצם.

מאירה בסוק: לא, יש להם שכר, אבל לא הכירו בהתמחות שלהם - - -

רחל עזריה: אה, לא הכירו בהתמחות.

רחל עזריה: הבנתי.

רחל עזריה: בהכשרה מקבלים שכר?

קריאות: זה תלוי.

אסתר נמרודי: מי שהיא מתמחה ויש לה תקופת הכשרה, היא יכולה לקבל - - -

רחל עזריה: כן, אבל אם היא צריכה לחזור אחרי ארבעה שבועות?

אסתר נמרודי: אחרי ארבעה שבועות זה בעייתי מפני שהחוק קובע שמדובר בשישה שבועות.

ענת מימון: בהתמחות הן מקבלות שכר.

רחל עזריה: אבל מכריחים אותה לחזור אחרי ארבעה שבועות.

קריאה: יש הכשרות שהן לא מקבלות שכר, יש הכשרות שהן כן מקבלות שכר.

רחל עזריה: כן, אני זוכרת את הדיונים האלה.

רחל עזריה: כבר היינו שם.

רחל עזריה: הכול חוזר לעצמו.

רחל עזריה: אנחנו נבדוק את המספרים.

שני עמית: שמי שני עמית, אני אימא.

שני עמית: אני פעם ראשונה פה בזכות הפרסומים של אסנת.

שני עמית: יש לי נקודה שיושבת לי פה, של מה שקורה בפועל.

שני עמית: הייתי 15 שבועות עם הראשון בבית, ואז רציתי להאריך ל-26 שבועות.

שני עמית: למעשה מה-15 עד 26 שבועות אני לא מקבלת שכר, ובוטלה לי הדרגה בנעמת.

רחל עזריה: זה היה בילד השני.

שני עמית: כן, יש לי שניים עם הפרש של שנה וחצי ביניהם.

שני עמית: התבטלה הדרגה ואז סיימתי את 26 השבועות, אבל אז התמ"ת צריכים רצף תעסוקתי של שלושה חודשים לפחות שתציגי להם במסע ייסורים - - -

רחל עזריה: מתי זה היה?

שני עמית: עכשיו עכשיו, בחנוכה.

רחל עזריה: אתה שומע?

אלכסנדר בלונוגוב: אני צריך לבדוק - - -

שני עמית: צריך שלושה חודשים של עבודה מלאה.

רחל עזריה: את עובדת זמנית?

שני עמית: שכירה.

רחל עזריה: וזה מה שדרשו?

רחל עזריה: איפה זה בארץ?

קריאה: ככה הם דורשים כל הזמן.

רחל עזריה: הוא אומר שלא.

שני עמית: זה מאבק שלא נגמר מול משרד התמ"ת כדי להשיג את ההנחה.

שני עמית: הילדה שלי היום בת שנה וחצי.

שני עמית: עדיין לא קיבלתי הנחה.

רחל עזריה: בחזרה?

שני עמית: עדיין לא קיבלתי דרגה.

שני עמית: לא הנחה.

שני עמית: עדיין לא קיבלתי דרגה למעונות יום.

שני עמית: בשורה התחתונה, אני חזרתי לעבוד אחרי 26 שבועות, לגנים אני משלמת – אני לא יודעת אם אתם כולכם מודעים למספרים, 5,200 שקל בחודש.

רחל עזריה: לשניהם?

שני עמית: לשניהם.

שני עמית: ולמעשה במשך שלושה חודשים אני צריכה לשלם 5,200, איך שהוא להרוויח גם כסף, לחיות מהסיפור הזה.

שני עמית: אחרי שאני אציג את המסמכים על שלושה חודשי עבודה, הם ישקלו עוד פעם את מתן הדרגה.

שני עמית: זה עדיין לי נותן לי אוטומטית דרגה או איזושהי הנחה.

שני עמית: יש פה איזשהו מלכוד ששם אותי כהורה בהתלבטות בכלל למה אני יוצאת לעבוד, אם אני מרוויחה 6,000 ושמה 5,500 על גנים, מה עשיתי בזה?

רחל עזריה: אני חייבת לומר, בלי קשר לזה, זה לא נכון, כי להישאר בבית, השכר שלך ירד כשתחזרי.

שני עמית: ברור.

שני עמית: אבל אם המדינה אומרת לי שיש לי פתרון לילד מגיל שלוש, אז אולי אני אישאר איתו בבית עד גיל שלוש.

שני עמית: אין לי ברירה אחרת.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: זה לא כדאי לך.

שני עמית: ברור לי שלא כדאי לי, אבל - - -

רחל עזריה: גם אם את מקבלת בסוף רק 800 שקל, זה עדיין לא כדאי לך.

רחל עזריה: כי את גם מפסידה המון לפנסיה, עשינו פעם את החשבון.

שני עמית: ברור לי.

שני עמית: גם הילד צריך מסגרת וצריך חברים וצריך להתפתח.

שני עמית: אבל משהו בדרך פשוט לא מאפשר את זה.

אסנת ואתורי: זה גם בדרך, וזה גם הפער בין מה שקורה בשטח לבין איך שמציגים את זה במשרד העבודה והרווחה.

אסנת ואתורי: אנחנו רואים את הפער הזה כל ה זמן.

אלכסנדר בלונוגוב: אני לא מכיר את המקרה הספציפי - - -

אסנת ואתורי: לא, זה לא מקרה ספציפי.

אסנת ואתורי: מגיעים אליי מלא כאלה.

אלכסנדר בלונוגוב: - - - תשאירי לנו פרטים - - -

שני עמית: זה לא מקרה ספציפי.

אסנת ואתורי: קודם כל, תשאירי את הפרטים כי אולי מתוך זה נוכל ללמוד.

אסנת ואתורי: ואולי באמת יש פערים שאנחנו צריכים לנסות לגשר עליהם.

אסנת ואתורי: אני שמחה שזאת מדיניות המשרד, אבל בפועל, בשטח, זה לא מגיע.

אסנת ואתורי: כמו שיושבת פה אימא הזאת, מגיעות מאות פניות כאלה.

קריאה: יש פה שתי אימהות כאלה.

קריאה: גם אנחנו מחכים לכסף שלנו.

רחל עזריה: אלכס?

אלכסנדר בלונוגוב: בואו נדבר - - -

אסנת ואתורי: אני אומרת לך - - -

רחל עזריה: רגע, שנייה.

רחל עזריה: אנחנו לא מנהלים ככה שיחות בוועדה.

רחל עזריה: אלכס, אתה מכיר דבר כזה?

אלכסנדר בלונוגוב: אני לא מכיר דבר כזה.

אלכסנדר בלונוגוב: בגלל זה ביקשתי - - - נבדוק - - -

רחל עזריה: אז אנחנו נעשה ככה, יש לנו בעצם שניים וחצי נושאים פתוחים.

רחל עזריה: נושא אחד הוא נושא הסטודנטיות, שאנחנו נשיג את המספרים, נבדוק מה העלויות, אני אעשה את העבודה באוצר, אתם תעשו את העבודה בביטוח לאומי, ואני מקווה שאנחנו נחזור לדיון.

רחל עזריה: דבר שני, לגבי מעונות היום.

רחל עזריה: יש פה בעצם שני דברים.

רחל עזריה: האחד, לא לאבד את הדרגה ולהקל מאוד על הביורוקרטיה גם אם אישה מאריכה את התקופה, שזה לא אומר שצריך להתחיל טופסידאה.

רחל עזריה: אתה אגב חשבת שלא צריך - - -

אלכסנדר בלונוגוב: מה זה, חשבתי?

אלכסנדר בלונוגוב: אנחנו - - - מבחני תמיכה.

אלכסנדר בלונוגוב: אנחנו לא - - -

רחל עזריה: אז צריך לראות מה הנתק בקשר לשטח.

אלכסנדר בלונוגוב: בגלל זה - - -

רחל עזריה: כן, כן.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: אני רק מסכמת.

אלכסנדר בלונוגוב: לפעמים יש מקרים שהם מקרי קצה והם מקרים מאוד מיוחדים.

אלכסנדר בלונוגוב: יש אימא שמסיימת חופשת לידה ואחרי כמה חודשים שוב נכנסת להיריון.

אלכסנדר בלונוגוב: אז אלה מקרים שהם לא בדיוק לפי הספר.

רחל עזריה: אבל זה לא המקרה, נכון?

שני עמית: זה לא המקרה, ואני גם מבינה מבין השורות שמבחינת חקיקה, כרגע את אומרת שאחרי 15 שבועות משרד התמ"ת לא מסבסד יותר הנחה.

שני עמית: ואחר כך, אחרי 26 שבועות הם דורשים עוד שלושה חודשים של רצף תעסוקתי בעצם כדי לקבל את ההנחה.

שני עמית: אז מה-15 עד ה-26, יש פה 11 שבועות ועוד שלושה חודשים - - -

רחל עזריה: לא, רגע.

רחל עזריה: אם את חזרת לעבודה, ברגע שחזרת לעבודה את צריכה להוכיח שלושה חודשים, זה מה שאת אומרת.

שני עמית: רצף תעסוקתי.

רחל עזריה: זה אירוע אחד.

שני עמית: זה לא אישי.

רחל עזריה: לא, לא.

רחל עזריה: אני אומרת אירוע במובן זה שיש פה כמה נתיבים לטיפול.

רחל עזריה: דבר אחד, אמרנו, זה הנושא של סטודנטיות.

רחל עזריה: דבר שני, זה הנושא של מעונות יום – דבר ראשון שצריך טיפול להקל על הביורוקרטיה בעת החזרה, ודבר שני שצריך טיפול זה העניין של ההנחה, להאריך את תקופת ההנחה, הזכאות.

שני עמית: או לבטל אותה, או להתחשב אותה באיזושהי צורה.

רחל עזריה: תסבירי, כמו מה?

שני עמית: אחרי 15 שבועות קיבלתי את ההנחה, קיבלתי את הדרגה.

שני עמית: - - - מה-15 שבועות עד ה-26 שבועות הדרגה שלי באופן אוטומטי מתבטלת.

שני עמית: ואז אני צריכה עוד פעם שלושה חודשים כדי להציג.

שני עמית: זה יוצא בעצם חצי שנה שאני לא מקבלת דרגה, ומתוכם במשך שלושה חודשים אני משלמת על שני ילדים מחיר מלא - - -

רחל עזריה: נכון, ואת שלושת החודשים האלה את תקבלי בדיעבד יום אחד.

שני עמית: אולי.

רחל עזריה: אז יש את העניין של לא לעשות את התהליך הזה של הבדיעבד, אלא להקל.

רחל עזריה: זה אחד.

רחל עזריה: התהליך הזה של לבטל את הבדיעבד גם אין לו עלות.

רחל עזריה: זה משהו שאין לו עלות.

רחל עזריה: הוא לא תקציבי.

רחל עזריה: זה כסף שממילא משולם, פשוט צריך לעשות אותו תהליך פשוט יותר.

שני עמית: זה תהליך שהיום כאימא עושה את הסיטואציה פשוט לא הגיונית.

רחל עזריה: כן, הבנתי.

רחל עזריה: לכן אני אומרת שזה דבר אחד.

רחל עזריה: ודבר שני, יש את העניין של להאריך את תקופת הזכאות.

רחל עזריה: אלה שני מסלולים שנצטרך לבדוק אותם.

רחל עזריה: היתה טענה, אבל הוא לא הצליח להגיע, מישהו עצמאי שביקש לקבל את תקופת הלידה והוא אמר שלא חישבו לו את כל רכיבי השכר כמו שמחשבים לנשים עצמאיות.

רחל עזריה: אתם מכירים משהו כזה?

ענת מימון: יש הבדל בחישוב בין הגבר לאישה?

רחל עזריה: יש הבדל אצל עצמאים?

אסתר נמרודי: ממש לא.

אסתר נמרודי: - - - ההכנסה שלהם היא שנתית.

אסתר נמרודי: אנחנו בכלל לא מתעסקים עם השכר.

אסתר נמרודי: כל העניין הזה סגור עם מחלקת הגבייה, זה פשוט דמי ביטוח, ואנחנו מקבלים את זה - - -

רחל עזריה: אנחנו נעביר את הפנייה ונעביר, נראה אם יש משהו.

אסתר נמרודי: אנחנו לא מתעסקים עם זה בכלל.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: וכן ביקשנו מכם גם תשובות מביטוח לאומי על מתי נלקח השבוע של האב, וגם דיברנו על הפרסום בקופת חולים.

רחל עזריה: אז אני אסכם.

רחל עזריה: קודם כל, אני מאוד שמחה על הדיון.

רחל עזריה: אנחנו גם רואים שיש פירות לעמל, וזה עמל, ואנחנו רואים שיש התקדמות.

רחל עזריה: יש פה עוד כמה נושאים שנשארו פתוחים, ונעלה אותם עכשיו ונראה אם אנחנו מצליחים להתקדם.

רחל עזריה: תודה רבה לכל מי שהגיע.

רחל עזריה: הישיבה נעולה.