ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 603, 2018-04-29 12:34

יואב קיש: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יואב קיש: על סדר היום נהלי המעצר של המשטרה בהפגנות בודדים וזה גם בעקבות מעצרו של אבי פרחן שנמצא אתנו כאן.

יואב קיש: שלום לך.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס ולהבין בכל הנושא של ההפגנה שהייתה כתמיכה בצעדת השיבה, אם הבנתי נכון.

יואב קיש: זו הייתה ההפגנה המקורית.

יואב קיש: מה היה הנושא?

יואב קיש: מה קיבל רישיון שם?

יואב קיש: למה זה הגיע לעתלית?

יואב קיש: מישהו יכול לתת רקע ספציפי ואחרי כן נדון במעצרים ובכל מה שקשור בזה?

שמעון בן שבו: אני מפקד מרחב מנשה במשטרה.

שמעון בן שבו: קצת על המרחב.

שמעון בן שבו: הגזרה שלנו מתחילה באזור עתלית, נמשכת על קו החוף לכיוון דרום עד אחרי חדרה, גבעת אולגה.

יואב קיש: חלק ממחוז חוף.

שמעון בן שבו: מחוז חוף.

שמעון בן שבו: משם כל הגזרה שלנו היא מזרחה, עד צומת מגידו ומה שנקרא גדר ההפרדה עם צפון השומרון.

שמעון בן שבו: בתחום שלנו בערך 500,000 תושבים, 200,000 מתוכם ערבים בעיקר בגזרת ואדי ערה.

שמעון בן שבו: זו ההתנהלות היום יומית שלנו, בערך עם 700 שוטרים במרחב הזה.

יואב קיש: כמה שוטרים יש לך במרחב מהמגזר?

שמעון בן שבו: בערך שליש אבל אני מדבר על מגזר במעגל שנים – דרוזים, נוצרים ויש לי גם מוסלמים.

יואב קיש: כמה מוסלמים?

שמעון בן שבו: מעט מאוד, משהו שמתקרב לחמישה אחוזים.

שמעון בן שבו: מינורי.

שמעון בן שבו: לא מספיק לטעמי.

שמעון בן שבו: אנחנו עושים מאמצים.

יואב קיש: מגייסים עכשיו, לא?

שמעון בן שבו: אנחנו עושים מאמצים, כן.

שמעון בן שבו: יש בעיות אחרות שעולות בעניין הזה.

שמעון בן שבו: אנחנו קיבלנו בערך כחודשיים וחצי לפני האירוע בקשה לקיים את מה שנקרא תהלוכת העקורים.

שמעון בן שבו: זו תהלוכה שמתקיימת בעשרים השנים האחרונות במקומות שונים בארץ שלכאורה גורשו משם ערבים בשנת 1948.

שמעון בן שבו: בעשרים השנים האחרונות האירוע הזה היה אירוע שהוא נחשב נפיץ, לעתים לא בודדות גם גלש לאירועים של הפרות סדר, אירוע שהוא רגיש.

שמעון בן שבו: שוב, כל מקום שיש בו את האינטראקציה הזאת של יהודים וערבים בהיבטים האלה, אנחנו מתייחסים לזה קצת אחרת, בטח ובטח אם זה מעלה קצת את רמת המסוכנות של האירוע שזאת העובדה שזה קורה ביום העצמאות.

שמעון בן שבו: יש היבטים סביבתיים אחרים כמו מה שקורה בעזה, הר הבית, העברת השגרירות שהם בתוך השיקולים שלנו והופכים את הסיפור הזה לקצת יותר נפיץ.

שמעון בן שבו: הבקשה הראשונה של המארגנים – שגם הם שני משפטנים, בסך הכול אנשים שאנחנו מכירים אותו משנים עברו, פעילים בתחום הזה של קרקעות לערבים, חלק מהם בוועדים עממיים בתוך ואדי ערה, חלק עורכי דין של נציגויות ערביות כאלה ואחרות, בתוך עמותה שנקראת על שם כל הסיפור הזה של העקורים – הם הגישו בקשה ראשונית לעשות את זה השנה מול הכפר הערבי ג'בה, מה שאנחנו מכירים היום כגבע כרמל בחוף כרמל.

שמעון בן שבו: הבקשה הראשונית הייתה לעשות את זה במקום שנקרא יער עופר.

יואב קיש: שם הצופים עושים אירועים.

שמעון בן שבו: כן.

שמעון בן שבו: מקום שהוא צר מלהחיל, בטח במושגים האלה של אלפים שיגיעו באותו יום.

שמעון בן שבו: לצד זה כמובן אנחנו מכירים את זה כאתר שאליו מגיעים הרבה מאוד חוגגים יהודים, ישראלים, לחגוג את יום העצמאות.

שמעון בן שבו: זה אתר קמפינג.

יואב קיש: זה היה ביום העצמאות?

שמעון בן שבו: כן.

יואב קיש: תמיד הם עושים את התהלוכה ביום העצמאות?

שמעון בן שבו: תמיד ביום העצמאות.

שמעון בן שבו: כן.

שמעון בן שבו: הם לא מתייחסים ללוח הקלנדרי הלועזי לפיו ה' באייר 1948 שחל ב-15 במאי אלא הם מתייחסים איך זה יוצא בלוח השנה העברי, ה' באייר ולשם הם מכוונים.

שמעון בן שבו: עברנו איזשהו תהליך מול בג"ץ לאורך השנים ואני חושב שהשכלנו להבין גם כארגון שאמר זאת בפשטות שחופש הביטוי מבוטא מכל צדדיו.

שמעון בן שבו: יהיה לנו קשה מאוד לזלוג ימינה ושמאלה, כמו באירועים אחרים שאנחנו עושים בהיבטים האלה.

יואב קיש: אבל בעבר זה עבר בתוך ישובים יהודיים?

יואב קיש: ישובים עם רוב יהודי?

שמעון בן שבו: לא.

יואב קיש: באיזה מקומות זה היה בעבר?

שמעון בן שבו: בשנה שעברה זה היה בשדה באזור צומת כברי.

יואב קיש: מנותק ממקום ישוב.

שמעון בן שבו: כן.

יואב קיש: זה לא עובר בתוך ישובים.

שמעון בן שבו: אנחנו בדרך כלל לא מאפשרים כניסה פיזית לישובים.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: הם רצון לעשות את זה ליד גבע.

שמעון בן שבו: בהתחלה הם רצו.

שמעון בן שבו: אנחנו לא אישרנו את הבקשה הזאת.

שמעון בן שבו: האמירה שלנו בדרך כלל במקרים כאלה היא שאנחנו מאשרים אבל בתנאים שלנו ובמקום אחר.

שמעון בן שבו: לקח לנו בערך חודש נוסף לאתר מקום שמבחינתנו היה סביר כאשר הוא לא בתוך ישוב, הוא לא נצפה מהכביש, הוא לא מפריע לאתרי קמפינג של יום העצמאות ומספק אותנו מבחינת הגודל שלו להכיל אירוע כזה.

יואב קיש: איפה זה היה?

שמעון בן שבו: האירוע הזה קורה על כביש 721 שנמצא בין הצומת של 721 לכבוש 4 - כלא 6 לצורך העניין.

שמעון בן שבו: זה קרוב מאוד לכלא 6 – לבין מחלף עתלית על כביש 2.

שמעון בן שבו: כל הצד שמדרום לתיחום הזה שאמרתי - - -

אורי מקלב: הכביש שעולה לבית אורן?

שמעון בן שבו: קרוב מאוד.

יואב קיש: יש שם שדות בננות.

יואב קיש: בין כביש 4 לכביש 2 ממחלף עתלית.

יואב קיש: זה 721.

אורי מקלב: אני חושב שזה קרוב למגדים.

שמעון בן שבו: כביש 721 מקשר בין כביש 4 לכביש 2.

יואב קיש: זה כשיוצאים בצומת עתלית ימינה, אם באים מדרום?

יואב קיש: כביש תל אביב יוצא ימינה לעתלית.

שמעון בן שבו: כן.

אורי מקלב: מול מחנה עתלית.

אורי מקלב: אתה פונה ימינה ומגיע לכביש 2.

אורי מקלב: אני חושב שהיום הצומת הזה מרומזרת.

אורי מקלב: אם אתה פונה קצת שמאלה ומיד ימינה, זה בית אורן.

שמעון בן שבו: כן.

אורי מקלב: אתה מדבר על הצומת הזאת.

שמעון בן שבו: לא.

יואב קיש: הוא מדבר על המתחם שבין 2 ל-4.

שמעון בן שבו: בדיוק.

שמעון בן שבו: על התיחום הזה של 721, בין 4 ל-2.

אורי מקלב: בכניסה לעתלית.

יואב קיש: לא חוצים את כביש 2 מערבה.

אורי מקלב: בכביש 2 אתה לוקח מערבה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: ימינה.

קריאה: מזרחה.

יואב קיש: מזרחה לכביש 4.

אורי מקלב: באמת בצד ימין יש מטעי בננות.

אורי מקלב: ממש מול כלא 6.

שמעון בן שבו: זה שטח פתוח מול כלא 6.

אבי פרחן: מדרום לחוות אהרונסון ההיסטורית שמשמעותה חזרה של ההתיישבות היהודית בארץ ישראל.

אבי פרחן: צריך להבין את המשמעות.

יואב קיש: אבי, אתה תקבל זכות דיבור אבל נא לא להתפרץ.

שמעון בן שבו: אם כן, זה בין 4 ל-2.

שמעון בן שבו: זה התיחום הזה שבין 2 ל-4, מדרום לציר 721.

שמעון בן שבו: בחרנו את השטח הזה כי הגישה לצירים ראשיים היא פחות טובה, היא דרך מטעים ובצד הדרומי יש תעלה שחוצצת.

יואב קיש: זה דרומית למגדים.

שמעון בן שבו: יש מיקום ספציפי.

שמעון בן שבו: זה שדה פתוח.

שמעון בן שבו: לא תראה שם כלום.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: יש כלא 6 באמצע.

שמעון בן שבו: המקום הזה התאים לנו.

שמעון בן שבו: שוב אני אדגיש את הרגישות של אירוע כזה.

שמעון בן שבו: האוטובוסים שמגיעים מכל רחבי הארץ, כמעט מכל מקום ערבי בארץ, מכל ישוב יש נציגות, השנה הגענו בערך ל-60 אוטובוסים שהגיעו לאירוע הזה.

יואב קיש: איפה הם חונים?

שמעון בן שבו: את השדה הזה חילקנו לשניים כאשר הקטע היותר מערבי שלו הוא חניון אוטובוסים ומכוניות פרטיות.

יואב קיש: לפי ה-גוגל מפס אני רואה שיש שם בריכה.

שמעון בן שבו: נכון.

שמעון בן שבו: מפעל שפכים.

שמעון בן שבו: יש גם מאגר מים קרוב, מעט דרומה.

שמעון בן שבו: חלק מהשדה הזה היה חניון לאוטובוסים שמגיעים.

שמעון בן שבו: הכניסות למקום הזה הן רק על בסיס 721, בשני מקומות.

שמעון בן שבו: כניסה אחת נמצאת קצת מערבית לחוות אהרונסון וכניסה שנייה ממש נושקת לגדרות של חוות אהרונסון ממזרח.

שמעון בן שבו: התחלתי לומר שאוטובוסים שמגיעים אלינו מכל הארץ, הם לא אוטובוסים רגילים.

שמעון בן שבו: זה מעט מוחצן.

שמעון בן שבו: הם מניפים דגלי פלשתין מחוץ לחלונות, לפעמים גם על האוטובוסים עצמם.

יואב קיש: יש מניעה חוקית להניף דגל פלשתין?

שמעון בן שבו: לא.

יואב קיש: אין בחוק?

שמעון בן שבו: אנחנו תמיד אומרים שלפעמים יש אירועים גם לנו כשוטרים, לא רק בהיבט הזה אלא בהיבטים אחרים, במזרח התיכון שלנו צריך לקחת כדור נגד בחילה ולעבור את היום.

שמעון בן שבו: כמו שאמרתי, ברור לנו שהאירוע הזה צריך לצאת לפועל בסופו של יום ועל הבסיס הזה התארגנו.

שמעון בן שבו: כן היה לנו חלק בניהול משא ומתן בין המבקשים לבין בעלי קרקע ובסופו של יום נחתם שם איזשהו הסכם שאנחנו לא חלק ממנו אבל בהחלט ידענו עליו.

יואב קיש: זאת קרקע פרטית?

שמעון בן שבו: קרקע פרטית.

יואב קיש: הם שכרו אותה?

שמעון בן שבו: קרקע פרטית שהיא שדה של מושב ניר עציון.

שמעון בן שבו: הייתה שם איזושהי הידברות בין הצדדים שהגיעו להסכמה שהקרקע תוחזר על בסיס אותו מצב שבה הם נתנו אותה.

שמעון בן שבו: עד שבוע לפני זה היה שדה.

שמעון בן שבו: .. ובדיוק עצרו אותו ולכן זה התאפשר.

יואב קיש: זאת ממש צעדה?

שמעון בן שבו: לא.

יואב קיש: הם לא צועדים.

שמעון בן שבו: הם צועדים לכאורה בתוך השטח שהקצינו להם.

יואב קיש: אין ממש צעדה.

שמעון בן שבו: הם לא גולשים החוצה.

שמעון בן שבו: ברור להם שהם לא גולשים החוצה.

שמעון בן שבו: בשנים עברו היו כל מיני זליגות שהביאו לסגירת צירים וליידויי אבנים, אבל ברור להם בתחילתו של יום שזה המתחם וברור לנו שכדי למנוע את הדבר הזה ולמנוע זליגות ודברים אחרים, צריך להגיע למצב של הכלה של האירוע עם בידוד מקסימלי בין הצדדים.

יואב קיש: אני מניח שמצד אחד יש לכם מאמץ מצד אחד שהאירוע יתנהל במתחם שהגדרתם ושלא יהיו זליגות כמו שתיארת, ומצד שני אתם גם רוצים למנוע כניסות מבחוץ לצורך העניין של אנשים שמתנגדים לאירוע.

יואב קיש: זה המצב בו אתם נמצאים.

יואב קיש: מה הנהלים שלכם לגבי מעצרים במקומות האלה וזה לא רק לגבי המקום הזה אלא בכלל?

יואב קיש: אני לא יודע אם אתה תענה או מישהו אחר, לגבי נוהל של עצירת מפגין בודד שמתנגד לאירוע מסוים.

שמעון בן שבו: אני מדבר לגופו של עניין.

אילן פרץ: אני סגן ראש אגף שיטור.

אילן פרץ: אני יכול לומר שמבחינת הנהלים אין נוהל שמייחד אדם בודד מרבים.

יואב קיש: אם כן, מה הנוהל ואיפה החלטת השוטר בשטח?

יואב קיש: מה הסמכות ומתי הוא עוצר?

יואב קיש: הוא לא עוצר סתם את מי שבא לו.

אילן פרץ: לשוטר יש שיקול דעת.

אילן פרץ: מטבע הדברים המרחב נערך עם חסימות גם בכניסות מכביש 2 ל-4 ל-721.

יואב קיש: אני מניח שעל 721 בשני הכיוונים היה מחסום ורק מי שרלוונטי יכול היה לעבור.

שמעון בן שבו: לא.

שמעון בן שבו: אני אגדיר.

שמעון בן שבו: בסוף זה איזשהו ציר שמקשר בין 2 ל-4 ויש לו איזושהי חשיבות.

שמעון בן שבו: זאת אומרת, היו לנו מה שנקרא כוחות נצורים לטובת העניין.

שמעון בן שבו: חסמנו את הכניסות לתוך האתר דרומה.

יואב קיש: מ-721 דרומה.

שמעון בן שבו: מ-721.

יואב קיש: זה לא על הכביש ממש.

שמעון בן שבו: לא.

יואב קיש: צריך להיכנס פנימה.

שמעון בן שבו: בקו אווירי בערך 100 מטרים או משהו כזה.

שמעון בן שבו: הבנו את הרגישות.

שמעון בן שבו: גם פרסנו גדרות שמנעו חניה על 721 כדי שלא ייסגר.

שמעון בן שבו: התאמצנו לתעל את כולם פנימה כדי למנוע את החיכוך הזה.

שמעון בן שבו: לשאלתך.

שמעון בן שבו: בהגדרה על הפגנה של בודדים, זה עלה בחלק מההכנות שלנו לאירוע בתרחישים השונים של מקרים ותגובות.

שמעון בן שבו: בהיבט הזה ראינו שיקול דעת של מפקד בשטח כדי לאפשר או לא לאפשר עד לגבול מסוים.

יואב קיש: כאשר זה מפקד בשטח, באיזו דרגה השוטר?

שמעון בן שבו: אני לצורך העניין.

יואב קיש: החלטה שלך.

שמעון בן שבו: כן.

יואב קיש: כמה נעצרו שם באירוע?

שמעון בן שבו: אני תכף אגיע לזה.

שמעון בן שבו: אני אומר שמראש בתכנון שלנו גם הוגדר מתחם הפגנות לא רחוק משם, בצומת בין אורן.

שמעון בן שבו: גידרנו אותו.

אבי פרחן: בחצר אחורית , שם לא רואים אותנו.

יואב קיש: סליחה, לא להפריע.

יואב קיש: אמרתי לך שתהיה לך זכות דיבור.

שמעון בן שבו: בצומת בין אורן גידרנו מתחם עם כוח ייעודי אם תהיה שם הפגנה.

יואב קיש: צומת בית אורן, זה מ-4 ימינה לבית אורן.

שמעון בן שבו: מ-4 שמאלה.

שמעון בן שבו: אם אתה בא ממערב למזרח, שמאלה.

יואב קיש: שמאלה ואז ימינה.

שמעון בן שבו: שמאלה ומיד ימינה.

שמעון בן שבו: בצומת הזאת.

שמעון בן שבו: ממש מול כלא 6.

שמעון בן שבו: שוב, אני מגדיר שאחת מהמטרות בתוך המבצע הזה היא מניעת חיכוך בין הצדדים וזה סוג של מטרת-על שלנו.

אורי מקלב: בצומת בית אורן, יש איזו חורשה.

שמעון בן שבו: כן.

אורי מקלב: שם זה היה אמור להיות?

שמעון בן שבו: לא.

שמעון בן שבו: ממש קרוב לכביש.

שמעון בן שבו: לא שטח שהוא חורשה.

אורי מקלב: הוא יותר קרוב לכניסה לכלא 6?

יואב קיש: מול הכניסה.

שמעון בן שבו: הוא על הצומת.

שמעון בן שבו: כן, ממש מעבר לכביש.

שמעון בן שבו: מה שנקרא כפר סיטרין.

שמעון בן שבו: אם אדוני מכיר את כפר סיטרין, ממש מדרום לו.

שמעון בן שבו: לא בחורשה.

שמעון בן שבו: ממש על שפת הכביש.

שמעון בן שבו: לא הגענו עד החורשה פנימה.

אורי מקלב: צמוד לזה יש חורשה.

יואב קיש: אם אתה מדבר אתי על חורשות, אני צריך להביא צילום לוויין.

שמעון בן שבו: להמשיך בתיאור האירוע?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: כמה נעצרו באירוע?

שמעון בן שבו: למיטב זיכרוני שלושה אנשים.

יואב קיש: שהם כולם היו נגד תהלוכת העקורים?

שמעון בן שבו: כן.

יואב קיש: זאת אומרת, בתהלוכת העקורים לצורך העניין לא נעצרו.

שמעון בן שבו: לא נעצרו.

יואב קיש: האירוע היה תחום ולא חרג מהתיחום שלו.

שמעון בן שבו: חד משמעית.

יואב קיש: ונשלט לחלוטין מבחינתכם.

שמעון בן שבו: כן.

יואב קיש: שלושה נעצרו בעוטף, נקרא לו כך.

שמעון בן שבו: לא בעוטף.

שמעון בן שבו: היו שניים שניסו ממש וכבר גלשו מהציר לכיוון דרום לתוך האירוע.

יואב קיש: מ-721 לתוך האירוע.

שמעון בן שבו: כן.

שמעון בן שבו: נעצרו ממש בפאתי האירוע.

שמעון בן שבו: שניים ברכב.

יואב קיש: אתה אומר שהשיקול הוא שלך בשטח.

יואב קיש: כל השלושה האלה, אתה נתת אישור לעצור אותם.

שמעון בן שבו: כן.

יואב קיש: להביא אותם לתחנה או לאן שלקחו אותם.

שמעון בן שבו: לחפ"ק.

יואב קיש: נגד מישהו מהם מתקיים איזשהו הליך משפטי?

שמעון בן שבו: למיטב הבנתי, לא.

יואב קיש: אתה אומר שמבחינת הנהלים של המשטרה, ההחלטה שלך על מעצר נובעת, בגלל מה?

שמעון בן שבו: יש לנו מה שנקרא דירוג לקראת הדבר הזה.

שמעון בן שבו: זאת אומרת, בתחילתו של אירוע אנחנו מבקשים להתפנות.

שמעון בן שבו: אנחנו מבינים שיש שם איזושהי סכנה.

שמעון בן שבו: כמו שאמרתי קודם, זה פשוט לשים על מאזניים - - -

יואב קיש: לא, אסור לחבר בין שני הדברים.

יואב קיש: זה ברור שאסור להגיע למצב שיהיה מגע.

יואב קיש: לא צריך שיהיה מגע.

שמעון בן שבו: מצד אחד יש את חופש הביטוי שכמו שאמרתי אני לא יכול לסגת ממנו יותר מדי ימינה ושמאלה.

שמעון בן שבו: השלב השני, יש את שלום הציבור שבהיבטים, לפחות בראייתי במקרים האלה, הכריע לטובת זה שאנחנו נצטרך להזיז את האנשים משם.

שמעון בן שבו: בהתחלה זה היה ההסבר, אחר כך בקשה לזוז, אחר כך עיכוב ואחר כך מעצר.

יואב קיש: כשאתה מעכב, אתה מכניס לניידת, זה מחייב גם לעצור ולהביא לתחנה או שאתה יכול לשחרר אותו אם הוא אומר לך שהוא לא יפריע?

שמעון בן שבו: היינו נותנים ללכת אם היו אומרים שהם לא מפריעים והולכים.

יואב קיש: אם הוא היה אומר שהוא לא חוזר לשם, היית משחרר אותו ולא לוקח לתחנה.

שמעון בן שבו: כן.

יואב קיש: זאת אומרת, אתה הבנת שבכל המקרים האלה מדובר באנשים שהתעקשו להיכנס פנימה.

אורי מקלב: אבל מה עילת המעצר?

שמעון בן שבו: סירוב לעיכוב במקרה הזה.

אורי מקלב: איזו עבירה על החוק?

אורי מקלב: האם הוא עבר עבירה בהליכה עצמה?

שמעון בן שבו: אי ציות להוראת שוטר.

אורי מקלב: או שהוא עשה משהו עתידי שקשור לחיי אדם?

יואב קיש: הוא אומר ששניים הוא עצר ממש בכניסה למתחם.

יואב קיש: זה הקו האחרון שלו.

אורי מקלב: מה עילת המעצר?

אורי מקלב: הפגנה או חשש לחיי אדם?

שמעון בן שבו: אני אסביר.

שמעון בן שבו: ראשית, יש עבירה שנקרא אי ציות להוראת שוטר ועל הבסיס שלה אני יכול לעכב אדם.

שמעון בן שבו: מי שמסרב לעיכוב, אני רשאי לעצור אותו על פי חוק.

שמעון בן שבו: מעבר לכך, צריך להדגיש שאנחנו אפשרנו מחאה.

שמעון בן שבו: זאת אומרת, עד לזמן מסוים שראינו שהחיכוך הוא סביר, כן נתנו.

יואב קיש: מה זה סביר?

יואב קיש: אין חיכוך.

יואב קיש: אתה לא רוצה חיכוך ממש.

שמעון בן שבו: אני בכלל לא רוצה חיכוך.

יואב קיש: ההתנהלות היא מופרדת.

שמעון בן שבו: כן.

שמעון בן שבו: מופרדת בעיני.

שמעון בן שבו: אפשרנו את זה ובאמת מר אבי פרחן כן צעד שם לאורך הציר כמעט שעתיים ולדעתי אפילו יותר, עד לרגע שהחלטנו שעכשיו זה מתחיל להיות כבר בעייתי וצריך להיכנס לאירוע עצמו.

שמעון בן שבו: היו שם עוד כמה פעולות שהיו בתוך האירוע הזה שסתרו את מה שתכננו אבל אפשרנו אותן כמו לתלות דגלים, נכנסה משאית עם דגלי ישראל.

שמעון בן שבו: בסדר.

שמעון בן שבו: עד שזה היה סביר אישרנו את זה ואחר כך עשינו פעולות להוציא את זה.

שמעון בן שבו: במקרה הזה באמת אפשרנו.

שמעון בן שבו: אפשרנו כמעט עד השעה 1:00 לדעתי.

שמעון בן שבו: אני לא זוכר את הזמנים על הדקה אבל עד בערך 1:0 אפשרנו לעשות את המחאה.

יואב קיש: חבר הכנסת מקלב, יש לך עוד שאלות?

אורי מקלב: לא לחלק הזה.

אורי מקלב: אני לא מכיר את עילת המעצר.

אורי מקלב: האם התקרבות למקום שאמרו לא להתקרב אליו, זאת עילה.

שמעון בן שבו: אפשר לפרט.

אמירה ברנשטיין: ערב לפני כן מר פרחן הגיש בקשה לקיים הפגנה של עשרה אנשים ליד האירוע.

אמירה ברנשטיין: נתנו לו תנאים.

אמירה ברנשטיין: אמרו לו שהוא לא יכול להיות ליד האירוע מאחר ויש חשש אבל נתנו לו מקום חלופי.

אמירה ברנשטיין: באותו בוקר הוא כן התחיל ללכת לאורך הציר ואפשרו לו.

יואב קיש: ציר, את המתכוונת ל-721.

אמירה ברנשטיין: כן.

אמירה ברנשטיין: בניגוד לתנאים שנתנו לו, עדיין אפשרו לו לחרוג מאותם תנאים לכאורה וכן נתנו לו ללכת והוא הלך.

אמירה ברנשטיין: אמרו לו עד 12:30 תוכל להמשיך לצעוד ואז בבקשה להפסיק כי מתחילים להגיע לאירוע השני.

אמירה ברנשטיין: בסופו של דבר הוא המשיך לצעוד עד שבשעה 1:10 אמרו לו - - -

יואב קיש: אתם רציתם למנוע מצב שהאוטובוסים באים ועוברים דרכו.

אבי פרחן: ורואים את דגל הלאום של אבי פרחן.

אמירה ברנשטיין: בשעה 1:10 ניגשו אליו שוטרים ואמרו לו שמעכשיו אי אפשר ושיחזור בבקשה למקום עליו הסכמנו לכתחילה.

יואב קיש: הפנייה לבית אורן.

אמירה ברנשטיין: דרך אגב, הוא לא הסכים עליו גם ערב קודם.

אמירה ברנשטיין: הוא אמר: מצדי שיעצרו אותי, אני לא מסכים לתנאים.

אמירה ברנשטיין: אז ביקשו ממנו להפסיק.

אמירה ברנשטיין: הוא סירב.

אמירה ברנשטיין: ביקשו ממנו עיכוב, הוא סירב לעיכוב ולכן הוחלט לעצור אותו.

אמירה ברנשטיין: אם ההתנהלות הייתה אחרת - - -

יואב קיש: שני המקרים האחרים שעצרתם הם שונים?

אמירה ברנשטיין: שני המקרים, מקרה אחד היה אנשים שהגיעו עם רכב ורצו להיכנס לתוך האירוע.

יואב קיש: מקרה של שני אנשים שבאו עם רכב ורצו להיכנס נגד ההפגנה לתוך ההפגנה.

אמירה ברנשטיין: כן.

אורי מקלב: כמה אנשים היו עם אבי פרחן?

אמירה ברנשטיין: הם היו בסך הכול שלושה.

אמירה ברנשטיין: הוא, אשתו ועוד אחד.

שמעון בן שבו: אני לא מכיר.

שמעון בן שבו: היו אתו עוד שני אנשים.

אמירה ברנשטיין: הוא הלך צמוד לכביש.

אמירה ברנשטיין: זאת גם כן סכנה.

יואב קיש: נשמע את אבי.

יואב קיש: אבי, בבקשה, זכות הדיבור שלך.

יואב קיש: לפני שאתה מתחיל, יש עוד מישהו שנעצר ונמצא כאן היום?

יואב קיש: נשמע גם אתכם.

אבי פרחן: אדוני היושב ראש חבר הכנסת יואב קיש, קודם כל אני מודה לך על כינוס הוועדה לדיון במקרה שאני רואה בו חמור מהיבטים שונים ועוד מעט אני אפרט.

אבי פרחן: גם אתם, אני מברך אתכם, קציני ושוטרי משטרת ישראל, וגם את חבריי תושבי עתלית.

אבי פרחן: אני רוצה לפתוח ולהשתתף בצער המשפחות, המדריכים וצוות המכינה הצבאית בתל אביב.

אבי פרחן: יהי זכרם ברוך.

אבי פרחן: אני מברך אותך על שהתחלת בנושא של המהות.

אבי פרחן: באמת, אין לי עניין להתעמת עם המשטרה ותכף אני אכנס לזה.

אבי פרחן: כן יש לי עניין שהמשטרה לפעמים אומרים מודה ועוזב ירוחם אבל הייתה כאן טעות נוראית.

אבי פרחן: אני מסתפק בזה שיגידו טעינו, חששנו, כי מחיתי באמת בצורה הכי מכובדת.

אבי פרחן: הבת שלי, גנית, לשמחתי צילמה כי אם היא לא הייתה מצלמת, אולי עד היום הייתי עצור.

אבי פרחן: היא צילמה את כל האירוע, את המעצר ואת הכול כשאני בשולי הכביש.

אבי פרחן: לצערי משטרת ישראל, לא יודע מי אחראי ואת זה צריך לבדוק – ואני מודה לשר ארדן שביקש מהמפכ"ל לחקור את כל האירוע הזה.

אבי פרחן: יצאה הודעת דובר לפיה אבי פרחן הפריע לתנועה כי הוא הלך באמצע הכביש.

אבי פרחן: יואב איתיאל, הכתב של וואלה או משהו כזה, הראשון שפרסם, קיבל תגובה: הוא הלך באמצע הכביש.

אבי פרחן: בהתחלה השר אמר שהאירוע לא תמים וכולי.

אבי פרחן: הטעו את השר.

אבי פרחן: לכן השר אחר כך תיקן את עצמו.

אבי פרחן: יש לכם את כל האינפורמציה ואני לא אחזור עליה.

אבי פרחן: האיוולת היא של מתן אישור לאלפי ערביי ישראל קיצוניים לאומניים בעצם ביום העצמאות שלנו, 70 שנים למדינה, מאשרים להם לעשות אירוע לזכות השיבה.

אבי פרחן: הנכבה, שיעשו בכפרים שלהם.

אבי פרחן: לזכות השיבה.

אבי פרחן: מה פירוש זכות השיבה?

אבי פרחן: הפירוש הוא שאתה ואני והם לא יהיו כאן במדינת ישראל.

אבי פרחן: הם יחזרו או לטריפולי, ללוב, למרוקו, למצרים.

אבי פרחן: זאת זכות השיבה כי ערביי ישראל מבקשים למחוק את עתלית, למחוק את מושב עופר - - -

יואב קיש: הקיצוניים.

יואב קיש: לא כולם.

אבי פרחן: הקיצוניים.

אבי פרחן: כן.

אבי פרחן: כאן, בזכות הדמוקרטיה שהפכה להיות לאנרכיה, כי לצערי אתם השוטרים, שתהיו לי בריאים, אתם פוחדים מהם.

אבי פרחן: פוחדים שאבי פרחן שצעד לא אחת, צעד מימית לירושלים עם דגל הלאום, תוך ליווי, אפילו בלי תיאום עם משטרת ישראל, כולל בכביש 1.

אבי פרחן: צעד לצערי עוד הפעם מעלי סיני לירושלים באותה מתכונת.

אבי פרחן: צעד לפני כשלוש שנים, במלאת 10 שנים לגירוש ולעקירה מגוש קטיף וצפון השומרון, מנווה ים לירושלים וזה עבר בשלום.

אבי פרחן: האמינו לי, אם לא הייתם פועלים כפי שפעלתם, גם כאן היה עובר בשלום.

יואב קיש: איפה היית כשנעצרת?

אבי פרחן: הנה, יש תמונות.

אבי פרחן: הבת שלי צילמה והיא תעביר לך את התמונות.

יואב קיש: בינתיים תגיד לי.

אבי פרחן: הלכנו בצדי הכביש, לאורך התוואי שהם אישרו לנו.

יואב קיש: כביש 721?

אבי פרחן: כביש 721, מצומת כלא 6 – אני מבקש את זה לפרוטוקול – החנינו את הרכב בחניון בכלא 6, ומשם יצאנו.

יואב קיש: באתם מכביש 4.

אבי פרחן: לא.

אבי פרחן: באנו מעתלית.

אבי פרחן: באנו לצומת כלא 6.

אבי פרחן: החנינו את הרכב בכלא 6 ועם הדגלים ועם שכמיות, מה שאתה רואה בתמונות, הלכנו לאורך הציר בשוליים שבשוליים.

יואב קיש: בצד הדרומי או הצפוני?

אבי פרחן: בצד הצפוני.

אבי פרחן: היה שם גידור של המשטרה.

אבי פרחן: עם סרטים וכולי, והלכנו מבחוץ וכולי.

אבי פרחן: לא הפרענו לאף אחד.

אבי פרחן: אבל כאן היה באמת פחד.

יואב קיש: כמה זמן הלכת שם?

אבי פרחן: הלכתי משעה 10:00 לערך.

יואב קיש: על הציר הזה.

יואב קיש: על ה-721.

אבי פרחן: כן.

אבי פרחן: הלכתי וחזרתי.

יואב קיש: מזרח ומערב, מזרח ומערב.

אבי פרחן: הלכתי עד חוות אהרונסון ובחזרה.

יואב קיש: כמה זמן זה?

יואב קיש: רבע שעה?

אבי פרחן: כן.

אבי פרחן: 20 דקות, רבע שעה.

אבי פרחן: תלוי איך אתה הולך.

יואב קיש: והם דיברו אתך ואמרו לך שאתה תצטרך לסיים בשעה 12:30?

אבי פרחן: אמרו לי ואמרתי שזה לא חוקי.

אבי פרחן: משמרת מחאה.

אבי פרחן: אני מחיתי מול הבית של בגין 63 ימים ומי הנחה אותי איך להפגין?

אבי פרחן: באנו להפגנה מול הבית של בגין זכרו לברכה.

אבי פרחן: בן אליהו היה מפקד מרחב ירושלים.

אבי פרחן: אחרי שעצרו אותנו, גם שם עצרו אותנו ולקחו אותנו לבן אליהו.

אבי פרחן: בן אליהו בלשכה רמז לנו שעד שלושה אנשים, אתם יכולים לעשות שם משמרת מחאה.

אבי פרחן: גם כאן, עד שלושה אנשים ניתן ללכת לכל מקום.

אבי פרחן: יכלו ללוות אותי, לאבטח אותי אם הם פוחדים על חיי, וליוו אותו.

אבי פרחן: התחיל ליווי.

יואב קיש: בוא נשמע את השוטרים שהיו בשטח.

יואב קיש: מה הפריע להמשיך את הצעידה הזו בצד הצפוני של הכביש גם אם האוטובוסים היו באים ונכנסים מאה מטרים דרומה?

שמעון בן שבו: קודם כל, זה היה בדיוק על צומת הכניסה כי חוות אהרונסון היא מרכז גזרה לצורך העניין.

יואב קיש: אבל הוא אומר בצד הצפוני של הכביש.

יואב קיש: לא בצד הדרומי.

שמעון בן שבו: כן.

שמעון בן שבו: עדיין.

יואב קיש: הם היו רואים אותו מהאוטובוס ונכנסים למתחם.

שמעון בן שבו: כמו שאמרתי, באירועים קודמים יש נטייה בעת קצת לחץ תנועה לרדת מהאוטובוסים וללכת ברגל.

שמעון בן שבו: אנחנו ניסינו בכל כוחנו למנוע את זה.

שמעון בן שבו: בסוף הצלחנו אבל באירועים קודמים - - -

יואב קיש: אתם חששתם שאיזה אוטובוס יעצור על הכביש וירדו אנשים.

שמעון בן שבו: יותר מאוטובוס אחד.

שמעון בן שבו: בשנים עברו אפילו היו יותר מאוטובוס אחד שירדו מהם אנשים והלכו ברגל שני קילומטרים לפני האירוע לכיוון האירוע.

שמעון בן שבו: זה חלק מהלקחים שלנו משנים עברו.

שמעון בן שבו: בכנות אני אומר פה, כאן ועכשיו - - -

יואב קיש: לא יכולתם לעצור אותו יותר מזרחה או מערבה כדי שלא יהיה ממש ליד הכניסות?

יואב קיש: להגיד לו שאת הקו הזה לא חוצים יותר כיוון מערב, אם הוא בא מכביש 4?

שמעון בן שבו: אדוני, אני חוזר ואומר, אם הוא היה בוחר ללכת על כביש 4 או בפאתי של האירוע מכיוון אחר שהוא בטווח סביר מאתנו, קרי בית אורן, לא היינו יושבים כאן.

אורי מקלב: אני חושב שזה שהוא אומר את זה, זה שהוא טרח ובכל אופן הפר את המגבלה ששמתם לו זה כי שמתם אותו במקום לא רלוונטי כלפי אלה שעוברים.

אורי מקלב: שיקול הדעת היה צריך להיות במקום כזה שגם האוטובוסים שמגיעים לאותה צעדה יראו קבוצה של אנשים, שלושה או ארבעה אנשים, עטופים בדגל ונושאים דגל ישראל.

אורי מקלב: יש בזה איזושהי אמירה שהנה, אנחנו כאן מדינת ישראל ואני יכול ביום העצמאות לצעוד היכן שאני רוצה.

אורי מקלב: שמתם אותם במקום, לפי הכרת השטח, כפי שאנחנו מכירים אותו, אבל המקום הוא בכלל לא על הציר בו מגיעים האוטובוסים להפגנה, כך שאין לזה משמעות.

אורי מקלב: אתה יכול לשים אותו במצב הזה גם בבית אורן למעלה ואז מה עשית בעניין הזה?

אורי מקלב: אתה יכול לשים אותו בחיפה או בטירת הכרמל.

יואב קיש: הוא חוששים ממהלך שהאוטובוס עוצר ועכשיו יורדים ממנו אנשים.

אורי מקלב: לכן מבטחים.

אורי מקלב: לכן באזור שהוא נמצא, נותנים לו מתחם יותר פתוח, יותר נגיש, שיש משמעות למפגן שלו, למחאה שלו ולאמירה שלו וכן, עוברים שם האוטובוסים ומאבטחים אותו.

אורי מקלב: הרי לא מדובר כאן ב-200 אנשים וגם לא ב-30 אנשים.

יואב קיש: ממה חששתם?

יואב קיש: מה שמציע כאן חבר הכנסת מקלב זה משהו שיכולתם לעשות בשטח?

אורי מקלב: אם הוא היה יוצא מאותו מתחם, היית אומר לו שאתה לא רוצה לגרום לחיכוך בין המפגינים וגם אם אוטובוס עוצר, שלא תהיה התלהמות, ולאבטח אותו.

אורי מקלב: לשים אותו במקום לא רלוונטי בכלל לאזור, זה לא זה.

יואב קיש: יש שילוב של שני דברים.

יואב קיש: מצד אני מסכים אתך שהבעיה נוצרה כי המקום שנתנו לו הוא לא רלוונטי.

יואב קיש: זה נכון.

יואב קיש: מצד שני, הם אומרים שהם לא יכולים לשים אותו במקום שיהיה בו חיכוך.

יואב קיש: אין בעיה לשים אותו – סתם בהקצנה – נגיד אוטובוסים באים מכביש 2, אם היו שמים אותו בכביש 2 והאוטובוסים היו עוברים ולא עצורים בכביש 2, היו רואים אותו ויכול להיות שהוא היה מרגיש.

אורי מקלב: זאת שאלה עקרונית.

יואב קיש: השאלה אם היה אפשר למצוא מקום מרוחק מספיק שהיה מונע חשש של עצירת אוטובוס ותגרה.

אורי מקלב: זו מדיניות של מדינת ישראל שבמרכז הארץ אי אפשר לאבטח ארבעה אנשים ביום העצמאות.

יואב קיש: נשמע את התייחסות המשטרה.

שמעון בן שבו: אדוני, בתוך כל האיזונים שהיו לנו באירוע הזה, היה לנו מאוד נוח למשל בתכנון המוקדם למקם חפ"ק בתוך חוות אהרונסון.

שמעון בן שבו: גם קיבלנו אישור לזה ויכולנו להיות שם.

שמעון בן שבו: בסוף הבנו שהמקום הזה נצפה מתוך האירוע ואנחנו בוחרים לא להיות בחיכוך הזה.

שמעון בן שבו: בתוך האיזון הזה אנחנו הגדרנו את 721 כמקום שהוא נקודת חיכוך רגישה מבחינתנו, מהאזור של כלא 6 ועד כמעט מחלף עתלית, ולפי הבסיס הזה נהגנו.

שמעון בן שבו: אני אומר לכם בכנות שמאוד נוח לי לעמוד כאן

שמעון בן שבו: מולכם היום ולהסביר על מעצר כזה או אחר מאשר להסביר למה מישהו נרגם באבנים או נשחט או היה שם אירוע רב גזרתי שגולש לסגירות צירים ביום העצמאות.

שמעון בן שבו: בסוף עמדנו במשימה שלנו.

שמעון בן שבו: המשימה שלנו הייתה למנוע חיכוך ושכולם יחזרו הביתה בשלום וזה בדיוק מה שקרה.

יואב קיש: למשפט הזה אני לא לגמרי מסכים ואני אגיד לך למה.

יואב קיש: זה נכון שזאת המשימה שלך אבל צריך לעשות את זה תוך כדי אפשרות לתת ביטוי אפקטיבי לאנשים שרוצים, כמו במקרה הזה.

יואב קיש: לכן צריך לראות אם היה אפשר לעשות גם וגם.

יואב קיש: אם זה בא על חשבון זה בשיקול שלך, אני מבין אותו.

שמעון בן שבו: חד משמעית.

גנית פרחן-נוה: אני הבת של אבי שצילמה את האירוע.

גנית פרחן-נוה: אנחנו אכן הגענו מוקדם.

גנית פרחן-נוה: אוטובוסים כבר עברו למקום ונכנסו כאשר דגלי אש"פ מונפים לראווה.

גנית פרחן-נוה: לא היה שום חיכוך מלבד אצבע משולשת שהונפה לעברנו לא פעם מהאוטובוסים.

גנית פרחן-נוה: לא היה שום חיכוך.

גנית פרחן-נוה: כשעצרו את אבא, האוטובוסים כבר היו בתוך המתחם ולא נסעו על הציר.

גנית פרחן-נוה: אגב, בין הציר לבין המתחם יש חממות, כך שלא ראו אותנו.

גנית פרחן-נוה: לא אכנס לשיקול המבצעי של המשטרה.

יואב קיש: הם אמרו שהכוונה הייתה שהאוטובוסים ייכנסו.

יואב קיש: הם חששו ממקרה שאוטובוס עוצר ומוריד את האנשים.

יואב קיש: מתי האוטובוסים הגיעו למתחם?

שמעון בן שבו: עד השעה 3:30 בערך.

יואב קיש: המסה הגדולה, מתי היא הגיעה?

שמעון בן שבו: בין 1:30 ל-2:30.

יואב קיש: זאת לא התמונה שאת מציירת.

גנית פרחן-נוה: אני נתקלתי בארבעה אוטובוסים שחלפו על פנינו.

קריאה: מתוך חמישים.

גנית פרחן-נוה: טרנזיט ומיניבוסים שנכנסו והכול היה בסדר.

גנית פרחן-נוה: אני כאזרחית המדינה חושבת שאם המדינה שלי בוחרת להגן על מי שבא למחות נגדה ולא על מי שבא לתמוך בה - - -

יואב קיש: לזה תכף אני אתייחס.

גנית פרחן-נוה: אני אשמח.

גנית פרחן-נוה: בכל הסאגה הזו, אני רוצה להתייחס לצורת המעצר.

גנית פרחן-נוה: אני מבינה שאבא לא רוצה להלין על משטרת ישראל.

גנית פרחן-נוה: אני חושבת – אני לא יודעת איך להגדיר את זה – שבכל זאת לא מדובר כאן לא ברוצח ולא באנס אלא מדובר כאן באזרח שומר חוק, סגן אלוף במילואים, בן אדם שאין לו שום עבירה פלילית כזו או אחרת, לאזוק אותו בידיים וברגליים, להשפיל אותו כשהוא צריך ללכת לשירותים עם דלת פתוחה ושוטר מלווה אותו, להעביר אותו כזו חוויה, על מה?

גנית פרחן-נוה: אני מוכרחה לשאול אתה שאלה הזאת כבת וכאזרחית המדינה שמגדלת כאן את הבנות שלה.

גנית פרחן-נוה: למה אזקתם את אבא שלי בידיים וברגליים?

גנית פרחן-נוה: הוא הרביץ למישהו?

גנית פרחן-נוה: הוא התפרע בניידת?

גנית פרחן-נוה: מה הוא עשה שנאלצתם לעשות את הדבר המחפיר הזה?

גנית פרחן-נוה: את זה אני שואלת אתכם משטרת ישראל.

גנית פרחן-נוה: כבוד היושב ראש, אני הייתי במקום ולאחר מכן עמדנו בתחנת אוטובוס כמו שהורה לנו קצין האג"ם שהיה במקום.

גנית פרחן-נוה: שוב, מלבד להניף את דגלי ישראל ולענות בחג שמח למכוניות שעברו וחלפו, לא עשינו שם דבר.

גנית פרחן-נוה: הוא הגיע לאחר מכן, אותו קצין אג"ם, אחרי שראיתי שהוא מקבל צרחות מניידת שעמדה שם, ודרש מאתנו לעזוב גם את המקום הזה כי אם לא, הוא יעצור גם אותנו.

גנית פרחן-נוה: כשנסענו לחפש את אבא כי לא ידענו היכן הוא נעצר, נתקלתי בשלושה רוכבי סוסים עם דגלי אש"פ עליהם, התקשרתי למשטרה והודעתי עליהם ולהגיד לי שיש רק שלושה עצורים ואותם שלושה פלסטינאים על הסוסים לא נעצרו, אז איפה כל האבטחה הזאת הייתה?

קריאה: זה חוקי.

גנית פרחן-נוה: כולל אלה שמצד המפגינים הקיצוניים הערבים הלאומניים שהלכו ותלשו את דגלי ישראל מחממות הבננות שגם הם לא נעצרו.

אורי מקלב: אפשר לדעת מה הסתירה בין הדברים שנאמרו על ידי הקצין לבין התיעוד שיש לכם?

גנית פרחן-נוה: ראשית, לא הלכנו באמצע הכביש.

גנית פרחן-נוה: הלכנו לצדי הכביש.

יואב קיש: הדוברת של המשטרה, זה לא מה שנאמר כאן כרגע.

קריאה: מישהו הכתיב לה.

יואב קיש: זה לא קשור.

יואב קיש: אני מדבר על מה ששמענו כאן בוועדה.

קריאה: זה מה שיצא לתקשורת.

יואב קיש: נכון, בסדר.

יואב קיש: זה מה שיצא מדוברות המשטרה.

יואב קיש: דרך אגב, אני לא ראיתי אבל אני מאמין שזה מה שיצא.

קריאה: אנחנו נשמח להעביר לך את זה.

יואב קיש: זה ייבדק.

יואב קיש: אני שואל כרגע ספציפית.

יואב קיש: היה לי חשוב לגבי המעצר עצמו ולהבין מהמשטרה למה זה קרה.

יואב קיש: רציתי לשמוע אם מול זה, האם אתם מרגישים שהיה דבר אחר בשטח.

אבי פרחן: ערב קודם כבר ביקש ממני קצין האג"ם להיפגש.

אבי פרחן: היה אירוע גדול במרכז מירב של כל חוף הכרמל, ערב יום העצמאות והוא ביקש להיפגש אתי.

אבי פרחן: בשמחה, אמרתי לו שניפגש.

אבי פרחן: עזבתי את המשפחה, את הילדים, את הנכדים באירוע והלכתי לחפ"ק.

אבי פרחן: הייתה כבר נימה של איום.

אבי פרחן: אני דיברתי אתו בחביבות.

אבי פרחן: אני בגיל שאני יכול, בלי לפגוע בו חלילה.

אבי פרחן: בשלב מסוים אמרתי לו: שמע, חמוד.

אבי פרחן: אל תקרא לי חמוד, אני לא חבר שלך.

אבי פרחן: אמרתי, סליחה, מחילה, אני מתנצל, אני מדבר כך, אני בגיל שאני מדבר כך גם לבן שלי כשאני רוצה שיקשיב לי.

אבי פרחן: מהתחלה היה אבי פרחן – סדין אדום.

אבי פרחן: זה מצג שווא והיה מיותר.

יואב קיש: אם היו מכניסים אותך לניידת ואומרים לך שעכשיו ישימו אותך בבית אורן, אתה יורד ולא חוזר ל-721?

אבי פרחן: יכלו לעשות את זה.

יואב קיש: אמרת שאתה לא מוכן או שלא הציעו לך?

אבי פרחן: לא.

אבי פרחן: לא דיברו.

יואב קיש: אתם בדקתם אם הציעו לו את זה בשטח?

יואב קיש: לא ערב לפני אלא בשטח.

יואב קיש: כשהוא נכנס לניידת, כדי לחסוך את המעצר.

קריאה: גם שם, בתחילת האירוע אנחנו ביקשנו.

קריאה: ביקשנו לדעת למה עצרו אותו ואף אחד מהמשטרה לא אמר.

קריאה: פשוט התעלמו.

קריאה: הכניסו אותו בכוח.

אבי פרחן: אני רוצה לפנות לקציני משטרת ישראל.

אורי מקלב: יש סתירה בין מה שאומר קצין במשטרת ישראל, גם מה שאומרת דוברות משטרת ישראל, גם מה שהתפרסם ואמור להיות מידע אמין על סיבת מעצר לבין מה שקורה בשטח ואנחנו לא יכולים לברר את זה.

אורי מקלב: זה המקום שצריך לברר.

יואב קיש: נמצא כאן נציג דוברות המשטרה?

יואב קיש: זה שדוברות המשטרה פרסמה, אתם בדקתם למה יצא פרסום כזה?

שמעון בן שבו: אני לא מכיר דוברות כזאת.

אורי מקלב: זאת הודעה שהתפרסמה בעיתונות.

יואב קיש: אני לא ראיתי ולכן אני שואל.

אבי פרחן: אנחנו נשלח לכבודו.

יואב קיש: קודם כל, נושא דוברות המשטרה, זה משהו שצריך להיבדק.

יואב קיש: אני מבקש גם אצלכם לבדוק איך יוצאת הודעה כזו שהוא נעצר באמצע הכביש וזה בוודאות מוסכם על כולם שלא היה.

יואב קיש: דבר שני שאותי מטריד.

יואב קיש: אני יכול להבין את כל הניתוח שלכם מבחינת הסכנה ואני יכול להבין את המצב שרואים שלתפיסת

יואב קיש: כם הוא מגיע למקום עם חיכוך ועכשיו מכניסים אותו לניידת ומוציאים אותו.

יואב קיש: אבל במקום הזה צריכה להיות נקודת שאלה.

יואב קיש: צריך להבין, יש אזרח נורמטיבי, אנחנו מדברים על זה הרבה, כולל המפכ"ל שהיו לי אתו הרבה שיחות.

יואב קיש: אנחנו הרי לא מחפשים במקומות האלה ללכת לענישה או למעצר שהוא בוודאי איזושהי טראומה בעניין הזה.

יואב קיש: כאן היה צריך להפעיל שיקול דעת ולומר שלא מאפשרים לו להגיע ל-721 וכי יש לו שתי אפשרויות.

יואב קיש: אם הוא מתעקש להיכנס, הוא הולך לבית מעצר, לתחנה.

יואב קיש: אם אתה מוותר ומוכן לרדת בבית אורן, יורידו אותו מהניידת בבית אורן ונגמר הסיפור.

יואב קיש: את זה לא הציעו לך לפי מה שאתה אומר.

אבי פרחן: לא הציעו לי.

אבי פרחן: יתרה מזאת - - -

יואב קיש: זה משהו שהוא בכלל אפשרי מבחינתכם?

שמעון בן שבו: בעיקרון, כן.

יואב קיש: ולא קרה בשטח.

שמעון בן שבו: לא בשלב הזה.

שמעון בן שבו: זה קרה יותר מוקדם.

שמעון בן שבו: באותו רגע זה לא קרה.

יואב קיש: בעיני זאת הטעות.

יואב קיש: אם אתה שואל אותי, זאת הטעות.

גנית פרחן-נוה: לא קרה גם מאוחר יותר.

אמירה ברנשטיין: צריך לזכור שמשעה 9:30 בבוקר אפשרו לו לצעוד.

יואב קיש: הכול בסדר.

אמירה ברנשטיין: עד 12:30.

יואב קיש: האירוע התחיל ב-12:30.

יואב קיש: עד 12:30 לא היה אירוע.

יואב קיש: האירוע התחיל ב-12:30.

יואב קיש: אתם חששתם שכמות האוטובוסים שתגיע לא תאפשר את ההליכה שלו, הוא לא היה מוכן לוותר, הכנסתם אותו לניידת ועכשיו אני אומר שמול אזרח נורמטיבי – אני לא רוצה חס וחלילה להשליך על מקרים אחרים – כאן צריכה להיות נקודה של שיקול דעת לפני שמתחילים במעצר.

יואב קיש: לגבי המעצר, מה שאמרת על האיזוק, אני מניח שאלה נהלי המשטרה בכל מעצר.

גנית פרחן-נוה: זה מעצר מינהלי.

יואב קיש: כך זה בכל מעצר.

יואב קיש: תגידו לי אם אני טועה בנושא של איזוק ידיים ורגליים.

שמעון בן שבו: לשוטר יש שיקול דעת בנקודת הזמן הזאת בנושא האזיקה.

שמעון בן שבו: זה לא נגד החוק וזה תואם את הנהלים שלנו כן לאזוק עצורים.

שמעון בן שבו: יש מקרים שלא צריך לעשות את זה.

שמעון בן שבו: להגיד לך שכאן שיקול הדעת היה, בעיני לפחות, עד הסוף נכון?

שמעון בן שבו: לא בטוח.

קריאה: האיזוק היה בתחנה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: הבנתי.

אבי פרחן: האיזוק היה כבר במרכז מירב.

אבי פרחן: כבר במרכז מירב, בחפ"'ק, אזקו אותי.

גנית פרחן-נוה: אנחנו מבקשים התנצלות.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו צריכים לקבל הסבר מהמשטרה לגבי הודעת הדובר.

אורי מקלב: שתועבר לנו הודעת הדובר ומה המסקנות בעקבות הודעה זו שלא תואמות את מה שקרה בשטח.

אורי מקלב: הודעות הדובר צריכות להיות אמינות, במיוחד כאשר מדובר כאן באנשים פרטיים.

יואב קיש: כן, בכפוף לזה שנראה את ההודעה כי לא ראינו אותה.

גנית פרחן-נוה: אפשר לראות.

גנית פרחן-נוה: אני מעבירה לכם אותה עכשיו.

אורי מקלב: זה מידע שאני חושב שאי אפשר להסתתר הודעה של דוברות המשטרה.

אורי מקלב: דוברות המשטרה צריכה להתאים למציאות.

יואב קיש: הנה.

יואב קיש: "דוברות המשטרה.

יואב קיש: הפרה בעקבות פרסום שגוי".

יואב קיש: פעם ראשונה שאני קורא את זה.

יואב קיש: "בעקבות פרסום שגוי המציג מעצר לכאורה של אזרח בגלל הנפת דגל ישראל, הרינו להבהיר כי מדובר בעיוות המציאות תוך הכפשה מכוערת של עבודת המשטרה.

יואב קיש: מדובר באזרח אשר ביקש לקיים מחאה, סירב לתנאי הרישיון – כל זה כנראה נכון – תוך שהוא מפר את הסדר הציבורי, הולך במרכז כביש ראשי ובין-עירוני ולא נשמע להנחיות קצין המשטרה שהורה לו לרדת מהכביש.

יואב קיש: כאשר הודיע קצין המשטרה לאזרח כי הוא מעוכב, סירב להתלוות והתנגד לעיכוב".

יואב קיש: אגב, זה נכון?

גנית פרחן-נוה: לא.

גנית פרחן-נוה: ביקש לדעת את הסיבה.

אורי מקלב: הוא גם לא תקף שוטר.

יואב קיש: "תוך שהוא מציין כי אין בכוונתו לרדת מהכביש".

יואב קיש: הוא לא היה על הכביש.

יואב קיש: בקיצור, בדוברות המשטרה יש שני דברים שהם לא נכונים.

יואב קיש: אני כן מבין את סירב לתנאי הרישיון וכולי, אבל הוא לא הלך במרכז הכביש.

יואב קיש: כולנו ראינו את הסרטון.

יואב קיש: אין כאן טענה שלכם שהוא הלך במרכז הכביש.

שמעון בן שבו: חד משמעית.

יואב קיש: בטח לא בין עירוני.

יואב קיש: הכביש הזה, עם כל הכבוד, 721, הוא לא בין-עירוני.

שמעון בן שבו: הוא בין-עירוני.

אורי מקלב: הוא בין-עירוני.

יואב קיש: אין כאן הפרעה לתנועה.

אורי מקלב: יש כאן מחסומים שעושים את ההבדל בין ההלכה בצדי הכביש לבין הכביש עצמו.

יואב קיש: הוא לא הולך על הכביש.

יואב קיש: אנחנו מדברים כרגע על ההודעה.

יואב קיש: אם בהודעה לא היה כתוב העניין הזה, אז תיאורטית הכול בסדר.

יואב קיש: ברגע שכתוב משהו שמהווה סיבה למעצר שלא היה בשטח, זה בעייתי.

קריאה: אולי כדאי לבדוק אם יש פער בעובדות.

יואב קיש: שאלתי אותם.

קריאה: זה בוודאי לא מה שמקים או מקים את עילת המעצר במקרה הזה.

יואב קיש: לא דיברתי על המעצר.

יואב קיש: תפרידי.

יואב קיש: אנחנו עכשיו מדברים על ההודעה של הדוברות.

יואב קיש: הציבור שמקבל הודעת דוברות של המשטרה, של צה"ל, של אחרים, יוצא מהנחה שמה שכתוב, זה מה שהיה.

יואב קיש: במקרה הזה כתוב משהו שלא היה ואת זה אני מבקש לבדוק.

אורי מקלב: לגבי המציאות, כפי שמוכח בתמונה.

אורי מקלב: גם לצדי הכביש, במקרה הזה מדובר במחסום.

אורי מקלב: אני אומר שבמקרה הזה מדובר על אירוע שהיה צריך להפעיל שיקול דעת הרבה יותר מתון.

אורי מקלב: אנחנו רואים כאן את התמונות.

אורי מקלב: מדובר כאן בארבעה אנשים שהולכים על הכביש, אנשים מוכרים, אתם מכירים את האנשים האלה.

אורי מקלב: לא מדובר באנשים אלימים, שיש להם היסטוריה של הפגנות אלימות אלא מדובר במשפחה פלוס עוד מישהו שאולי גם הוא בן משפחה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אירוע שצריך לקבל את ההתייחסות המתונה ביותר לצעדה ביום מסוים באירוע שאנחנו לא מסכימים אתו.

אורי מקלב: משטרת ישראל לא יכולה להסכים לצעדה השנייה במהות שלה.

אורי מקלב: כאשר מדברים מול ערכים, מול מציאות, שיקול דעת, אני מצפה ממשטרת ישראל לשיקול דעת אחר.

אורי מקלב: אני לא מכיר את אבי פרחן, לא דיברתי אתו אף פעם אבל כפי שהוא מצטייר בעיני ובעיני אזרחים רגילים, מדובר על אדם שעשה עד היום מחאות אידיאולוגיות, מחאות מתונות, צורת הדיבור שלו גם מוכיחה את מהות ואני רק מדמיין לעצמי את הסיטואציה בה הוא נמצא.

אורי מקלב: אדם היה צריך לסיים את יום העצמאות בבית מעצר, זאת לא תעודת כבוד למשטרה וזאת לא מחמאה למשטרה.

אורי מקלב: אני חושב שצריך למצוא את הדרך האמיתית בבדיקת הנסיבות.

אורי מקלב: ידעתם לקראת מה אתם הולכים, לא היה איזה אירוע מקדים, הוא הלך במרחק סביר, הולכים ארבעה אנשים מבוגרים, משפחה, אנשים ידועים במהות שלהם, אין אתם ניסיון לא טוב.

יואב קיש: היה חסר שם כוח אדם שלכם או משהו?

שמעון בן שבו: במבצע הזה היו בערך 200 שוטרים.

שמעון בן שבו: הצפי היה לכ-10,000 מפגינים שאמורים להגיע.

שמעון בן שבו: מאוד קל לראות בדיעבד את האירוע הזה.

שמעון בן שבו: אירוע נפיץ והוא יהיה גם בשנה הבאה אירוע נפיץ לכל דבר ועניין.

שמעון בן שבו: מערכת השיקולים שלנו נובעת רגעית מאותו מקום ולאותו זמן בהתייחס לסיטואציה מסוימת.

יואב קיש: לפני שנעבור למקרה השני, אני רוצה לומר כמה דברים שהבטחתי קודם שאתייחס אליהם.

יואב קיש: אני מסכים מאוד עם מה שאמרתם.

יואב קיש: בעיני אין מקום לתהלוכת העקורים במדינת ישראל.

יואב קיש: זו התפיסה שלי ולו אני שופט בבג"ץ כשהדבר היה מגיע לדיון אצלי, כך הייתי מחליט.

יואב קיש: אני חושב שבג"ץ חשב אחרת והנחה את המשטרה לפעול אחרת.

יואב קיש: במידה מסוימת לפעמים אנחנו דמוקרטיה שיורה לעצמה ברגל, אם לא במקומות יותר נוראיים.

יואב קיש: אבל זו הבחירה של מי שדן באותו נושא.

יואב קיש: בעיני יש דברים שכמו שמפלגה שתומכת בטרור לא יכולה להתמודד כאן בכנסת, וכך החלטנו כאן בכנסת – אני לא הייתי כאן – ופסלו רשימות ובג"ץ החזיר אותן.

יואב קיש: לי יש הרבה ביקורת על בג"ץ.

יואב קיש: אנחנו היום דנים על נושא פסקת התגברות.

יואב קיש: יש לי המון ביקורת על בג"ץ אבל בסוף גם כשיש לי ביקורת, כשיש החלטה, מקיימים.

יואב קיש: לכן לבוא בטענות למשטרה בעניין הזה, אני לא אבוא בטענות.

יואב קיש: אני מכבד את העשייה המאוד מורכבת.

יואב קיש: אני בטוח שכמו שאני מרגיש, כמו שאמרת מאוד קשה מול אירועים כאלה, כך גם השוטרים שלכם בשטח וזה שאתם באמת מסוגלים קודם כל לאפשר את זה, כי המהות היא קודם כל לאפשר את החקיקה ואת השפיטה.

יואב קיש: שלא ישתמע אחרת מדבריי.

יואב קיש: יש לי ביקורת מאוד גדולה על בג"ץ אבל זה צריך להישאר במסגרת של ההתנהלות של הכנסת מול בג"ץ וכיוצא בזה.

יואב קיש: אנחנו מכבדים חוק ומכבדים משפט.

יואב קיש: לכן אין לי שום טענה בעניין הזה לשוטרים.

יואב קיש: אמרתי את דעתי האישית ספציפית לגבי האירוע שרק יותר מחזקת את העשייה שלכם בעניין.

יואב קיש: זה לגבי תהלוכת העקורים.

יואב קיש: אני מאוד מסכים עם מה שאמרת אבל בסוף מה שחשוב זה שעושים את החלטות החוק ובית המשפט וכך צריך לנהוג.

יואב קיש: לגבי שיקול הדעת.

יואב קיש: הדבר היחידי שאני יכול להגיד לכם, מעבר לדוברות, שזה בעיני מאוד ברור וצריך לבדוק למה זה קרה וצריך לתקן את זה.

יואב קיש: מי שהטעה וטעה בכוונה או לא בכוונה, בדבר הזה צריך לטפל.

יואב קיש: לגבי שיקול הדעת בשטח.

יואב קיש: אנחנו בדרך כלל לא נוהגים להיכנס לנושאים אישיים ולבדוק מעצר, אבל העניין הזה חרה לכולם.

יואב קיש: לכן המקום שבו אני חושב שהייתי מרים דגל כל השיקול שלכם שעד שעה 1:00 הוא יכול ללכת ובשעה 1:00 הוא לא יכול, זה בהחלט לגיטימי.

יואב קיש: שוב, בתפיסה שלך.

יואב קיש: כמו שאתה אומר, אתה לא רוצה להיות כאן במקום שנתחקר למה ירדו מפגינים מהאוטובוס והתחילה שם אלימות והינו בסיטואציה אחרת.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אבל מה שלי מפריע בסוף זה שמדובר באדם נורמטיבי והוא לא היה צריך להגיע לתחנת המשטרה.

יואב קיש: זה מה שאני מרגיש.

גנית פרחן-נוה: שש שעות.

יואב קיש: גם לא דקה.

יואב קיש: אני הייתי אומר לתפיסתכם, בהתנהלות שלכם, אם אני בא מהמקום שאתה מדבר עליו, כן לתוך הניידת כי הוא במקום שאתה לא רוצה שהוא יהיה, בסדר, אבל מכאן אפשר לקחת אותו לחפ"ק ולומר, זהו, אתה לא חוזר לשם כי אם אתה חוזר, אתה הולך להיות בלילה במעצר.

יואב קיש: כאן לדעתי היה נפתר האירוע.

יואב קיש: חבל.

יואב קיש: פספסנו.

יואב קיש: בוודאי כל נושא האיזוק לאחר מכן, כמו שאתה אומר זה ברמת שיקול דעת, כנראה נעשו טעויות.

יואב קיש: אם אתה שואל אותי היכן הטעות בהתנהלות, בשיקול הדעת במקום הזה, זה העיקשות והרצון להראות - לפעמים זה קיים, ואני לא יודע אם זה במקרה הזה - שאתה לא הקשבת לי ולא עשית מה שאמרתי, אז אני כבר אדאג לטפל בך.

יואב קיש: לא במקרים האלה ואם זה נעשה במקרה הזה, זאת הייתה טעות.

יואב קיש: לפחות כך אני רואה את זה.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את המקרה השני.

יואב קיש: יש לנו את רמי נאמן, בבקשה.

רמי נאמן: שלום.

רמי נאמן: אני תושב חיפה, בוגר טכניון, סרן במילואים.

רמי נאמן: אין לי שום רקע פלילי.

רמי נאמן: ביום העצמאות הגעתי עם רכבי לאזור ההפגנה.

רמי נאמן: אמנם פניתי ימינה לתוך אותה דרך עפר מפורסמת.

רמי נאמן: אחרי כמה עשרות מטרים - - -

יואב קיש: הרכב היה עם דגלים?

רמי נאמן: לא.

יואב קיש: למה באת?

יואב קיש: מה רצית לעשות?

רמי נאמן: רציתי למחות.

רמי נאמן: פניתי ימינה לכיוון דרך העפר.

יואב קיש: לתוך המתחם?

רמי נאמן: לדרך העפר.

יואב קיש: איפה עצרו אותך?

רמי נאמן: אחרי כמה עשרות מטרים עצרה אותי ניידת משטרה.

רמי נאמן: עצרה אותי בצד.

רמי נאמן: עצרתי.

רמי נאמן: ביקשו ממנו תעודות זהות, נתתי את תעודת הזהות ואחרי דין ודברים ארוך, רצינו להבין בדיוק למה לא מאפשרים לנו להיכנס, לא כל כך הבנו את ההסבר, בשלב מסוים אמרו לי להסתובב.

רמי נאמן: אמרתי שאני מוכן להסתובב בתנאי שיחזירו לי את התעודה והתגובה הייתה ששלושה שוטרי יס"מ הוציאו אותי בברוטליות מהאוטו, בלי פלאפון, בלי כל הדברים שלי שנשארו במכונית, אזקו אותי מאחור – ואני לא יודע למי שמור האיזוק הזה מאחור – וכל זה כשלא היה שום גילוי אלימות מצדי.

רמי נאמן: שום דבר.

רמי נאמן: ישבתי במכונית כל הזמן.

יואב קיש: עם מי היית במכונית?

רמי נאמן: עם החבר שלי, אורן שיושב כאן.

יואב קיש: עצרו גם אותו?

רמי נאמן: כן.

יואב קיש: אתה יצאת מהמכונית או רק הוא היה בחוץ?

אורן יובל: אני יצאתי.

יואב קיש: שניכם הייתם בחוץ?

רמי נאמן: אני הייתי בפנים.

רמי נאמן: הוציאו אותי החוצה בברוטליות.

רמי נאמן: אזקו אותי מאחור והוכנסתי - - -

יואב קיש: אתה בעצם היית השני.

יואב קיש: קודם עצרו אותו שהוא היה בחוץ?

יואב קיש: איך זה הלך?

רמי נאמן: אני לא יודע בדיוק.

רמי נאמן: לא היינו בקשר עין.

יואב קיש: בוא נשמע את הסיפור שלך.

יואב קיש: תציג את עצמך.

אורן יובל: כבוד היושב ראש, שירתי בגולני, אני בוגר הטכניון.

אורן יובל: באנו למחות.

אורן יובל: אני לא יודע איך המשטרה יודעת שבאנו למחות.

יואב קיש: אתם לא נראים מפגינים שתומכים בתהלוכת העקורים.

יואב קיש: את זה אני יכול להבטיח לך.

אורן יובל: לא שאלו אותנו אם באנו למחות או לא באנו למחות.

אורן יובל: הגענו מחגיגות יום העצמאות יום לפני כן.

אורן יובל: תרשה לי, מר אבי פרחן אמר תודה ואנחנו גם רוצים לומר שיום לפני כן אמרנו תודה לקדוש ברוך הוא בתפילות הלל בציבור גדול ואנחנו מאוד שמחים שיש לנו כנסת, את הוועדה הזאת, ומברכים אותך.

אורן יובל: נסענו בתום לב לכיוון שלא ידענו אפילו לגבי זרם המכוניות ובעצם עצרו אותנו.

אורן יובל: בהתחלה עיכבו אותנו.

יואב קיש: אמרו לך לצאת החוצה מהרכב?

אורן יובל: אני כבר לא זוכר אם אמרו לי לצאת מהרכב או שיצאתי בעצמי.

אורן יובל: הייתה המולה ורעש מהמכוניות מסביב.

אורן יובל: יכול להיות.

אורן יובל: אני כבר לא זוכר בדיוק אבל בשלב מסוים יצאתי מהאוטו ואמרו לנו אחרי כן לחזור בחזרה בדרך שלנו.

אורן יובל: אמרתי לשוטרים שנחזור.

אורן יובל: אז עצרו אותי.

אורן יובל: אני לא יודע מה היה באותו זמן עם רמי.

יואב קיש: נשמע את ההתייחסות למקרה הזה.

יואב קיש: הייתה אלימות מצדם במעצר?

שמעון בן שבו: אני אחלק את התשובה שלי לשני חלקים.

שמעון בן שבו: קודם כל, המעצר השני היה ממש בסיוע של האירוע.

שמעון בן שבו: זאת אומרת, כדי להבין את הזירה, זה ציר עפר מאוד צר יחסית.

שמעון בן שבו: במקרה זה היה הציר המזרחי שדרכו אוטובוסים לא יכולים לעבור אבל באמת עם רכב כזה עוצר, הוא גורם לאיזושהי תקלה של הזרמת הרכבים פנימה ולעשות איזושהי צבירה על 721, דבר ממנו רצינו להימנע.

שמעון בן שבו: אני הייתי גם שם.

שמעון בן שבו: לפחות להבנתי וראייתי את האירוע, שוטרי יס"מ לקחו את הזמן וניסו להסביר אבל זה לא היה במהירות בה זה תואר כאן אבל אני לא נכנס לוויכוח הזה.

שמעון בן שבו: באשר לנושאים אחרים שעלו כאן, גם אתה העלית אדוני.

שמעון בן שבו: אני שוטר.

שמעון בן שבו: אני חייב להגיד לך שיש לי 200,000 ערבים בגזרה.

שמעון בן שבו: רוב הפעמים בבואי לקבל החלטה, אני צריך לעשות איזה מהפך של עיוור צבעים ולקבל את ההחלטות של נושאי תעודה כחולה.

שמעון בן שבו: כמו שאמרתי קודם, לא כולם עוברים לי בגרון חלק.

שמעון בן שבו: יש גם אירועים של התרסות אחרות.

שמעון בן שבו: זה לא מעבדתי לקבל את ההחלטות האלה, בטח לא בזמן אמת ובטח לא בתוך אירוע כזה.

שמעון בן שבו: היה צריך לפנות את הציר הזה כמה שיותר מהר וזה מה שעשינו.

יואב קיש: אין ספק בהבדל בין המקרים.

יואב קיש: אתם נכנסתם לנקודה הרבה יותר רגישה מאשר המקום בו היה פרחן.

יואב קיש: אתם נכנסתם מה שנקרא ללב המהומה מבחינת המשטרה, כולל עיכוב של הרכבים.

יואב קיש: השאלה ששאלת היא למה בסוף, כשהסבירו להם, למה הם לא יכלו ללכת ואתה אומר שמבחינת

יואב קיש: כם הייתה הרגשה שזה יותר מדי זמן מעכבים ורוצים לעשות בעיות.

יואב קיש: לא הרגשתם שיש לכם שיתוף פעולה אתם או משהו כזה.

אפרת נאמן: היה מהר יותר לפנות אותם כשהם רצו להתפנות.

אפרת נאמן: הם רצו, הם הסכימו, זה מצולם ומתועד לנו כשהוא אמר: או-קיי, אני נכנס לרכב ואני יוצא מהשטח.

אפרת נאמן: הוא אמר לו: לא, אתה עצור.

יואב קיש: אי אפשר היה למנוע את הכניסה לשביל העפר?

יואב קיש: לא שמתם נקודת בקרה?

יואב קיש: כי אז היה אפשר שם לעצור אותם וכנראה זה היה יותר נכון.

שמעון בן שבו: היו בכניסה שוטרים אבל שוב, מסת הכניסה בשעה הזאת היא כזאת - - -

יואב קיש: פספסו את הכניסה שלהם.

שמעון בן שבו: עשינו מה שנקרא בידוק סלקטיבי לנכנסים.

רמי נאמן: מה שקרה אחר כך זה שטלטלו אותנו ממקום למקום ללא שתייה וללא אוכל.

רמי נאמן: אף אחד לא אמר לנו שאנחנו יכולים להשתחרר בבית אורן אלא סחבו אותנו ממקום מקום כל הזמן אזוקים במשך שלוש שעות.

רמי נאמן: טלטלו אותנו ממקום למקום ללא שתייה וללא אוכל כשאנחנו אזוקים, ללא קשר עם המשפחה שדואגת.

רמי נאמן: היינו באיזשהו פיקניק ועזבנו אותו.

רמי נאמן: לא אפשרו לנו ליצור קשר עם המשפחה.

רמי נאמן: תוך כדי זה מצלמים אותנו כאילו אנחנו אסירים נמלטים או משהו כזה.

רמי נאמן: הכול לאורך הרבה מאוד זמן.

רמי נאמן: זלזול מצד השוטרים.

רמי נאמן: כל מיני דברים מהסוג הזה.

יואב קיש: לאן הביאו אתכם בסוף?

רמי נאמן: אחרי מעבר מחפ"ק לחפ"ק, בסוף הגענו לתחנת המשטרה לחקירה.

יואב קיש: עתלית?

רמי נאמן: תחנת זיכרון.

רמי נאמן: שם עברנו חקירה.

רמי נאמן: שם אורן התעלף, אחרי כמה שעות שהוא טולטל ממקום למקום.

רמי נאמן: זה לא הסתיים.

רמי נאמן: המכונית הזאת שהפריעה להם בדרך, לקח לנו כמה שעות לברר מה עשו עם המכונית ולאן זרקו אותה.

רמי נאמן: בסוף זרקו אותה ליד כלא 6.

אפרת נאמן: בלילה מצאו את הרכב שלנו ואם זה היה שם אחר, אני בטוחה שהיו מוצאים אותה הרבה יותר מוקדם.

אפרת נאמן: אנחנו היטלטלנו בכל הציר הזה של זיכרון-בית אורן כדי להבין איפה הרכב.

יואב קיש: איך אתם מתנהלים עם עצורים מבחינת מים, תנאים, מיזוג?

שמעון בן שבו: מה שצריך.

יואב קיש: למה הוא הגיע למצב שהוא מתעלף?

שמעון בן שבו: אני לא מכיר את זה.

שמעון בן שבו: היו לי עיסוקים אחרים באותה שעה, אבל אני לא חושב שצריכה להיות בעיה בעניין הזה.

יואב קיש: אבל הייתה בעיה.

אפרת נאמן: אמרו לנו שעבור האמבולנס אנחנו נשלם.

אפרת נאמן: הבן אדם מעורפל הכרה במשך שעתיים.

אפרת נאמן: לא האמינו לו בהתחלה שהוא מעולף.

אפרת נאמן: מזק"א, לאמבולנס רגיל, לניידת טיפול נמרץ אבל טרחו להגיד לבעלי שעל האמבולנס הוא ישלם.

יואב קיש: לא בדקתם?

שמעון בן שבו: אנחנו נבדוק את זה.

יואב קיש: תבדקו.

אבי פרחן: אמרתי, אין לי עניין להפוך את האירוע הזה לעימות ביני לבין משטרת ישראל.

אבי פרחן: אני פונה אליכם גם כלובש מדים.

אבי פרחן: אל תנצלו את השררה, את הכוח, את התפקיד, את היכולת למעצר של אזרח.

אבי פרחן: האזרח הפשוט, אם אין לו את האמצעים והוא לא צילם ולא יודע להגיע לתקשורת, מצבו חמור.

אבי פרחן: אני הייתי מושל בחן-יונס ומושל באל-עריש ואני מכיר את המגזר הערבי ואני מכיר את היכולות שלו.

אבי פרחן: אני אומר לכם – באמצעות ועדת הפנים של הכנסת - ואני גם מזהיר, ההקצנה ההולכת ומתפתחת ברחוב הערבי, היא תוביל אותנו חלילה לכך שערביי ישראל יעשו כמו שערביי עזה עכשיו עושים על הגדר.

אבי פרחן: בעוד מספר שנים הם יעלו על הגדרות של הישובים.

אבי פרחן: אנחנו נצטרך לנסוע בנחל עירון עם נגמ"ש קדימה ונגמ"ש מאחור.

אבי פרחן: הגיע הזמן שכולנו נתעורר, גם הממשלה, גם הכנסת וגם לובשי המדים ממפכ"ל המשטרה דרומה.

אבי פרחן: אני אומר זכות השיבה, בבקשה, מיליון יהודים עזבו את בתיהם והשאירו רכוש.

אבי פרחן: לכו לרכוש שלנו, לכו לבתים שלנו בטריפולי ובלוב.

קריאה: אתה צריך לעצור את זה.

קריאה: הוא לא מדבר בשם הציבור.

יואב קיש: הוא מדבר בשם עצמו ויש לו זכות לדבר ולומר מה שהוא חושב.

יואב קיש: נא לא להפריע.

אבי פרחן: אני רוצה להזמין את כבודו וגם אתכם בל"ג בעמר, אנחנו נעשה מדורה ציונית באותו מקום.

אבי פרחן: אני מזמין את כל עם ישראל לערב ל"ג בעמר לבוא ולחוג אתנו.

אבי פרחן: ניר עציון מוביל את זה יחד עם המועצה.

אבי פרחן: בואו בל"ג בעמר.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני רוצה לומר כמה דברים.

יואב קיש: לגבי המגזר הערבי במדינת ישראל, אני חושב שהקיצוניים גורמים להם את הנזק הכי גדול.

יואב קיש: זה קודם כל.

יואב קיש: יש בתוכם קיצוניים.

אבי פרחן: נכון.

אבי פרחן: יש לי חברים.

יואב קיש: כל מה שאמרת, אי אפשר להגיד את זה כללית.

יואב קיש: זאת אפילו טעות בעיני לומר כללית.

אבי פרחן: נכון.

יואב קיש: צריך לעשות הפרדה.

יואב קיש: אם אנחנו נדבר באופן כללי, אנחנו עושים טעות קשה.

אבי פרחן: נכון מאוד.

יואב קיש: בקרב אזרחי מדינת ישראל הערבים יש אזרחים טובים מאוד שרוצים לחיות כאן ולעבוד כאן ועושים את זה.

יואב קיש: באמת יש דו קיום מצוין.

יואב קיש: מצד שני, בעניין הזה אני לגמרי שותף להרגשה שלך, יש קיצוניים בקרב ערביי ישראל, צערי, שרוצים להשמיד את מדינת ישראל ובאותם קיצוניים חובה עלינו לטפל בכל הכוח, בלי פשרות, כי אתם אין שום שיג ושיח.

יואב קיש: בעניין הזה, אני אומר את זה גם למשטרה, צריך לעשות את ההפרדה הזאת.

יואב קיש: מי שלא עושה את ההפרדה ומתבלבל, עושה חטא קשה ואני אומר שוב שהקיצוניים האלה פוגעים קודם כל במגזר הערבי.

יואב קיש: רובו המוחלט הוא מגזר שרוצה לחיות כאן בשלווה ונלחם על הזכויות שלו ובצדק.

יואב קיש: אבל לקיצוניים, יש לנו תשובה אחת וחייבים לתת אותה.

יואב קיש: אסור לתת להם להשתולל.

יואב קיש: אני מודה שלתפיסתי על דבר כמו תהלוכת העקורים, מתקרב מאוד למקום הזה, מרכז ציבור מאוד קיצוני ואני שמח שהמשטרה לפחות – גם מבחינת לקחים – יודעת להכיל את האירוע הזה.

יואב קיש: דיברתי קודם על הנושא של ההחלטות בעניין הזה.

יואב קיש: לסיכום.

יואב קיש: קודם כל, מילה על האירוע שלכם.

יואב קיש: אין ספק שאתם נכנסתם לאירוע הרבה יותר מאתגר מבחינת המשטרה.

יואב קיש: רכב שנכנס למקום שלא היה צריך להיכנס, אתה יכול לשאול את עצמך למה נתנו לו להיכנס לשביל העפר הזה, דבר שהיה טעות מבצעית כי הוא לא היה צריך להיכנס לשם והיה צריך לעצור אותו לפני הפנייה לתוך האירוע.

יואב קיש: אבל בסוף, כשהוא הגיע לשם, אין לך גם הרבה זמן.

יואב קיש: אתם צריכים להבין, השאלות שהם מעלים, זה דווקא אחר כך, כמו שאמרת שתיתן לנו תשובה על זה, כל היחס לאחר מכן, מהרמה של המים ותנאי המעצר, למה בן אדם מתעלף במעצר.

אורן יובל: סליחה, למה עצרו אותנו.

יואב קיש: גם אותה שאלה.

יואב קיש: קודם כל, לעצור ולהוציא אתכם, אני חושב שהייתה משימה.

יואב קיש: אתה אומר שהסכמתם.

יואב קיש: אני לא יודע איך הם פירשו בשטח ומה פירשו.

יואב קיש: הם בלחץ, יש כל הזמן כניסות.

יואב קיש: עזוב.

יואב קיש: אני אומר לך שיכול להיות שברמת שיקול הדעת, טעות או לא, זה "לגיטימי" שיקול מבצעי שם, מה שלא אמרתי לגבי המקרה של פרחן שלא היה במקום, שבעיני היה צריך להתנהל אתו אחרת, ובטח לא מעצר.

יואב קיש: גם להם, השאלה נכונה.

יואב קיש: החלטתם לקחת אותם החוצה מהאירוע, צריך לראות אם באמת יש בעיה לשחרר אותם והם יחזרו ויעשו בעיות או שהם הבינו ולא יחזרו והכול בסדר.

יואב קיש: בסופו של דבר יותר מעניין אותי למה הגענו למצב שבן אדם מתעלף במעצר.

יואב קיש: אני אשמח לקבל את התשובות לעניין הזה.

יואב קיש: התחלנו מהנושא של הדוברות.

יואב קיש: זאת הפרת אמון מסוימת.

יואב קיש: אנחנו נשלח בקשה לדוברות המשטרה ונבקש להבין בדיוק איך קרתה הטעות הזאת.

יואב קיש: זה לא צריך להיות.

אבי פרחן: רק תבקש מהמשטרה להתנצל.

יואב קיש: לא.

אבי פרחן: להתנצל על הטעות הזאת.

אבי פרחן: מודה ועוזב ירוחם.

יואב קיש: אתה יכול אחר כך ברמה האישית.

יואב קיש: אנחנו מתחקרים את האירוע ומפיקים את הלקחים.

יואב קיש: אני אומר לך יותר מזה, שבדרך כלל הוועדה הזו לא עוסקת במקרים אישיים פרטיים אבל החלטנו לחרוג מהעניין בגלל הסמליות של העניין הזה וזה שזה באמת הטריד רבים.

יואב קיש: אני חושב שלמדנו כמה דברים ששווה להתייחס אליהם ובסופו של דבר אני כן רוצה לומר למשטרה שאני רוצה שנתחקר את המקרים האלה ולא מקרים של אסונות ואירועים מסוכנים ברמה אחרת מאשר כאן.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הישיבה נעולה.