הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 211, 2018-04-30 12:40

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפתוח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד בנושא בטיחות ילדים בחודשי הקיץ, היערכות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו משודרים בערוץ הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם ממשיכים את הדיון שהתחלנו בו קודם וזה הדיון על שכחת ילדים ברכב.

יפעת שאשא ביטון: יצרנו פיצול כי הנושא של שכחת ילדים ברכב שסוכם שנשנה את המינוח כדי לייצר קצת זעזוע הוא נושא כבד בפני עצמו.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אנחנו נדבר על ההיבטים הנוספים השונים שיש בחודשי הקיץ בהם אנחנו צריכים להבטיח את בטיחותם של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של הצללה בגני משחקים ובמקומות בהם שוהים ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהרבה פעמים מתקנים של שעשועים הופכים להיות מלכודת מסוכנת מאוד לילדים, בין אם זה בגלל שהם מאוד מאוד חמים ואפילו אפשר לומר לוהטים ובין אם הם לא תקינים וכולי.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של התקנת תקנות לגידור בריכות פרטיות כאשר לצערנו הרב אנחנו נמצאים עכשיו במקום שרק בחודש האחרון כבר שלושה ילדים קיפחו את חייהם בבריכות פרטיות וזה מוות מיותר לחלוטין ובידינו כן לנסות ולסייע למנוע את הטרגדיה הבאה.

יפעת שאשא ביטון: לראות מה קורה במסגרות השונות בהן הילדים שוהים בקיץ, בין אם זה במרחב העירוני ובין אם זה במרחבים ציבוריים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: בידי כל אחד מהיושבים כאן סביב השולחן לתרום את תרומתו הקטנה כדי שאנחנו נמזער נזקים בקיץ הזה ונצמצם עד כמה שאנחנו יכולים את הפגיעה הבלתי מכוונת של ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לחזור ולומר שמוות של ילדים כתוצאה מהיפגעות בלתי מכוונת הוא מוות מיותר.

יפעת שאשא ביטון: הוא מוות שעלה למודעות, ובשימת לב קצת יותר ממה שאנחנו עושים היום יכולים למנוע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן מדברים על הילדים שמתו ואנחנו שוכחים שיש אלפי, אם לא עשרות אלפי, ילדים שנפגעים בדרגות חומרה שונות, חלקם אפילו עם נכויות וגם עליהם אנחנו צריכים לחשוב וגם עליהם אנחנו צריכים להישיר מבט ולראות איך אנחנו בעצם מונעים את הפגיעות הבאות.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, נתחיל.

יפעת שאשא ביטון: נציג דרך העיניים של המעונות.

ציפורה שימל: אני רוצה לומר שעוד לפני חופשת הפסח אנחנו השנה יצאנו באיזושהי תכנית מאוד מאוד מובנית שלנו.

יפעת שאשא ביטון: כשאת אומרת שלנו, תסבירי כדי שגם בפרוטוקול ידעו לשייך.

ציפורה שימל: אני מאמונה, תנועת האישה הדתית לאומית.

ציפורה שימל: אנחנו ביצענו איזושהי פעילות נרחבת על מנת לייצר מבחינתנו מקסימום של הסברה והעלאת מודעות.

ציפורה שימל: אני רוצה לומר מה הדברים האלה כוללים.

ציפורה שימל: גם הנחיות ושיחות עם הצוותים החינוכיים שהונחו בעניין הזה.

ציפורה שימל: נשלחו חומרי הסברה.

ציפורה שימל: כמו שאמרתי, עוד לפני חופשת הפסח כיוון שהימים התחילו כבר להיות חמים והדברים כבר הורגשו באוויר.

ציפורה שימל: גם במיילים, גם במסירה ידנית כיוון שלא כל ההורים מחוברים לכל האמצעים, גם במסירה ידנית להורים.

ציפורה שימל: נתלו הסברים וחומרים על כל לוחות המודעות בכל המעונות.

ציפורה שימל: מאז שבנו מחופשת הפסח, שוב כחלק מתוך התכנית הכוללת, וזה תוכנן מלכתחילה, שוב נעשה ריענון, שוב נשלחו להורים אותם חומרים למרות שאולי ההורים רואים בזה איזשהו משהו שבעצם כבר קיבלו, אמרנו שבכל זאת הם צריכים להבין שאנחנו גם נמשיך את זה לארך כל הקיץ ומדי תקופה נחזור ונשלח.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם בזה זה מסתכם.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת שכאשר אני מקבלת את זה בבית ואני קוראת, ברור לי שאני אעשה הכול כדי שזה לא יקרה, אבל ברגע האמת, אנחנו כבר דיברנו על זה, זה קורה ברגע של היסח דעת.

ציפורה שימל: בהחלט.

ציפורה שימל: אני חושבת שברגע שהורה מקבל לידיו חומר, זה מציף אותו ויוצר לו איזושהי מחשבה שמתייחסת לעניין הזה.

ציפורה שימל: אני חושבת שהדברים האלה הם מאוד מאוד חשובים.

ציפורה שימל: כמו שאמרתי, אנחנו גם מפנים כל הזמן לאתר של "בטרם".

ציפורה שימל: גם באספות ההורים שהתקיימו וגם עומדות להתקיים ממש בקרוב, יש חלק שלם שנוגע לנושא הזה, כאשר באספות האלה אנחנו משוחחים עם ההורים על כל העזרים שקיימים, גם ביחס לעזרים שהם לא עזרים טכנולוגיים כמו לשים את התיק, כל הדברים שקיימים היום.

ציפורה שימל: כמו שציינו, אנחנו מאוד מאוד מעוניינים לשתף פעולה עם כל פתרון טכנולוגי ואנחנו יודעים שקיימים היום הרבה מאוד פתרונות.

יפעת שאשא ביטון: להרים טלפון, אתם מרימים אם ילד לא מגיע?

ציפורה שימל: רגע.

ציפורה שימל: אני רק רוצה לסיים.

ציפורה שימל: אנחנו באמת נשמח לשתף פעולה עם כל פתרון טכנולוגי שייצר הודעה להורה שהילד לא הגיע למעון.

ציפורה שימל: אנחנו סבורים שהטלת מטלות נוספות כרגע על הצוות החינוכי של המעון עלול לסכן את חייהם של הילדים ששוהים במעון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שזה כבר לא בשיח.

יפעת שאשא ביטון: זה לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שם.

ציפורה שימל: זו עמדתנו.

ציפורה שימל: אני חייבת לומר, שמעתי כאן את חברת הכנסת נחמיאס ורבין ואני בהחלט מסכימה אתה לגבי העובדה שהפוקוס בהקשר הזה, כיוון שחלק מהמקרים לאו דווקא נוגעים למעונות וכולי, אני חושבת שהאמצעים הטכנולוגיים שקיימים היום לצערי לא עושים בהם את השימוש המספיק והנכון ואנחנו מאוד מאוד מאוד נשמח לשתף פעולה אתם.

ציפורה שימל: שוב, כל זה שלא נצטרך ולא נהיה בסיטואציה שבה נסכן את חייהם של הילדים שנמצאים במעונות.

יפעת שאשא ביטון: אני די מצטערת שפתחתי כך את הדיון כי זה קצת הזכיר לי את השיח עם משרד התחבורה – אני אחלק לכם פליירים, אני אפנה אתכם לאתר, אני אתן את הפתרונות שם.

ציפורה שימל: נעשתה כאן עבודה מאוד יסודית וקצת לא נעים לי לשמוע את הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך משהו.

יפעת שאשא ביטון: אין לי ספק שאתם השקעתם די הרבה במחשבה, מה עושים, הפניות, שולחים והכול טוב.

יפעת שאשא ביטון: בסוף, ברגע האמת, כשהילד נושם את האדים המזעזעים האלה בתוך הרכב ואנחנו חושבים רגע אם אנחנו מסכנים ילדים בגן, הרי אנחנו יודעים שאנחנו לא מסכנים אף אחד.

יפעת שאשא ביטון: אם המזגן התקלקל, ירימו טלפון.

יפעת שאשא ביטון: אם יצטרכו לעשות משהו רגע במטבח, יצאו רגע לשם.

יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה להרים טלפון.

יפעת שאשא ביטון: אם בסוף אנחנו שמים את עצמנו במקום שאנחנו אומרים לשם אנחנו לא נכנסים, זה לא שמטפלת לא יכולה לשכוח או לא לשים לב, הכול בסדר, אנחנו לא מטילים עליה את האחריות, היא לא חייבת, היא לא תעמוד למשפט ולא כלום, אבל עצם המחשבה שיש חומה, עד לכאן אני מוכנה לעשות ומכאן אני לא נמצאת – אני אומרת לך שלי זה לא עושה טוב, בלשון המעטה.

יפעת שאשא ביטון: לי זה לא עושה טוב ומבחינתי אין שותפות.

יפעת שאשא ביטון: אם שוטר שהוא לא איש חינוך יכול לעבור ליד רכב ולהציץ פנימה, והוא לא חייב, אבל הוא מרגיש איזושהי סולידריות והוא חלק מהמאמץ הקולקטיבי, אז מה הבעיה?

יפעת שאשא ביטון: אם הוא לא יעשה את זה, אף אחד לא ישפוט את זה אבל הנה, הוא סייע.

יפעת שאשא ביטון: רוב הילדים שהצילו בשנה שעברה, שנשכחו ברכב, היו שכנים, עוברי אורח שעברו ליד רכבים והציצו פנימה וגילו שיש ילד.

יפעת שאשא ביטון: הם לא חייבים.

יפעת שאשא ביטון: הם גם לא אנשי חינוך ואין להם שום אחריות על הילדים האלה.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת, אנחנו דיברנו על שינוי המינוח.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אם אנחנו לא נשנה כאן בראש ונבין שאנחנו חלק ממאמץ קולקטיבי, אנחנו לא חייבים כלום לאף אחד, הילדים חייבים להורים שלהם והילדים אחראים על ההורים שלהם, אבל אם אנחנו לא נבין שאנחנו חלק ממאמץ קולקטיבי, אנחנו לא באמת נצליח לפתור.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך שאין שום הבדל בין השיח שלך לבין השיח של משרד התחבורה שאמר שהקמפיין יעשה את שלו וזה יעזור ואנחנו בינתיים נסתכל מהצד.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שיש הרבה מטפלות אצלכם שעושות את זה.

ציפורה שימל: בהחלט.

יפעת שאשא ביטון: כי בנשמה שלהן הן מרגישות שהן צריכות לעשות זאת.

יפעת שאשא ביטון: אז פשוט להוציא הודעה, תתגייסו למאמץ, ילדים שלא מגיעים, תעשו את המאמץ להרים טלפון.

יפעת שאשא ביטון: תני להן.

יפעת שאשא ביטון: הן כבר לבד יעשו את השיקול שלהן היכן הן נכנסות.

ציפורה שימל: אין ספק שיש מטפלות שעושות את הדברים.

ציפורה שימל: כמו שאת יודעת, אנחנו תחת הרגולטור של משרד הרווחה ויושב כאן נציג משרד הרווחה שאני מניחה שהוא יאמר את עמדת המשרד בעניין הזה.

ציפורה שימל: כמו שאמרתי, האחריות היא גם על ילדים שנמצאים במעון וגם עליה צריך לתת את תשומת הלב והדעת.

יפעת שאשא ביטון: מסכימה לחלוטין.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תכף נדבר גם על זה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא זה או זה או זה במקום זה.

יפעת שאשא ביטון: זה יכול להיות גם זה וגם זה.

יפעת שאשא ביטון: עזבי, אני באה משם.

יפעת שאשא ביטון: את לא מספרת את זה למישהו שלא מכיר מה זה מעון ולא מכיר מה זאת מערכת חינוך.

יפעת שאשא ביטון: מספיק.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להגיד כדי לשמור על 30 ילדים, אנחנו לא נציל ילד שנשכח.

יפעת שאשא ביטון: די.

יפעת שאשא ביטון: זה לא בשיח.

יפעת שאשא ביטון: אני גם אמרתי בדיון הקודם שאני לא חוזרת לשם בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר עברנו את זה מזמן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו בפרקטיקה של איך עושים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני מזמינה אותך להתייעץ עם קרן אחר כך.

יפעת שאשא ביטון: יש להם טכנולוגיות, הם עשו את זה באופן וולנטרי.

יפעת שאשא ביטון: הם לא חייבים כלום לאף אחד.

יפעת שאשא ביטון: הם גנים פרטיים והם לא חייבים עד שיעבור חוק הפיקוח והם כן עושים את זה.

קרן אוחנה איוס: במעון יש כוח אדם.

קרן אוחנה איוס: יש מישהו שאפשר להעביר לו את הרשימה כדי שהוא יעשה את זה ולא המטפלת.

יפעת שאשא ביטון: קרן, אני אתן לך את רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל את הדיון בצורה מסודרת.

יפעת שאשא ביטון: רציתי לכבד את מעונות אמונה שלא הספיקה לדבר בדיון הקודם.

ציפורה שימל: אני מתנצלת.

ציפורה שימל: אני צריכה לצאת.

יפעת שאשא ביטון: אם תוציאי מזכר למטפלות ולסייעות שיעשו את המאמץ להתקשר, תאמיני לי שסלחתי לך כבר קודם.

יפעת שאשא ביטון: גלית, "בטרם".

יפעת שאשא ביטון: קצת נתונים על היפגעות ילדים בקיץ כתוצאה מכל מה שמאפיין את הקיץ, בין אם אלה טביעות, בין אם אלה כוויות, בין אם אלה כל הדברים אליהם הם חשופים כולל המסגרות השונות בהן נמצאים הילדים כמו קייטנות, טיולים.

יפעת שאשא ביטון: מי לוקח אחריות, מי צריך להיות שם כדי למנוע את האסונות הבאים.

גלית גלעד: בשנה שעברה נהרגו 37 ילדים.

גלית גלעד: אגב, ילדים ובני נוער.

גלית גלעד: אנחנו סופרים אותם עד גיל 17, כולל.

גלית גלעד: עד שהם משתחררים מהבית.

גלית גלעד: אנחנו גדלנו במספר.

גלית גלעד: שנה לפני כן היו 23 ילדים שנהרגו.

גלית גלעד: את צודקת, אנחנו לא מדברים רק על ההורים אלא אנחנו מדברים גם על אשפוזים, חדרי מיון, נכויות.

גלית גלעד: לצערי הרב המספר הזה עוד לא כל כך מצוי בידינו.

גלית גלעד: אנחנו יודעים שלחדרי מיון מגיעים משהו כמו 550 ילדים כל יום וכי יש עלייה של מעל 20 אחוזים בקיץ.

גלית גלעד: כרגע אחת המטרות של התכנית הלאומית היא באמת לאגם את נושא הנתונים כדי שנדע פחות או יותר מה קורה כי למשל אין לנו נתונים ממוקדי החירום של הילדים שמגיעים לשם.

גלית גלעד: הייתי שם לצערי הרב בשבוע שעבר בשבת וראיתי מה קורה, כמה ילדים מגיעים.

גלית גלעד: עיקר ההיפגעות בקיץ היא קודם כל בדרכים.

גלית גלעד: אחר כך יש לנו נפילות, חנק וטביעות.

גלית גלעד: אני מחלקת את ארגון "בטרם" עם התכנית הלאומית ובלי התכנית הלאומית.

גלית גלעד: במסגרת התכנית הלאומית - זהבה עדכנה והיא תעדכן שוב, אני מאוד מאוד שמחה שגם משרד החינוך יעדכן – הכניסו משאבים השנה לקמפיינים מצוינים בנושא של מניעת היפגעות ילדים.

גלית גלעד: אני חושבת שלמרות מה שאת אומרת, הסברה, הוכח בכל העולם שהיא מאוד מאוד חשובה ועוזרת.

גלית גלעד: אנחנו בארגון "בטרם", במשאבים המוגבלים, הצלחנו לאחד את כל בתי הקולנוע בקיץ – אם זה סינמה-סיטי, אם זה יס פלנט, אם זה קולנוע לב – וכולם נעתרו לבקשתנו והם יקרינו את הסרטונים שלנו לפני הסרטים.

גלית גלעד: אנחנו מדברים על משהו כמו שלושה מיליון אנשים שיצפו בהם.

גלית גלעד: מבחינתי, אני מודה לצוות שלי שעשה עבודה נהדרת.

גלית גלעד: אנחנו מקווים השנה להעביר את המסרים שלנו לכל השטח, בעיקר לחברה הערבית, לחברה בדואית, שם באמת צריכה להיעשות עבודה מאוד מותאמת ומאוד נקודתית.

גלית גלעד: אבל אם אנחנו מדברים על היפגעות בקיץ, אנחנו מדברים על דרכים ואנחנו מדברים על נפילות בבית וליד הבית.

גלית גלעד: אני חושבת שהאומנה השנייה שלי, שהיא עכשיו התכנית הלאומית, כדאי לתת לה מקום.

זהבה רומנו: תודה על ההזדמנות.

זהבה רומנו: התכנית הלאומית לבטיחות ילדים החלה לפעול בליווי מקצועי של ארגון "בטרם", בשותפות של חמישה משרדי ממשלה – משרד הבריאות שמוביל את התכנית יחד עם משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הכלכלה ומשרד התחבורה.

זהבה רומנו: אני פשוט מעדכנת לאלה שלא היו בישיבה הקודמת.

זהבה רומנו: פרופסור איתמר גרוטו, המשנה למנכ"ל, התגייס לנושא הזה ובעצם כל הנהלת משרד הבריאות התגייסה לנושא.

זהבה רומנו: אנחנו עובדים ממש במרץ בשבועות האחרונים כדי לקדם את הנושא.

זהבה רומנו: עינב שומרון שהיא סמנכ"לית הסברה וקשרים בינלאומיים של משרד הבריאות לקחה את זה על עצמה באופן אישי, לקדם את הנושא עם קמפיין הסברה להעלאת המודעות לשכחת ילדים ומניעת טביעות.

זהבה רומנו: הקמפיין יהיה בקמפיין רדיו, בקמפיין אינטרנט, רשתות חברתיות.

זהבה רומנו: זה משהו שירוץ בחודשי הקיץ עם הרבה מאוד תשומת לב, לראות את ההשפעה של הקמפיין הזה.

גלית גלעד: סליחה שאני מפריעה לך.

גלית גלעד: הכוונה של הקמפיין היא לקשור את הנושא של הסחי דעת, מה שפנינה דיברה עליו, נושא של מסכים.

גלית גלעד: זה הכיוון.

זהבה רומנו: זה הכיוון של הקמפיין.

זהבה רומנו: דבר נוסף שנודע לי רק עכשיו הוא שבשנה שעברה אנחנו חילקנו 600,000 מדבקות בטיפות החלב להורים כדי שהורים יוכלו להדביק את המדבקה על אדן החלון ברכב, על ההגה, בכל מקום שהוא מקום בולט.

זהבה רומנו: גם המדבקה תיצור תשומת לב שרגע, יש כאן איזושהי מדבקה, יכול להיות שיש כאן איזשהו ילד ואולי אני אסתכל פנימה לתוך הרכב ואראה אם מישהו שכח ילד בתוכו, וגם להורה עצמו.

זהבה רומנו: כמובן שברגע שיש מדבקה ענקית עם ילד חמוד שמסתכל אליך בעיניים, ההורה יחשוב, רגע, שכחתי את הילד שלי מאחור?

יפעת שאשא ביטון: למרות שמתרגלים לזה.

יפעת שאשא ביטון: מתרגלים למדבקה.

זהבה רומנו: זה גם נכון.

יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה אומרת את זה כי זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני כבר אנצל את ההזדמנות לומר שזה נכון, אנחנו יודעים שהסברה היא מאוד מאוד משמעותית אבל אם יש לנו אמצעים נוספים, אין שום סיבה שאנחנו לא נשתמש גם בהם.

זהבה רומנו: חד משמעית.

זהבה רומנו: אני חושבת שכל מה שאנחנו עושים, זה תורם תרומה קטנה.

זהבה רומנו: הכול יחד ייתן את התרומה הגדולה.

זהבה רומנו: אסור לנו לבטל ולומר שאנחנו לא נעשה את הדברים האחרים ונתבסס רק על האמצעים הטכנולוגיים.

זהבה רומנו: אנחנו צריכים לגייס את כל הכוחות שיש לנו.

יפעת שאשא ביטון: אני פשוט צעד אחד קדימה.

יפעת שאשא ביטון: לפני שמישהו כאן יחשוב שהנה, הם עושים ולכן זה בסדר, שיבינו שעדיין לחלקנו יש משמעות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: יש את הנושא שהוא מאוד רלוונטי לקיץ וזה הנושא של תקנות הצללה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין מקדמת את הנושא הזה יחד אתי.

יפעת שאשא ביטון: היא ישבה גם עם המשרדים הרלוונטיים בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת איפה זה עומד.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש תקנות חדשות ויש קצת הערות לגביהן.

יפעת שאשא ביטון: אין לנו הרבה זמן למשוך את זה וחשוב שהדברים ייעשו כבר.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך נדבר גם עם משרד החינוך כדי לראות מה מידת ההצללה במוסדות החינוך ומה התקנים שם.

דרור לוינגר: אני מנהל אגף תקנות במינהל התכנון.

דרור לוינגר: אנחנו ישבנו גם עם חברת הכנסת נחמיאס ורבין וגיבשנו איזושהי טיוטה מוצעת, כרגע בשלב של עקרונות מהותיים, ולאחרונה הפצנו אותה לרשימה מאוד רחבה של בעלי עניין, גם לוועדה הנכבדה.

יפעת שאשא ביטון: ראינו אותה.

דרור לוינגר: אנחנו כרגע בשלב של קבלת הערות מכל בעלי העניין.

דרור לוינגר: נתנו להם תקופה של משהו כמו חודש ימים להעיר את ההערות.

דרור לוינגר: יש הרבה מאוד גורמים שהם רלוונטיים והתחלנו לקבל הערות, הערות חשובות וטובות שאנחנו צריכים להתחיל להתייחס אליהן.

דרור לוינגר: לאחר שאנחנו נקבל את כל ההערות, אנחנו נקיים איזשהו דיון אצלנו כדי לגבש נוסח מתקדם לאור אותן הערות.

דרור לוינגר: את הנוסח המתקדם הזה, יש לנו את תהליך התקנת התקנות, יש ועדת משנה לבנייה ותקנות של המועצה הארצית, התקנות יובאו לוועדה.

דרור לוינגר: הוועדה מתכנסת אחת לחודש, בדרך כלל ביום חמישי האחרון של החודש.

דרור לוינגר: אני מאוד מקווה שאנחנו נוכל להביא את זה לוועדת המשנה שאמורה להתכנס בסוף חודש מאי אבל זה תלוי בכמות ההערות שנקבל ואילו מורכבויות הן יעלו כי בסוף אנחנו רוצים שיהיו תקנות טובות שייתנו מענה כמו שצריך ולא רק להביא את הדברים כמה שיותר מהר.

דרור לוינגר: ככל שזה יועלה בחודש מאי, השלב הבא הוא אישור של המועצה הארצית לתכנון ובנייה, גם ועדה שמתכנסת אחת לחודש.

דרור לוינגר: אם הכול ילך מהר ככל הניתן, אחרי ועדת המשנה, מיד לאחר מכן, בחודש יוני, זה יובא למועצה הארצית ולאחר מכן יש תהליך של אישור הנוסח במשרד המשפטים, הבאה לשר לחתימה, פרסום ברשומות וכולי.

זאב גולדבלט: אנחנו לא קיבלנו.

דרור לוינגר: מי זה אנחנו?

זאב גולדבלט: נציגות ההורים.

זאב גולדבלט: פורום ועדי ההורים היישוביים שמוגדר כגוף היציג של הורי ישראל.

קריאה: שהוא בעל עניין.

דרור לוינגר: אני שמח להכיר אותך.

זאב גולדבלט: חברת הכנסת מכירה אותנו מצוין.

דרור לוינגר: אני לא הכרתי אתכם.

דרור לוינגר: אנחנו נשמח שתקבלו את כל החומרים שאנחנו מוציאים.

דרור לוינגר: מאוד חשוב לנו לשתף את כל הגורמים הרלוונטיים.

דרור לוינגר: אחרי הדיון נעשה זאת.

דרור לוינגר: תנו לנו את פרטי הקשר ונשלח.

דרור לוינגר: בשמחה נקבל הערות.

דרור לוינגר: צר לי, זה רק מחוסר הכרות.

זאב גולדבלט: אין לי ספק שזה בתמימות.

זאב גולדבלט: מכיוון שאני מכיר את חברת הכנסת, אני יודע שזה בתום לב.

יפעת שאשא ביטון: זה לא עבר גם מכאן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו היינו חלק מהמקבלים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר את זה בקול.

יפעת שאשא ביטון: הקיץ הזה, כנראה שלא יהיו תקנות וגם אם יהיו תקנות, עד שיישמו אותן לוקח זמן.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו לא באים עכשיו לספר סיפורים.

יפעת שאשא ביטון: הקיץ הזה הוא כמעט לא רלוונטי מבחינת התקנות עצמן.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שזה יקודם כדי שאנשים או הרשויות או כל מי שצריך יוכל להיערך לקיץ הבא בעזרת השם כבר מהחורף כי אנחנו יודעים שלא נערכים מרגע לרגע ואף אחד לא עובד כך.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים אני רוצה להפנות לשלטון המקומי, למשרד החינוך, ולשאול מה אנחנו ושים בקיץ הזה כדי לנסות כן לתרום משהו בכל הנושא של הצללה בעיקר בגני שעשועים ובמקומות שילדים נמצאים בהם, במסגרת הקייטנות בהן הם יהיו אם הקייטנות נמצאות בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: יש הנחיות מיוחדות עד שיהיו תקנות?

רות דיין מדר: בכל נושא הקייטנות אנחנו מונחים על ידי משרד החינוך כי הקייטנות צריכות לקבל רישיון עסק על מנת להפעיל אותן.

רות דיין מדר: בנושא הצללה, הרשויות המקומיות עובדות על זה באופן שוטף.

רות דיין מדר: הן לא מחכות לקיץ כדי לעבוד בנושא הצללה וכל אחת עושה זאת בהתאם למקום בו היא נמצאת.

רות דיין מדר: אפשר להוציא מכתב, כמו שאנחנו עושים מדי שנה, של היערכות.

רות דיין מדר: בדרך כלל אנחנו עושים את זה עם ארגון "בטרם".

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח מאוד שזה יקרה וזאת מסיבה פשוטה.

יפעת שאשא ביטון: זה החלק הטוב של הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: אני מסתובבת בלא מעט רשויות ויש מודעות.

יפעת שאשא ביטון: יש מודעות של לא מעט ראשי רשויות שכבר התחילו באופן וולנטרי להצל את גני השעשועים ואת המרחבים הציבוריים.

רות דיין מדר: כל המפעלים החדשים עשו את זה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: כנראה שהתקנות רק ייתנו לזה את הגושפנקא ויחדדו איך נכון ועם מה נכון ויעשו קצת יותר סדר בתוך הסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני חושבת שהוצאה של מכתב לכל הרשויות, כדי שגם אלה שלא נמצאות שם עדיין אולי יתעורר אצלן משהו, זה מאוד מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אני אכתוב את זה גם בהמלצות ואני אשמח שזה יהיה כך.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעבור למשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת מוסדות חינוך יש הנחיות של הצללה.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

רותם זהבי: את מכירה את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה, אבל לטובת כל הנוכחים.

רותם זהבי: אני מנהל אגף בטיחות במשרד החינוך.

רותם זהבי: ההנחיות שלנו נכתבו בצורה משותפת עם משרד הבריאות.

רותם זהבי: יש הנחיה מפורשת בפרוגרמה של גני ילדים - 25 אחוזים הצללה, ובבתי ספר – 15 אחוזים הצללה.

רותם זהבי: במקביל אנחנו גם מעודדים עכשיו את כל הנושא של החצר הטבעית ונושא של נטיעת עצים בתוך בתי ספר וגנים כדי לעודד גם תוספת מעבר לעניין הזה.

רותם זהבי: לקראת הקיץ, קייטנות, מחנות, פעילויות אתגר וכולי, בהנחיות שלנו אנחנו מפרטים בצורה מאוד מפורטת את כל נושא ההצללה.

רותם זהבי: כל קייטנה עוברת מבדק בצורה מסודרת, שם נבחנים היכן אזורי ההצללה, היכן אזורי המנוחה לילדים.

רותם זהבי: גם אם זה על חוף הים, קייטנות גלישה כאלה ואחרות, מחויבות לעמוד בסככות מסודרות לילדים למנוחה בקרבה לים והנושא הזה מאוד מוקפד גם במחנות יער וכדומה.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה לגבי בטיחות ילדים בכלל?

יפעת שאשא ביטון: יש צעדים מיוחדים בהם נקטתם לקראת הקיץ?

יפעת שאשא ביטון: הנחיות מיוחדות?

יפעת שאשא ביטון: חלקכם בתכנית?

רותם זהבי: ודאי.

רותם זהבי: כפי שאת יודעת, אנחנו עובדים ללא לאות בנושא של קידום הבטיחות במערכת החינוך.

רותם זהבי: בצל האסון הזה אנחנו מדגישים ורואים את זה כשליחות וחשיבות עליונה.

רותם זהבי: סיפרתי לך על תכנית החומש.

רותם זהבי: אנחנו מתחילים אותה בשנה הבאה, בתשע"ט, תכנית שמקיפה את היחידות הגדולות ביותר במשרד בשיתופי פעולה עם ארגונים.

רותם זהבי: אנחנו הקדמנו את התכנית גם לקיץ הזה ואנחנו עושים כמה פעולות מאוד ייחודיות שיקדמו את הנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: כמו למשל?

רותם זהבי: למשל, אנחנו משקיעים מיליון שקלים בקמפיין גדול ומשותף עם התכנית הלאומית, ייחודי לנושאים ולנקודות התורפה שאנחנו זיהינו, ביניהן גם מה שעולה כאן על סדר היו – טביעות וכולי.

רותם זהבי: אנחנו פיתחנו ערכת הדרכה ייחודית לכל הקייטנות שכל מנהלי הקייטנות יהיו מחויבים להעביר אותה ואנחנו נאשר את זה במסגרת אישור קייטנה.

רותם זהבי: זו ערכה ייחודית בה מנהל הקייטנה יעביר תהליך חינוכי לילדים בנושא של תודעת בטיחות ואני מדבר על 10,000 מסגרות של קייטנות, גם בתי הספר של הקיץ וגם קייטנות רגילות.

רותם זהבי: אנחנו עוסקים בפעולות מול המגזר הבדואי, מול המגזר הערבי.

רותם זהבי: הגברנו את נושא השחייה בעוד 3,000 ילדים לקראת הקיץ במגזר הערבי.

יפעת שאשא ביטון: במגזר מסוים.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

רותם זהבי: במגזר הערבי.

רותם זהבי: כן.

יפעת שאשא ביטון: ומה קורה עם המגזר היהודי?

רותם זהבי: בדרך כלל לומדים 60,000 ילדים כל שנה ואנחנו במהלך חמש שנים רוצים להגיע ל-100,000 ילדים כל שנה.

רותם זהבי: אנחנו בנינו תכנית מסודרת עם האגף לחינוך גופני ונקצה כספים לעניין הזה בצורה מסודרת.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר שלא לשאול בעיקר בעיתוי הזה.

יפעת שאשא ביטון: קייטנות חינוך בלתי פורמלי שרובו מפוקח על ידכם יוצאים לטיולים.

יפעת שאשא ביטון: מי יהיה שם כדי לוודא שלא יקרו אסונות כפי שקרה עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: נכון, כאן זה שיטפון, אבל אנחנו יודעים שגם בקיץ אנחנו לא חפים מאסונות, אם אלה מכות שמש או עומס חום וכולי.

רותם זהבי: קודם כל, אנחנו יודעים שהמסגרות של המכינות לא מחוברות למערכת של משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: גם טיולים של משרד החינוך יצאו בימים האלה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו מוודאים שבקיץ הילדים שיוצאים, יוצאים למקומות בטוחים.

רותם זהבי: אנחנו מדברים על קייטנה שהיא מחויבת לפי חוק הקייטנות ומי שאחראי על חוק הקייטנות הוא משרד החינוך.

רותם זהבי: מרגע זה שאנחנו פועלים, אנחנו מחייבים את מנהל הקייטנה בתדריך מסודר, בהכשרה ייחודית לקראת הקיץ, עכשיו, בימים אלה, לעבוד לפי נהלים של משרד החינוך.

רותם זהבי: קרי, חוזר מנכ"ל טיולים, עבודה מול הלשכה לתיאום טיולים, עבודה מול חדר מצב.

רותם זהבי: למשל לפני שהוא יוצא בבוקר, הוא צריך להרים טלפון לחדר מצב ולשאול האם הכול בסדר, האם אפשר להמשיך וכולי, ואז היא רואה אותו על הלוח והיא רואה בדיוק אם יש סכנה לשיטפון ואם יש, היא מיד אומרת לו שהוא יכול לבחור מסלול אחר כי לכאן הוא לא יכול לנסוע.

רותם זהבי: זאת אומרת, הנושא הזה, גם קייטנות, גם מחנות, גם בתי ספר של הקיץ, כל מסגרת שמפוקחת על ידינו, אנחנו מקפידים על העניין הזה של כל הנהלים המחייבים בנושא הזה של טיולים.

יפעת שאשא ביטון: הם מחויבים בדיווח אליכם ולקבל את האישורים הנדרשים.

רותם זהבי: לתאם ואחר כך לדווח.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם הסביבה הפיזית של המקומות בהם יהיו ילדים?

יפעת שאשא ביטון: יש מישהו שמפקח חוץ מרמת ההצהרה?

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שמי שמפעיל את הקייטנות כחוק מעביר אליכם דיווח.

רותם זהבי: יש לנו מאות מפקחים שמסתובבים.

רותם זהבי: מאות.

רותם זהבי: כל מערך הפיקוח של מינהל חברה ונוער, כל אנשי הבטיחות שלנו, כולם מתעסקים בנושא של הפיקוח היום יומי.

רותם זהבי: באלפים.

רותם זהבי: יש לנו מערכת מסודרת ואנחנו יודעים בדיוק איפה היו ואיפה לא היו, איפה ביקרו ואיפה לא ביקרו, מה בודקים, איזה צ'ק ליסט.

רותם זהבי: הכול מסודר ומאורגן.

רותם זהבי: בנינו את זה בשנים האחרונות בצורה מאוד מאוד רצינית ואנחנו כל הזמן מפיקים לקחים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, לא סומכים רק על הדיווח.

רותם זהבי: ברור שלא.

רותם זהבי: יש לנו גם פקחים בשטח של טיולים שמסתובבים בנחלים ובוודיות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שאסון כמו שהיה, אנחנו אמורים למנוע כי אנחנו יודעים שגם בתי ספר תיכוניים טיילו יום קודם לאסון ואף אחד לא אמר להם משהו לגבי מזג האוויר ולא חייבים לטייל.

רותם זהבי: אנחנו ביומיים שלפני האסון הזזנו קרוב ל-50 טיולים, 6,000 ילדים, שינינו להם את המסלולים, העפנו אותם מנקודה אחת לנקודה שנייה.

רותם זהבי: זה חדר מצב.

רותם זהבי: 30 אנשים עובדים 24 שעות ביממה בדיוק לנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: נקווה שנעבור את הקיץ הזה בשלום.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: התייחסות לבטיחות קיץ, פעולות מיוחדות בהן אתם נוקטים במיוחד בהפעלה שלכם את מעונות היום, הנחיות מיוחדות שאתם מורידים לשטח.

חגי פורגס: ספציפית לגבי הצללה וחשיפה לשמש.

חגי פורגס: אנחנו עובדים לפי הנחיות משרד הבריאות.

חגי פורגס: ההצללה מחויבת והיא מדרישות הבטיחות הבסיסיות של המעון והיא מפוקחת.

חגי פורגס: כשאנחנו מגיעים לשטח, אנחנו בודקים גם את זה.

חגי פורגס: חוץ מזה יש את ההתנהלות הבטוחה הרגילה במעון ואנחנו מקפידים על כל הדרישות ועל כל ההנחיות שכתובות אצלנו.

חגי פורגס: אין לנו איזושהי היערכות מיוחדת להתנהלות בחודשי הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: שהות בחצר, זמני השהות לצורך העניין בחורף אל מול הקיץ משתנים.

יפעת שאשא ביטון: יש מישהו שמעלה למודעות של המטפלות שנמצאות שם בשטח מתי נכון, כמה נכון, על מה לשים דגש?

חגי פורגס: אנחנו נחדד את ההנחיות בהקשר הזה.

חגי פורגס: שוב, הסמכות להנחות, הסמכות לכתוב את ההנחיות האלה, אנחנו לא מבינים בזה ואנחנו שואבים ממשרד הבריאות את כל ההנחיות ואת כל מה שצריך לדעת.

חגי פורגס: אנחנו נחדד את זה לצוותים בשטח.

חגי פורגס: חוץ מזה, אנחנו ממשיכים לאכוף ולפקח על ההתנהלות הבטוחה במעון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: נציגות הורים ואחר כך נחזור למינהל התכנון לנושא של בריכות פרטיות.

דנית ברביבאי: לפני שזאב יאמר את כל הדברים מטעם ההורים, רציתי לשאול בנוגע לאופניים החשמליים.

דנית ברביבאי: מן הסתם עד עכשיו מדווחים מקרים שהם פחות או יותר לא רבים בגלל שעוד לא התחילה חופשת הקיץ.

דנית ברביבאי: מן הסתם התאונות לצערנו ילכו ויעלו.

רז אביטן כץ: אני אשמח להתייחס לזה.

רז אביטן כץ: אני מעמותת אור ירוק.

רז אביטן כץ: קודם כל, באופן כללי, אני שמח שהנקודה עלתה כי נושא הבטיחות בדרכים באופן כללי הוא מייצג את היפגעות הילדים הגבוהה ביותר מבין כל הפרמטרים שנדונו כאן.

רז אביטן כץ: זה בכלל, לאורך כל השנה ובפרט בחודשי הקיץ, ביולי ואוגוסט.

רז אביטן כץ: לקראת הקיץ, החופש הגדול, אנחנו ערוכים בהקשר הזה של אופניים חשמליים.

רז אביטן כץ: הנתונים מראים שני דברים.

רז אביטן כץ: האחד, קיימת אכיפה מאוד מאוד מוגבלת בהקשר הזה.

רז אביטן כץ: יצאו הנחיות לרשויות המקומיות אבל מה שאנחנו רואים בשטח זה שההנחיות לא מיושמות, לא מבחינת הפקחים ולא מבחינת השיטור.

יפעת שאשא ביטון: איך אוכפים את זה?

רז אביטן כץ: הסמיכו פקחים בצורה מוגבלת.

רז אביטן כץ: אנחנו יודעים שבין היתר בגלל שאנחנו קרובים לשנת בחירות ברשויות המקומיות, אני כן אבחר לומר את זה, ראשי הרשויות נמנעים מלהתעמת בהקשר הזה עם בני הנוער ועם ההורים.

יפעת שאשא ביטון: נציל את השלטון, לחיים של הילדים נדאג אחר כך.

רז אביטן כץ: הם אוכפים בצורה סלקטיבית את החוקים, בין אם זו רכיבה על המדרכה, כאשר אזרחים ותיקים בין היתר, הורים עם עגלות וילדים לפעמים נפגעים, ואוכפים בצורה סלקטיבית.

רז אביטן כץ: היינו מאוד רוצים בתחום האופניים החשמליים להגביר את האכיפה בתחום הזה, בטח ובטח בחודשי הקיץ כאשר אנחנו צופים עלייה בנתון הזה.

דנית ברביבאי: זה רישיון להרוג.

רז אביטן כץ: מעט מאוד מהרשויות המקומיות הרימו את הכפפה ומשתפות אתנו פעולה בהכשרת הפקחים ובחינוך הילדים.

מוטי מיקלס: זה מידע ציבורי.

מוטי מיקלס: אני יכול לראות אותו?

מוטי מיקלס: אני יכול לראות איזו רשות כן הסמיכה ואיזו לא?

רז אביטן כץ: מבחינת אור ירוק, כל רשות שמשתפת פעולה זה שקוף ואנחנו נשמח להעביר את הנתונים.

רז אביטן כץ: נשמח גם שהרשויות המקומיות יציגו את אחוזי האכיפה בהקשר הזה גם כדי לדרבן וגם לציבור כדי ליצור איזשהו הד כי אנחנו מבינים שכבר ב-2018, בארבעת החודשים הללו, היום אנחנו בסוף חודש אפריל, עברנו את מספר ההרוגים באופניים חשמליים בהשוואה לשנה שעברה, כך שצפויה לנו שנה קשה בתחום הזה.

רז אביטן כץ: אם אני אגלוש עוד קצת אני אומר שאנחנו יודעים שהילדים בחודשי הקיץ נפגעים יותר.

רז אביטן כץ: , מדינת ישראל נמנית על המדינות המובילות בעולם בשיעור הילדים ההרוגים, בכלל ההרוגים בתאונות דרכים, ותפקידנו הוא לא רק להציג את הנתונים אלא הוא גם להמליץ.

רז אביטן כץ: היינו מאוד מאוד רוצים להגדיר את חודש אוגוסט כחודש שמאופיין בכך שהילדים לא בבתי הספר, לא בקייטנות, והיכולת של ההורים לשלוט על הנעשה הולכת וקטנה.

יפעת שאשא ביטון: למרות שבדרך כלל כשהם נהרגים בתאונות, הם נהרגים – לפחות מהדוח שלכם – כנוסעים ברכב.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שמי שמחזיק את ההגה, אלה המבוגרים.

רז אביטן כץ: 40 אחוזים מהילדים נהרגים כנוסעים ברכב.

רז אביטן כץ: קרוב לאחוז הזה נהרגים כהולכי רגל.

רז אביטן כץ: אם אנחנו יודעים לזקק את הנתון הזה, היינו רוצים לראות בחודש אוגוסט יותר נוכחות, יותר נראות, יותר אכיפה בתחום העירוני, שם הילדים מסתובבים ולא בתחום הבין-עירוני.

רז אביטן כץ: אם אפשר להמליץ על זה, היינו רוצים שזה יצא במפורש מהוועדה.

רז אביטן כץ: זה התחום שבו נהרגים הכי הרבה ילדים והיינו רוצים התערבות בתחום הזה באופן ספציפי בחודש אוגוסט.

אראלה ליברטי: משרד החינוך, מינהל פדגוגי.

אראלה ליברטי: נכתבה תכנית לימודים ייעודית על הנושא של אופניים חשמליים והיא הושמה בתוך תכנית הלימודים.

אראלה ליברטי: במסגרת שבוע הבינלאומי לבטיחות ילדים בעוד שבוע, יעלה משדר של האקדמיה ברשת, משדר אינטרנטי בשילוב בתי ספר שונים.

אראלה ליברטי: במכוון זה לפני הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה.

יפעת שאשא ביטון: אין דרך לאכוף את זה שלא אוכפים?

יפעת שאשא ביטון: אין דרך להפעיל איזושהי סנקציה על פקחים או על רשויות שלא אוכפות את הסיפור הזה?

רז אביטן כץ: השאלה שנשאלה כאן היא מעולה.

רז אביטן כץ: אם מעלים את זה לדיון הציבורי, למשל בהשוואה לעבירות אכיפה של כלי רכב או אכיפה משטרתית, אנחנו יודעים להוציא דוחות באיזה ערים המשטרה כן אוכפת.

יפעת שאשא ביטון: ברור.

יפעת שאשא ביטון: בוא לקריית שמונה ותראה בכל צומת שוטר כי לתת לך דוח – אני לא יודעת על מה וכל פעם מוצאים משהו חדש – אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: אבל הילדים שלנו שנוסעים באופניים חשמליים, מסכנים אותם ואת האחרים וזה לא מעניין.

רז אביטן כץ: עצם החיוב של הרשויות המקומיות להפיץ את הנתונים יסייע לנו, ובטח להורים ולכולם, להצביע על הרשויות ולדרוש מהן.

רז אביטן כץ: האכיפה חסרה והיא סלקטיבית.

רות דיין מדר: רק רשויות מקומיות צריכות לאכוף את זה או שגם המשטרה?

קריאה: גם המשטרה.

רז אביטן כץ: גם המשטרה וגם הפיקוח העירוני.

רז אביטן כץ: היום הסמכויות הועברו לפיקוח העירוני, בין היתר מה שמבלבל את האכיפה בנושא הזה.

רז אביטן כץ: אנקדוטה קטנה.

רז אביטן כץ: לפקחים שהם רגולטורית תחת הרשות המקומית, מותר לאכוף רק על המדרכה ואסור להם לאכוף על הכביש ולשוטרים מותר לאכוף רק על הכביש.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, אנחנו אלופים בהבאת תקנות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לטפל אבל אנחנו נסבך אתכם בצורה כזאת שבסופו של דבר זה לא שווה כלום.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שחייבים לעשות סדר בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא בטוחה שהייתי שמה את זה בידיים של השלטון המקומי, אם כל מערכת בחירות או כל שיקול פוליטי משפיע סופו של דבר על היכולת שלנו לשמור על הילדים.

רות דיין מדר: אני לא יודעת אם יש להם סמכות עיכוב.

רות דיין מדר: הם תפסו נער נוסע על המדרכה, יש להם סמכות עיכוב?

רז אביטן כץ: בהחלט כן.

רז אביטן כץ: הרחיבו להם את הסמכויות לעכב, לקחת פרטים, להוריד אוויר בגלגלים.

רות דיין מדר: אני רוצה לראות אותו תופס ילד, מוציא אוויר מהגלגלים ואחר כך יאשימו אותו בפייסבוק שהוא החזיק בילד בצורה לא נכונה.

רז אביטן כץ: לא סתם אמרתי שאין מספיק אכיפה.

רז אביטן כץ: בין היתר, חלק מהשיקולים הפוליטיים הצרים.

רות דיין מדר: זה לא שייך לשיקול פוליטי.

יפעת שאשא ביטון: רות מדברת על כך שגם אם יבוא שוטר - - -

רות דיין מדר: איך הגעת מראש העיר לפקח?

יפעת שאשא ביטון: כי הפקחים הם תחת השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים מה קורה שם.

רות דיין מדר: בסדר, אבל אם יש לו סמכות, צריך לוודא שהוא יכול לבצע את זה.

רות דיין מדר: הוא ירדוף אחרי הילד עם האופנים החשמליים?

רות דיין מדר: אני רוצה לדעת איך זה יקרה.

יפעת שאשא ביטון: אין שיניים.

יפעת שאשא ביטון: זה ברור לגמרי.

קריאה: שימו מספר רישוי על אופניים חשמליים.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אפשר לתת דוחות.

רות דיין מדר: אולי לפקח יהיו אופניים חשמליים והוא ירדוף אחריו.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של להוציא אויר מהאופניים, יופי.

יפעת שאשא ביטון: הוא ילך, ימלא אוויר ולהתראות.

קריאה: מספר רישוי על אופניים חשמליים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו משחקים בכאילו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים שאין תקנות, אנחנו רוצים לאכוף אבל אין באמת שיניים.

יפעת שאשא ביטון: צודקת רות ובואו נגיד את האמת.

יפעת שאשא ביטון: יבוא גם שוטר, לא רק פקח, ויוריד לילד את האוויר מהאופניים ומישהו יצלם אותו, זה יוצא מהקשר והנה יש לנו בלגן.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם יש דברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: שוטר לא יוריד לי את האוויר מהאופניים אלא הוא ייתן לי דוח.

קריאה: לוחית רישוי.

רז אביטן כץ: אני אסביר.

רז אביטן כץ: זה לא עומד בפני עצמו.

רז אביטן כץ: זה בנוסף.

רז אביטן כץ: יש קנסות בין 150 ל-1,000 שקלים, תלוי במהות העבירה.

יפעת שאשא ביטון: לא קורה הרבה.

רז אביטן כץ: מעט מאוד ובמעט מאוד רשויות.

יפעת שאשא ביטון: אולי צריך לחשוב על כל הקונספט הזה מחדש ולהחליט על מי מוטלת האחריות ומי צריך לאכוף.

יפעת שאשא ביטון: אם אתה אומר את זה בקולך שלך ובקול רם, חברים, אנחנו רואים את זה שגם כשאנחנו נמצאים בתוך שנת בחירות, זה משפיע על יכולת האכיפה, כנראה שאנחנו נמצאים באיזושהי בעיה.

רות דיין מדר: גברתי היושבת ראש, אי אפשר כך לזרוק מלים לאוויר ולקבל את זה כאמת קדושה.

רות דיין מדר: אפשר על כל דבר לומר שזה פוליטי.

רות דיין מדר: אז מה?

רות דיין מדר: עכשיו עושים הצללה בגלל שזה פוליטי וזאת שנת בחירות?

רות דיין מדר: שלא יעשו הצללה כי זה פוליטי וזאת שנת בחירות?

רות דיין מדר: תופסים את הדבר הזה משני הקצוות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך משהו בחיוך.

יפעת שאשא ביטון: בואי נודה שיש גם הרבה ראשי רשויות שיעשו הצללה ועוד הרבה דברים טובים בגלל שזאת שנת בחירות וזה מבורך לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: את צודקת.

יפעת שאשא ביטון: קורה גם לכאן וגם לכאן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים להתעלם מהתופעה.

רות דיין מדר: צריך לדבר על הדבר עצמו ולראות האם יש באמת את הכלים לאיש המקצוע לעשות את זה באופן הראוי והנכון.

יפעת שאשא ביטון: אומר לנו נציג אור ירוק – תכף נשמע את המועצה הלאומית לבטיחות בדרכים – שיש כלים, שיש דוחות.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אתך לגבי הנושא של האוויר באופניים.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה גם בקול.

יפעת שאשא ביטון: יש עניין של דוחות ולא ממהרים ברשויות המקומיות - במיוחד אנחנו יודעים ברשויות עם מאפיינים מסוימים - לתת דוחות.

יפעת שאשא ביטון: אם זה משפיע על היכולת שלנו לאכוף נהיגה מסוכנת של ילדים באופניים חשמליים, אולי אנחנו צריכים לחשוב מחדש איפה אנחנו שמים את האחריות, ממי אנחנו מבקשים לעשות את זה, ואנחנו צריכים לקחת את האחריות בעצם הדרישה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: בהחלט נקודה למחשבה.

יפעת שאשא ביטון: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

ליאת קרביץ דיין: קצת על תאונות דרכים באופן כללי ואז אני אדבר גם על אופניים חשמליים.

ליאת קרביץ דיין: מעבר לנתונים שנתן כאן רז, עוד כמה נתונים.

ליאת קרביץ דיין: מונח לפניכם גם איזשהו נייר שהפקנו עבורכם.

ליאת קרביץ דיין: אנחנו יודעים על היפגעות של ילדים שהיא יותר גבוהה בחודשי הקיץ, ב-20 אחוזים ביחס לחודשים אחרים בשנה.

ליאת קרביץ דיין: רוב ההיפגעות של הילדים היא כנוסעים ברכב וכהולכי רגל.

ליאת קרביץ דיין: ביולי-אוגוסט האחרונים נפגעו 1,200 ילדים.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתתייחסי לאופניים החשמליים.

יפעת שאשא ביטון: אתם תקבלו את רשות הדיבור שלכם אבל בואו נתייחס לאופניים כדי לספר את כל הסיפור.

ליאת קרביץ דיין: מבחינת אופניים חשמליים, 30 אחוזים מהנפגעים הם מתחת לגיל 16, שזה הגיל המותר לרכיבה.

יפעת שאשא ביטון: מה שאומר שזה לא נאכף דה פקטו.

ליאת קרביץ דיין: גם שזה לא נאכף וגם שיש כאן עניין של אחריות הורית.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי.

ליאת קרביץ דיין: או לא במודעות.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אבל זה צריך להיות גם וגם.

ליאת קרביץ דיין: מבחינת הרשות, אנחנו פועלים באופן אינטנסיבי בנושא האופניים החשמליים בעיקר לאור הנתונים של השנה האחרונה בה ראינו איזושהי בעיה הולכת וגדלה.

ליאת קרביץ דיין: אנחנו עומדים בפני קמפיין גדול בנושא שיעלה גם בטלוויזיה ובאמצעים נוספים וישים את הדגש בעיקר על חבישת קסדות בכלים חשמליים.

ליאת קרביץ דיין: גם קמפיין ממוקד לנושא האופניים החשמליים, גם מערך השיעור המקוון המשותף יחד עם משרד החינוך, פעילויות ברשויות המקומיות, ימים בבתי הספר, פעילויות בקייטנות.

ליאת קרביץ דיין: זה מבחינת הפעילות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שעם הנתון שאת אומרת של 30 אחוזים שהם מתחת לגיל המותר לרכוב כך שאין שאלה שמדובר גם בהורים אבל זאת גם אכיפה כי אם ילד עושה עבירות או מישהו עושה עבירות תנועה אחרות והוא גם מתחת לגיל 18, לא אומרים שההורים שלו יטפלו אלא יש לנו אכיפה מאוד מאוד ברורה ובהחלט צריך להתייחס גם לזה.

אריאלה לחמי: ליאת דיברה על ה-30 אחוזים של הנפגעים.

אריאלה לחמי: זה אומר שהאחוז יותר גבוה.

יפעת שאשא ביטון: ברור.

יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים את זה לבר מצווה.

אריאלה לחמי: החוק הוא לטובתנו.

אריאלה לחמי: צריך לאכוף את החוק.

יפעת שאשא ביטון: לגמרי.

זאב גולדבלט: סכנות שאורבות לילדים בחודשי הקיץ, קל וחומר לפעוטות, הן רבות מספור.

זאב גולדבלט: האחריות לשלומם של הילדים, שלא יהיו אי הבנות, קודם כל רובצת לרגלינו ההורים.

זאב גולדבלט: אסור לנו להתנער מהאחריות הזאת.

זאב גולדבלט: זאת אומרת, כל מה שדיברו כאן, הכול טוב ויפה אבל זה לא פוטר אותנו ההורים מאחריות ישירה לשלום ילדינו.

זאב גולדבלט: על מנת לצמצם את הסכנות האלה, חברי פורום ועדי ההורים היישוביים פועלים מול הרשויות המקומיות כאשר כל יושב ראש יישובי פועל כמובן מול הרשות שלו בנושאים כגון הצללה של אזורי משחקים בפארקים.

זאב גולדבלט: אם אנחנו נקבל את רשימת הרשויות בנושא האכיפה בנושא האופניים והקורקינטים החשמליים, אנחנו ננסה לפחות להיכנס גם לנושא הזה כי זה בפירוש הולך ומצטייר כאחד הגורמים המרכזיים לפגיעה בעיקר בנערים, פחות מהילדים הצעירים.

קרן אוחנה איוס: שכחת את ה-אובר בורד.

זאב גולדבלט: עוד יותר גרוע.

זאב גולדבלט: צודקת.

זאב גולדבלט: כל החשמליים הממונעים ללא רישוי.

זאב גולדבלט: בהמשך לישיבה דומה שהתקיימה בשנה שעברה כאן בוועדה, אנחנו יחד עם לשכת עורכי הדין הכנו הנחיות לעבודת ילדים בחודשי הקיץ - וגם על זה דיברנו – ופגיעה בילדים.

זאב גולדבלט: הכנו כבר את ההנחיות מסודרות בתיאום אתם.

זאב גולדבלט: אנחנו מפיצים את זה ממש עכשיו, בראשית מאי, בהתאם להנחיות של הוועדה הזאת.

זאב גולדבלט: שלא תחשבי שזה נשכח אלא אנחנו טיפלנו בזה במהלך השנה, גיבשנו את זה ואנחנו עושים את זה.

זאב גולדבלט: אני קורא כאן גם למשרדי החינוך, הרווחה והעבודה וגם למרכז השלטון המקומי ולשאר הגורמים שלא הזכרתי, לשתף אותנו ההורים בגיבוש הנהלים ודיווח ובקרה על יישום ההנחיות.

זאב גולדבלט: תשמעו, וכאן אני מדבר על כל המשרדים, יש מיליוני עיניים אינטרסנטיות.

זאב גולדבלט: אם תתנו לנו כתובת, אנחנו נדווח על כל תקלה ותאמינו לי, זה טוב.

זאב גולדבלט: זה הדבר הכי טוב שיכול להיות וזה גם לא עולה כסף וזה החלק היפה.

זאב גולדבלט: אנחנו פשוט מפיצים להורים את הטלפונים והם יעשו את העבודה עבור כולכם כי זה לטובתנו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול אותך שאלה והיא לא תהיה קלה.

זאב גולדבלט: בוחן פתע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כהורים באים ואנחנו מפנים לכל משרדי הממשלה ודורשים מהחינוך ודורשים מאלה ומאלה.

זאב גולדבלט: אני התחלתי את דברי בכך שאמרתי שאנחנו אחראים.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא מספיק להגיד אנחנו אחראים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת אם יש עבודה אמיתית של הפורום מול ההורים עצמם.

יפעת שאשא ביטון: לתפיסתי, ואולי אני טועה, ואני אשמח אם תגיד לי שכן, יש גם הרבה לחץ חברתי בתוך קבוצות ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אתה תסכים אתי שאם אתם תגבילו או תצאו בקריאה ובדרישה להורים שאין אופניים חשמליים, סתם לצורך העניין, לא מגיעים לבתי הספר עם אופניים חשמליים, ואתם כהורים תפעילו את הלחץ שהורים לא יקנו לילדים את האופניים החשמליים בגיל 13 לב מצווה כי זה אסור עד גיל 16, אתם כהורים קחו לרגע את המושכות לידיים שלכם ותתחילו לעשות את זה בתוך עצמכם, עוד לפני שאנחנו מגיעים למשרד החינוך ולשלטון המקומי ואומרים להם מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: איפה אתם בסיפור הזה?

יפעת שאשא ביטון: חסר לי.

יפעת שאשא ביטון: נורא חסר לי המרכיב הזה של ההורים שאומר אני כאן כדי לקחת אחריות באמת ועכשיו אני אעשה עבודה בתוך בית הספר שלי, בתוך הישוב שלי, בתוך המחוז שלי, כל אחד במעגלים השונים.

זאב גולדבלט: אני לא אתחמק מהשאלה ואני אתן לך תשובה.

זאב גולדבלט: ראשית, תמיד תזכרי מה שאת יודעת מניסיונך כפעילה מאוד במפלגה ובכלל בכנסת, להגיד עמדת הורים שהיא חוצה את כל הציבוריות הישראלית – זאת יומרה שאני בספק אם יש מאחוריה דברים.

זאב גולדבלט: להגיד כולם נגד אופניים חשמליים – זה קל להגיד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נגד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שומרי חוק.

זאב גולדבלט: הכול בסדר.

זאב גולדבלט: כל שאר המכשירים שהם עוד הרבה יותר מסוכנים מאופניים חשמליים – זה נורא קל להגיד בתור הצהרה ואחר כך קשה ליישם.

זאב גולדבלט: לכן אני לא רוצה לצאת כאן בהצהרות שאני לא אוכל לעמוד בהן.

זאב גולדבלט: אבל אני לא פטור מזה ואנחנו כן עובדים על קמפיין בנושא הזה.

זאב גולדבלט: חלק מיושבי הראש המוסדיים – יושב ראש מוסדי לצורך העניין הוא יושבי ראש בתי הספר או גני ילדים - כבר הצליחו להעביר יחד עם ההנהלות איסור הגעה לבית הספר עם אופניים חשמליים.

זאב גולדבלט: זה קיים בחלק מהמקומות ולאט לאט יטפטף, אני מקווה.

זאב גולדבלט: ככל שיש יותר ויותר פגיעה וההורים יותר ויותר מודעים לכך שהם מסכנים את ילדיהם בזה שהם קונים להם את המכשיר החשמלי הזה, אני מניח שההורים יתעשתו וישתפו פעולה עם בתי הספר וימנעו באמת הגעה עם מכשירים מהסוג הזה.

זאב גולדבלט: יש הרבה מאוד בתי ספר שמעודדים את ההליכה ברגל.

זאב גולדבלט: שוב, נכון שיש גם מרכיב בריאותי בהליכה ברגל אבל גם בטיחותי ואנחנו מנסים לדחוף ולעודד את זה.

זאב גולדבלט: אנחנו נותנים לזה הרבה מאוד חשיפה בתוך הקבוצות שלנו.

זאב גולדבלט: עד כמה זה מגיע בסוף לקצה?

זאב גולדבלט: קשה לי לומר.

יפעת שאשא ביטון: בוא נתחיל במעגלים הקטנים.

זאב גולדבלט: אנחנו מנסים.

יפעת שאשא ביטון: אם יש לי בקשה מכם בדיון הזה היא שאנחנו נהפוך את מיקוד השליטה ממיקוד שליטה חיצוני שצריך כאן מעבר חציה, צריך כאן הצללה, צריך שתעשו כך ותאכפו, למיקוד שליטה פנימי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כהורים נפעיל לחץ בתוכנו.

יפעת שאשא ביטון: תאמין לי, אני מכירה את זה ממקומות שונים, שכאשר הורים מחליטים שהם מתארגנים בתוך מוסד חינוכי או בתוך ישוב ומחליטים להטיל וטו על משהו או לתקן משהו, הם יודעים לעשות זאת.

זאב גולדבלט: ננסה.

יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה לעשות בתוך קבוצות ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שזה יתרום.

זאב גולדבלט: אני מקבל את זה ואנחנו ננסה.

רות דיין מדר: אני רוצה לומר שחוויתי את זה כאימא בנושא של טלפונים, מאיזה גיל להתחיל שימוש בטלפונים ומאיזה גיל לשלוח את הילדים עם טלפונים.

רות דיין מדר: ועד ההורים ממש באופן אקטיבי היה בקשר עם ועדי ההורים שהיו בקבוצות ווטסאפים עם ההורים ווידא שהילדים לא יגיעו עם טלפונים אצלנו עד כיתה ד'.

יפעת שאשא ביטון: כאשר ההורים נרתמים, אין כבר אצל הילדים את העניין של הלחץ החברתי.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבהוד השרון מנסים עכשיו להעביר את כל הילדים, אפרופו גם הנושא של האינטרנט והטלפונים הסלולריים.

יפעת שאשא ביטון: גם זה בטיחות בחודשי הקיץ כי אנחנו יודעים שפתאום לילדים יש הרבה מאוד זמן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקדיש לזה דיון מיוחד.

יפעת שאשא ביטון: יש ישובים שהחליטו לעבור לטלפונים שהם לא חכמים כי הם עדיין רוצים לדעת שהילדים הגיעו בשלום לבית הספר, אבל שלא תהיה להם אפשרות גלישה באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך זאב, ואני לא סתם אומרת, שלהורים יש כוח.

יפעת שאשא ביטון: אל תשתמשו בו לרעה כי אנחנו נדע גם לעצור, אבל יש לכם כוח ובואו ננצל אותו כדי לנתב את זה למניעה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה להורים בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר אפילו שאנחנו בשידור, גדלתי בקריית שמונה ועכשיו הוא במרכז, אבל נציגות ראויה.

קרן אוחנה איוס: האמת שרציתי לומר בסוף הדיון הקודם לעניין שכחת ילדים ברכב.

קרן אוחנה איוס: אני מבינה את הפנייה להורים.

קרן אוחנה איוס: אנחנו החלטנו לקחת את זה למקום אחר מכיוון שקשה למנוע מהתליין להגיע לקורבן אם הוא לא זוכר את זה.

קרן אוחנה איוס: אם אנחנו על הסלוגן הקיים של שכחת ילדים ברכב, הרי אין להורה מלכתחילה את הכוונה וגם אם הפלייר יהיה בכיסא שלידו והוא על איזשהו אוטומט, הוא יצא מהאוטו והוא יסגור.

קרן אוחנה איוס: אנחנו עשינו סקר בקרב הגננות שלנו ושאלנו אותן מתי ביום הן מגיעות להורים, באיזו סיטואציות, ואתם לא תאמינו איזה תשובות קיבלנו: כשחסר חיתולים, כשילד נופל, כשצריך לזכור להביא משהו לאבא ואימא של שבת.

קרן אוחנה איוס: זוטי דברים.

קרן אוחנה איוס: אנחנו יצאנו בהצהרה שתתייחסו אל הילד כמו אל פציינט, כמו אל לקוח.

קרן אוחנה איוס: אם לרופא שיניים יש לוח זמנים ואחד הלקוחות לא הגיע, המזכירה מתקשרת לשאול כי זמן שווה כסף.

קרן אוחנה איוס: מבחינתנו, אנחנו קבענו את השעה 9:00 בבוקר, שזאת השעה שבה הלקוחות שלך לא הגיעו, אתה מתקשר לשאול למה.

קרן אוחנה איוס: גם אנחנו עובדים כאפוטרופוס משני בשכר.

קרן אוחנה איוס: כל הענף שלנו, כל זמן שהוא מתנהל בצורה פרטית, הוא כזה שמבחינתי הן צריכות להתייחס אל הילדים כאל לקוחות ולקוח הוא דבר חשוב.

קרן אוחנה איוס: אם הוא לא הגיע, מישהו צריך לבדוק את זה.

קרן אוחנה איוס: אני מאוד סומכת על ההורים.

יפעת שאשא ביטון: גם כשתהיו בפיקוח, אתם תמשיכו כך.

קרן אוחנה איוס: תמיד.

קרן אוחנה איוס: באמת לבי להורים ומאוד עצוב לי שכל העניין הטכנולוגי לא מתקדם כי גם כאימא לקטנטנים אני אומרת לכם שתחנות הצדק טוחנות כל כך לאט אבל גם כשיעבור המערך הטכנולוגי, הוא עדיין טכנולוגי ולדברים האלה יש את התקלות שלהם ואת הבאגים ואני עדיין לוקחת אחריות אישית למקום שלמחנך יש כוח.

קרן אוחנה איוס: מאוד הכעיסה אותי הבחורה שישבה כאן כשהיא מדברת על מעונות שיש להם אקסטרה כוח אדם.

קרן אוחנה איוס: היא לא כמו מטפלת במשפחתון שהיא לבד עם הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אני בכלל לא עושה את ההשוואות כמה יש לכל אחד.

קרן אוחנה איוס: יש לה טבחית, יש לה מנהלת ויש לה שומרת בכניסה.

קרן אוחנה איוס: תמיד אפשר להעביר את זה למישהו שיעשה.

דנית ברביבאי: כגננת לשעבר, אני רוצה להגיד לך שהייתה לי הנחיה ברורה מהמפקחת שלי להתקשר כל בוקר ולהודיע לאימהות על ילדים שלא הגיעו ולשאול למה הם לא הגיעו.

קרן אוחנה איוס: לגמרי.

דנית ברביבאי: אפשר את שעת הקבלה בין 7:30 ל-8:30 בבוקר להטיל בגנים הפרטיים עד כמה שניתן כדי לוודא שבשעה הזו הילדים שלא הגיעו עד 8:30, מתקשרים להורים.

קרן אוחנה איוס: אנחנו הזזנו את זה ל-9:00 לקחת עוד איזו חצי שעה כדי לקבל את הילדים שמגיעים לגן ובאמת כדי לא להיכנס לעניין הזה של לפגוע במי שנכנס כי גם דלת נפתחת ונסגרת, ילד יכול איכשהו להיפגע.

קרן אוחנה איוס: אפשר לעשות את הדברים בצורה טובה.

יפעת שאשא ביטון: זה שיח מאוד מרענן והוא רק מוכיח שזה כן אפשרי ויש כאלה.

קרן אוחנה איוס: אנחנו קיבלנו הנחיה לפני כמה שנים להתקשר לשאול ולא בעקבות מקרי שכחת הילדים ברכב אלא ההנחיה הייתה בכלל לשאול למה הילד לא הגיע.

יפעת שאשא ביטון: סביב העניין של שכחת ילדים ברכב היה כאן שיח מאוד מאוד ער ואני שמחה שהקול הזה בא מכם כי ציירו את כל הגננות ככאלה שלא רוצות וזה גרם עוול נורא ואיום בעיני.

יפעת שאשא ביטון: רובן עושות את זה מתפיסה חינוכית ומאכפתיות.

קרן אוחנה איוס: זה עוד נדבך של ביחד, של עוד דבר קטן ועוד דבר קטן.

קרן אוחנה איוס: אנחנו כל הזמן מדברים על חינוך מוסדי, על חינוך בית, ואנחנו ברצף.

קרן אוחנה איוס: אני גם מאוד התחברתי לנציג איחוד והצלה.

קרן אוחנה איוס: בגלל שיש לי הרבה ילדים, יש לי מנהג.

קרן אוחנה איוס: אני רוצה לומר לכם שהחייל שלי לא היה אמור לצאת שבת אבל הגיע בשבת הביתה כי הוא בפוסט טראומה מחילוץ שהיה בסוף שבוע האחרון.

קרן אוחנה איוס: בעיני הוא הילד שלי אבל הוא ילד שהיה צריך להוציא מישהו שקטן ממנו בשנה מסיטואציה מאוד מאוד קשה והטראומה היא למחלצים, היא לסובבים, היא למשפחות שמקבלות אחר כך את הריג'קטים.

קרן אוחנה איוס: גם גננת שחלילה תצטרך לעמוד מול ילדים בגן ולהסביר למה החבר לא מגיע יותר, שהוא יכול להיות פעוט בן שנתיים-שנתיים וחצי, אפילו בן שנה.

קרן אוחנה איוס: בואי נגיד שהמעגלי הם הרבה יותר רחבים ואם אפשר לקחת באיזשהו מקום את האחריות, אנחנו נשמח.

קרן אוחנה איוס: גם אנחנו נכנסים למערך הסברה.

קרן אוחנה איוס: את תלווי אותנו ביום חמישי וגם תראי את זה.

קרן אוחנה איוס: לעניין הבריכות.

קרן אוחנה איוס: הגנים הפרטיים ברובם, 75 אחוזים מתוכם, מאחר ולא עולים במכרזים, נמצאים בבתים פרטיים שבחלקם יש בריכות.

קרן אוחנה איוס: אנחנו הוצאנו תקנה בקיץ שעבר שגן שלא יעבור דרישות שחברת הביטוח שלנו מציגה, לא יקבל ביטוח והיה ויש בסביבה מקווה מים, שזה יכול להיות ג'קוזי, בריכה קטנה, אפילו כאלה על עמודים.

קרן אוחנה איוס: אני הוצאתי הנחיה ברורה.

קרן אוחנה איוס: הגן הזה לא יקבל ביטוח ואחר כך האחריות תהיה אחריות אישית נזיקית גבוהה מאוד.

קרן אוחנה איוס: הם יצטרכו למכור את התחתונים שלהם.

קרן אוחנה איוס: מאוד קשה לאכוף את זה והדברים הם ברמה הקטנה.

קרן אוחנה איוס: אני לא מדברת על בתים שזאת משפחה שגרה בהם אלא על גני ילדים פרטיים שיש להם בריכות.

קרן אוחנה איוס: יכולה להיות בריכה אישית.

יפעת שאשא ביטון: יש גידור?

יפעת שאשא ביטון: חלק מהדרישה הייתה לגדר?

קרן אוחנה איוס: לגדר ולא לגדר בגדר חמודה ורודה שילד יכול ליפול אלא עם גובה מסוים, עם מנעול, עם נגישות רק למבוגר ולהגביל את השימוש רק לבני הבית.

קרן אוחנה איוס: זה חייב להיות מכוסה עם דרישות מסוימות.

קרן אוחנה איוס: אני מוכנה להעביר את דרישות הביטוח למקום כזה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו תקנות בנושא.

קרן אוחנה איוס: יש לנו את הפחדים שלנו.

קרן אוחנה איוס: הקטנטנים הם באחוז הסיכון הגבוה ביותר.

קרן אוחנה איוס: אין מודעות, אין יכולת להרים את היד ולהחזיק במשהו.

קרן אוחנה איוס: אנחנו כבר צעד אחד קודם.

קרן אוחנה איוס: אני אשמח לעזור למי שצריך ולרוץ על חוק הפיקוח למשהו שייתן לי שקט.

יפעת שאשא ביטון: ייתן לכולנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: את מחזירה אותנו לנושא הבריכות.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של תקנות לבריכות פרטיות.

יפעת שאשא ביטון: משהו שאני באופן אישי קידמתי חלק מחקיקה.

יפעת שאשא ביטון: שיגענו את המערכת די הרבה זמן.

יפעת שאשא ביטון: הסכמנו להעביר את זה בתקנה ולא בחוק.

יפעת שאשא ביטון: התקנות אושרו לשמחתנו הרבה אבל התחושה שהציבור בכלל לא יודע.

יפעת שאשא ביטון: גם אנחנו לא ידענו שהתהליך כבר הושלם, אם לא היינו ממשיכים לדפוק בדלת ולומר מה קורה.

יפעת שאשא ביטון: אמרו לנו שהנה, זה קרה.

יפעת שאשא ביטון: נשמח לשמוע על התקנות באופן פורמלי אבל איך אנחנו מביאים את זה לידיעת הציבור כדי שהציבור ידע למה הוא מחויב?

דרור לוינגר: ראשית, התקנות אושרו בדצמבר.

דרור לוינגר: אני אומר מה התקנות עשו.

דרור לוינגר: אני חושב שסוגיה, כמו כל אחת מהסוגיות עליהן דיברנו, יש כאן מכלול רחב מאוד של אמצעים שצריכים להיעשות והמחשבה שתקנות שנוגעות לתכנון ובנייה של בריכת שחייה ייתנו את המענה המלא לטביעת ילדים במקומות שהם יכולים לטבוע בהם, היא חלקית.

דרור לוינגר: אני אסביר למה הכוונה.

דרור לוינגר: תקנות תכנון ובנייה נועדו להתייחס לאלמנטים המבונים.

דרור לוינגר: התקנות בעצם אומרות איך בונים.

דרור לוינגר: התקנות לא מתייחסות כמעט לסוגיות של שימוש, הן לא מתייחסות לסוגיות של אמצעים שהם בעיני דברים שקורים בעולם.

דרור לוינגר: יש אמצעים נוספים שהם אמצעי הגנה בבריכות שחייה מפני טביעה והם לא אמצעים של תכנון ובנייה.

דרור לוינגר: הם אמצעים של גלאים, אמצעים של כיסויים, אמצעים שהם לא חלק מדיני התכנון והבנייה.

דרור לוינגר: התקנות לא מתייחסות אליהם.

דרור לוינגר: התקנות למעשה באו והגדירו הגדרה שלא הייתה קיימת קודם.

דרור לוינגר: הגדרה של בריכה פרטית, הייתה הגדרה שלא הייתה מדויקת.

דרור לוינגר: היא לא נתנה מענה ולמעשה השאירה המון מקום לפרשנות ומשמעה של אותה הגדרה פתוחה שהייתה היא שהיא התייחסה אך ורק לשאלה האם הבריכה משרתת פחות או יותר משלוש – היום ארבע – יחידות דיור בהשוואה לעולם רישוי העסק.

דרור לוינגר: אבל היא לא התייחסה למה היא בעצם בריכה, מה היא אותה בריכה שאנחנו צריכים לתת עליה את הדעת.

דרור לוינגר: התוצאה הייתה שלמעשה אף אחד לא יישם.

יפעת שאשא ביטון: היום התקנה מתייחסת למי שמשרת?

דרור לוינגר: היום התקנה בעצם עושה הבחנה בין אותן בריכות שהן בריכות קטנות, שזה כולל למעשה את כל הבריכות הזמניות, כל הבריכות שהן לא טעונות היתר, כל אותן בריכות שאכן יכולות להוות סיכון ואנחנו לא מתעלמים מזה, אבל אלה לא בריכות שעולם התכנון והבנייה מסדיר אותן.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שכל השטח הזה נשאר פרוץ.

דרור לוינגר: נכון.

יפעת שאשא ביטון: אז לא באמת השגנו את המטרה.

דרור לוינגר: אנחנו בעולם התכנון והבנייה השגנו מטרה מאוד חשובה שמבהירה טוב מאוד מהי אותה בריכה שעליה יש חובת גידור ומכוח התקנה גם עולה שהיא טעונה היתר.

דרור לוינגר: ועדות מקומיות שדנות בהיתר כזה ונותנות תעודת גמר לבית שיש בו בריכה, יודעות טוב מאוד לגבי בריכה ואני סבור שגם מרבית הבריכות – אנחנו מדברים כאן על בריכה והגדרנו גם הגדרה של עומק של מעל 60 סנטימטרים בהשוואה לדברים שקורים במקומות אחרים בעולם – וגם התייחסנו לשטח.

דרור לוינגר: שוב, הלכנו בשטח לאותן בריכות שבאמת הן בריכות שטעונות היתר, אותן בריכות שהן יותר גדולות ולא הבריכות הזמניות.

דרור לוינגר: הגדרנו בריכה של 10 מטרים רבועים.

דרור לוינגר: אבל זה ברור שבריכות כאלה, הכללים מאוד ברורים, כולל חובת הגידור כאשר חובת הגידור כאן קבועה בצורה מאוד ברורה, גם גובה הגדר, מה היא צריכה להיות, גדר שהיא גדר לא זמנית אלא קבועה וכולי.

דרור לוינגר: לכן התקנות כן הכניסו כאן שינוי וגם באמת מאפשרות למהנדס הוועדה לגבי דרישות אחרות שיכולות להיות לא רלוונטיות בבריכה פרטית את הגמישות.

דרור לוינגר: מה שקורה זה שהפרשנות הייתה שיש כאן דברים שלא קשורים לסירקולציה, לתברואה, לדברים שהם לא רלוונטיים בבריכה פרטית, ואז אמרו שבעצם זה לא חל ולכן כלום לא חל.

דרור לוינגר: עשינו את ההבחנה הזאת והיא הבחנה חשובה והתייחסנו אליה וזה נמצא בתוקף.

דרור לוינגר: לעניין יידוע הציבור.

יפעת שאשא ביטון: זה מתייחס רק לבריכות חדשות שנבנות או שתהיה אכיפה גם לגבי בריכות שכבר קיימות?

דרור לוינגר: בואי נפריד את סוגיית האכיפה.

דרור לוינגר: אכיפה, מינהל התכנון לא עוסק באכיפה ואין לו סמכות אכיפה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: הדרישה.

דרור לוינגר: האכיפה היא אכיפה של הוועדה המקומית.

דרור לוינגר: הוועדה המקומית יודעת לאכוף כאשר מגישים בקשה להיתר.

דרור לוינגר: היא יודעת לאכוף כשמוציאים תעודת גמר לבניין.

דרור לוינגר: היא גם יודעת לאכוף בשוטף אבל זאת אכיפה מאוד מאוד לא פשוטה.

דרור לוינגר: הרשות המקומית גם יודעת לאכוף כשבנו פרגולה לא מתאימה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל הדרישה היא רק לבריכות שנבנות עכשיו או גם לבריכות קיימות?

דרור לוינגר: לא.

דרור לוינגר: בכוונה גם הוראת התחילה של התקנות לא דיברה אך ורק על היתר אלא היא דיברה באופן כללי על תחילה.

דרור לוינגר: כלומר, גם מי שיש לו בריכה קיימת מחויב בגידור הזה.

דרור לוינגר: גם מי שיש לו בריכה, גם אם הוא לא ביקש היתר אבל הבריכה שלו עונה על ההגדרות שקבועות בתקנה, חל עליו מה שקבוע בתקנה.

דרור לוינגר: זה משהו שתיאורטית יש אפשרות לאכוף אתו כי זה מישהו שמפר הוראה של דיני תכנון ובנייה אבל סוגיית האכיפה, לא הייתי רוצה להעיד על נושא אכיפה שהוא לא באחריותנו ובסמכותנו אבל אני חושב שזאת אכיפה מאוד בעייתית וצריך לתת על זה את הדעת.

דרור לוינגר: לעניין יידוע הציבור.

דרור לוינגר: באופן כללי אנחנו מתקינים תקנות ואנחנו מפרסמים אותן באתר האינטרנט כשהן מותקנות.

דרור לוינגר: אני אפנה שוב לקראת חודשי הקיץ ואנחנו נבקש להעלות לאתר האינטרנט שלנו הבהרה.

יפעת שאשא ביטון: לא רק לאתר האינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: בוא נודה שהציבור עכשיו לא ייכנס לאתר של מינהל תכנון - גם אני לא נכנסת, אני מודה – לחפש אולי יש תקנה חדשה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא עובד כך.

יפעת שאשא ביטון: בגלל שאנחנו מדברים כאן על חיים ומוות של ילדים, תכף נגיע לבריכות האחרות כי אני מודה שאני לגמרי לא מסופקת מהמהלך הזה, איך אנחנו מביאים לידיעת הציבור שיש תקנות שמחייבות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך משהו, למרות שאנחנו בשידור ואולי אני לוקחת כאן סיכון קטן.

יפעת שאשא ביטון: ברגע שיוצאים עם ידיעה כזו לציבור, גם אלה שלא בדיוק נמצאים בהגדרות האלה אבל יש להם בריכות פרטיות אחרות שכרגע לא נמצאות בחוק, זה מעורר אצלם את כל הנושא ומעלה אותו למודעות.

יפעת שאשא ביטון: זה מעורר מחשבה.

יפעת שאשא ביטון: אם הם יודעים שצריך לגדר בריכה כי אנחנו מדברים ממקום של סכנה של טביעה והגעה בלתי מבוקרת של ילדים לתוך מקווה מים, ואנחנו ראינו את זה, וראינו את זה לא יבש אלא ראינו את זה רטוב, תרתי משמע.

יפעת שאשא ביטון: ילדים שפשוט איבדו את החיים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: שלושה ילדים בחודש האחרון.

יפעת שאשא ביטון: אתה תהיה חלק ממערך ההסברה הכולל שקיים כאן אבל חייבים לצאת לציבור.

יפעת שאשא ביטון: בלי שזה יוצא לציבור, זה לא שווה כלום.

דרור לוינגר: אני לא בטוח שזה תפקידנו לצאת בהודעה לציבור מכיוון שאני חושב שהודעה לציבור כאן צריכה לכלול דברים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אם כן, איך הציבור ידע שהוא צריך?

דרור לוינגר: אני לא חושב שזה המקום להטיל אחריות על משרדים אחרים אבל לדעתי מאחר שהנושא של טביעות ילדים בבריכת שחייה זאת לא רק סוגיית התכנון והבנייה אלא יש כאן סוגיה שצריך ליידע את הציבור בדברים נוספים.

דרור לוינגר: בין היתר צריך ליידע את הציבור שיש גם חובת גידור וצריך ליידע את הציבור שיש גם אמצעים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: איך הציבור ידע?

יפעת שאשא ביטון: מה בפרקטיקה?

דרור לוינגר: דיברו כאן משרדים וגופים שיוצאים בקמפיינים כי זה תפקידם, לדאוג לבטיחות ילדים ואותו גוף שמובל על ידי משרד הבריאות ועוסק בבטיחות ובבריאות ילדים.

דרור לוינגר: אני סבור שאני כמינהל התכנון אוציא הודעה שאומרת דעו לכם, תיקנו תקנה - - -

יפעת שאשא ביטון: למי דיווחתם?

יפעת שאשא ביטון: לאף אחד.

יפעת שאשא ביטון: לא דיווחתם לאיזשהו משרד או משהו.

יפעת שאשא ביטון: זה נשאר אצלכם?

דרור לוינגר: לא.

דרור לוינגר: אנחנו הפצנו תקנה לפורומים אליהם אנחנו מפיצים תקנות חדשות, פורומים ששותפים בהתקנה, פורומים של ועדות המשנה, משרדי הממשלה הרלוונטיים אליהם אנחנו מפיצים ומיידעים אותם, מוסדות התכנון שאנחנו שולחים להם הודעה שהתקנות הותקנו.

דרור לוינגר: זה לא מגיע כמובן לכולם.

דרור לוינגר: אין לי שום בעיה לעשות את הבדיקה ולהפיץ את זה שוב.

דרור לוינגר: הפצנו גם דברי הסבר.

דרור לוינגר: זאת אומרת, מי שמבחינתנו הוא הלקוח, שאלה מוסדות התכנון ומשרדי הממשלה, קיבל את הנוסח וקיבל את ההודעה על התקנת התקנה וגם על העובדה שהיא חלה על כל הבריכות ולא רק על נושא ההיתרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: רציתי לפנות אליכן, גלית וזהבה.

יפעת שאשא ביטון: בהקשר של התכנית לבטיחות ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להסתפק בתקנות האלה.

יפעת שאשא ביטון: הן חשובות אבל הן לא מספיקות והן במיוחד לא מספיקות כי אנחנו יודעים שבמרבית הבתים הפרטיים היום יש בריכות מסוגים שונים ומשונים ובגדלים שונים ומגוונים והן מלכודת המוות של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: הן מלכודת המוות של אותם ילדים שנמצאים בחצר הבטוחה שלה הורים שלהם, ההורים יושבים ונהנים מהזמן המשפחתי שלהם, והילד נעלם ברגע לתוך הבריכות האלה.

יפעת שאשא ביטון: זה בידיים שלנו, לפחות עד שנראה איך אנחנו מסדירים את זה בצורות אחרות, להביא לידיעת הציבור את מה שנכון וכדאי לעשות עם הבריכות האלה.

יפעת שאשא ביטון: לגדר אותן, לכסות אותן.

יפעת שאשא ביטון: את הבריכות הגבוהות אולי לא צריך לגדר כי הן גבוהות מדי אבל שלא ישאירו את הסולם באופן קבוע אלא שיורידו אותו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לעשות הכול כדי שהמידע הזה יגיע להורים.

יפעת שאשא ביטון: הורים בתמימות לא עושים את הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאם הם ייחשפו לזה, אולי אנחנו נצליח לעשות כאן משהו.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זאב, גם כאן אני באמת קוראת לכם להירתם לסיפור הזה כי כמעט בכל בית היום יש בריכה.

זאב גולדבלט: אולי בקריית שמונה.

יפעת שאשא ביטון: בריכות גומי.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על הבריכות המקורות.

זאב גולדבלט: על הבריכות המתנפחות.

יפעת שאשא ביטון: כן אבל אלה מקווי מים מאוד מאוד מסוכנים.

זאב גולדבלט: נכון.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת עכשיו על הבריכות המקורות שבנו אותן.

גלית גלעד: תני לי לענות לך.

גלית גלעד: זהבה ציינה שהתכנית הלאומית יוצאת בקמפיין קיץ והיא תטפל בשני נושאים, האחד שכבה ברכב, והשני טביעה.

גלית גלעד: חד משמעית.

גלית גלעד: רציתי להגיב למינהל התכנון.

גלית גלעד: אמנם התכנית הלאומית כוללת רק חמישה משרדים לכאורה.

גלית גלעד: תהליך התכנון כלל גם את מינהל התכנון.

גלית גלעד: ישב אדם מאוד מאוד יקר לליבנו שכבר פרש לפנסיה והיה מוביל בתכנית הלאומית, דוד פילבר.

גלית גלעד: אני מזמינה אותך גם לארגון "בטרם" כמלכ"ר וגם לתכנית הלאומית לבוא ולהעביר אלינו את הנושא להשתתף ביחד אתנו באיזושהי הסברה והעברת המסר להורים.

גלית גלעד: לנו, ארגון "בטרם", יש – עם כל הצניעות – מיליון וחצי חשיפה בחודש בשני עמודי הפייסבוק שלי.

גלית גלעד: רק בפייסבוק שלי אני יכולה לעשות לך יופי של תהודה אם הייתי יודעת על השינוי.

גלית גלעד: כמובן שהייתי מוסיפה את הכללים שאני יודעת לציין.

גלית גלעד: במסגרת התכנית הלאומית אפשר.

גלית גלעד: עצם העבודה שאנחנו רק חמישה משרדים, זה לא אומר שמשרדים נוספים לא יכולים לבוא ולומר שעשינו פעולה ברוכה כזאת, אנחנו לא נשאיר אותה בד' אמותנו אלא בואו נראה איך אנחנו מגיעים לציבור הרחב.

גלית גלעד: זאת המטרה שלנו בתכנית.

גלית גלעד: עם זה פתחתי את היום.

גלית גלעד: באתי ואמרתי, חברים, תעזרו לנו להציל את הילדים.

גלית גלעד: אני אתן לך את מספר הטלפון שלי בסוף הישיבה ואני אשמח לראות איך אתם משתלבים אתנו ולא רק זורקים לנו את התקנות אלא עושים ביחד.

יפעת שאשא ביטון: הזדמנות לומר שאמנם כאן

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בתקנות של בריכות פרטיות אבל כל דבר שיוצא והוא בהקשר של בטיחות ילדים, אנחנו נשמח שיבוא לידיעתנו כדי שאנחנו נוכל לפחות להפיץ את זה.

מוטי מיקלס: האם מכון התקנים יכול לחייב בכל מכירה של בריכה כזאת לשים איזשהו שלט גדול עם כל האזהרות?

מוטי מיקלס: זה יכול מאוד לעורר את המודעות.

גלית גלעד: זה לא מכון התקנים.

גלית גלעד: זה משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: יהיה שלט אבל השלט לא יעצור ילד.

יפעת שאשא ביטון: הילד גם לא יודע לקרוא אותו ובסופו של דבר הילדים האבודים האלה בחצר שמלקטים להם כל מיני דברים מהרצפה, מוצאים את עצמם היכן שלא צריך.

גלית גלעד: תדעי שבארצות אחרות האתר של החברות האלה שמוכרות את הבריכות מתחיל מכללי זהירות ועם כל האביזרים שהם מוכרים.

גלית גלעד: בארץ אין.

גלית גלעד: תעשי גוגל פשוט, בארץ אין.

גלית גלעד: לא מעניין אף אחד.

יפעת שאשא ביטון: אפילו ברמת מודעות זה לא קיים.

גלית גלעד: נכון.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, לא רק ברמת הפרקטיקה אלא גם ברמת המודעות.

גלית גלעד: כן.

יפעת שאשא ביטון: התפקיד שלנו כי הקיץ כבר בפתח.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לראות איך אנחנו מתארגנים מקצועית לשנים הבאות לקחת את זה ולראות איך אנחנו מציפים את זה עוד ועוד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן נשתתף במאמץ.

אביטל אפל: אגב אכיפה, עיריית ראשון לציון בשנה שעברה צילמה מהאוויר את כל הבריכות בתחום שלה וזימנה את מי שלא עמד בתקנות מ-2008 אליה לבירור.

אביטל אפל: זה משהו שהרשויות יודעות לעשות.

אביטל אפל: הן יודעות לבדוק אם מישהו לא עומד בהיתר.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל בשביל בריכות הפלסטיק, לא.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מכסה לי את הכול.

יפעת שאשא ביטון: כשאני דיברתי על גידור בריכות פרטיות, אני התייחסתי גם לאותן בריכות פלסטיק.

יפעת שאשא ביטון: אגב, שימו לב, הן התחילו בגיגיות, לפחות כשהילדים שלי היו קטנים זאת הייתה גיגית משולשת בצבע אדום וזה ונחמד, ולאט לאט זה הלך וגדל ושינה את הצורות כך שהיום זה כבר עמוק מאוד ורחב מאוד.

גלית גלעד: ילד יכול לטבוע בבריכה כזאת.

יפעת שאשא ביטון: יש ילדים שטבעו בתוך דלי ששטפו בו את הבית לפני חמש דקות.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שצריך להעלות את זה למודעות אבל אנחנו חייבים גם לכסות את הבריכות האלה.

אבי מרכוס: אני אשמח להציג את התחום של הרפואה.

אבי מרכוס: אנחנו עושים קורסי משפחה, זה קורס של ארבע שעות שמלמד את ההורה איך לזהות מצב החייאתי, איך לעשות החייאה וכל הדברים שרלוונטיים.

אבי מרכוס: ברור לכולנו שאם ילד טובע וזיהו את הטביעה בזמן אפס, ועד שהגיע חובש או פרמדיק או אמבולנס זה לוקח שתיים, שלוש וארבע דקות, אם ההורה יזהה את המצב ההחייאתי ויראה שצריך לעשות החייאה, הוא כנראה יציל את הילד שלו.

אבי מרכוס: אולי אפשר דרך "בטרם" לפרסם את זה להורים: כאקט מניעתי תלמדו אם חס וחלילה קורה משהו כך שתדעו גם מה לעשות בדקות הראשונות.

אבי מרכוס: ההיסטריה והלחץ וכל מה שקורה, אנשים מאבדים את עצמם שם.

אבי מרכוס: הקורס הוא חינם.

אבי מרכוס: גני ילדים, בתי ספר, הורים, מורים, כולם עוברים את הקורס הזה.

אבי מרכוס: ארבע שעות ואתם מקבלים כלים לכל דבר שצריך.

אבי מרכוס: הנושא של טביעה, לצערנו הוא לא פשוט.

אבי מרכוס: כמו שאמרתי קודם, הוא מזעזע.

אבי מרכוס: לקחת ילד שהוציאו אותו מתוך בריכה ולעשות מה שצריך לעשות, לחשוב על הילדים שיש לך בבית, זה שובר את כולנו.

אבי מרכוס: אני יכול להגיד לכם שכל המטפלים שטיפלו בתינוקות כאלו, פוסט טראומה כולל אותי שיצא לי לעשות לפני שלוש שנים החייאה על תינוקת שטבעה ואז גיליתי שזאת גם בת של חברה טובה שלי ומאז אני מסתובב עם כל ההזיות האלו.

אבי מרכוס: שוב, צריך לזעזע את ההורים.

אבי מרכוס: אין מה לעשות.

אבי מרכוס: אופניים חשמליים, אם זה לא גורם לזעזוע להורים שמבינים שהם נותנים כלי רצח לילד שלהם, זה לא יעבוד.

קרן אוחנה איוס: אתם מעבירים את הקורסים בפריסה ארצית?

אבי מרכוס: כן.

אבי מרכוס: בפריסה ארצית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב מאוד ואני מקווה שלפחות מי שיושב כאן סביב השולחן כן ידע לקחת ולמנף את הקריאה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: גם הורים יכולים להציע את זה.

יפעת שאשא ביטון: זאב, יש לכם תפקיד פעיל עד הסוף.

זאב גולדבלט: אני לא מתנער.

זאב גולדבלט: אני רק רוצה לקבל כיסא שם.

זאב גולדבלט: זה היה בצחוק.

יפעת שאשא ביטון: גם מהמקום שלך אתה יכול להשפיע.

יפעת שאשא ביטון: זה רק עניין גיאוגרפי.

זאב גולדבלט: אני יודע.

זאב גולדבלט: אנחנו משפיעים ואפילו רבות.

יפעת שאשא ביטון: השאיפה שלי היא באמת שנצליח כמה שיותר למנוע, עוד לפני שצריך לעשות את פעולות ההחייאה האלה, ואם באמת קרתה תאונה אחרי שמיצינו את כל האפשרויות ובכל זאת זה קרה, שיהיו הכלים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהשאיפה של מי שיושב סביב השולחן הזה היא קודם כל למנוע.

יפעת שאשא ביטון: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לדברים שעלו כאן?

יפעת שאשא ביטון: פעולות נוספות לבטיחות ילדים בקיץ?

יפעת שאשא ביטון: דברים שאתם רוצים לחדד?

אבי מרכוס: אני אשמח לשאול שאלה את אראלה.

אבי מרכוס: אמרת שהולכים לתכנית לחנך את הילדים בבתי הספר לגבי אופניים חשמליים.

אבי מרכוס: מאיזה גיל?

אראלה ליברטי: היו המון התלבטויות.

אראלה ליברטי: התכנית מיועדת לכיתות ט', י' ו-י"א.

אבי מרכוס: מגיל 14-15.

אבי מרכוס: אני אומר לך מניסיוני האישי, ילדים שלצערי קבעתי להם מוות, יש גם ילדים צעירים יותר.

אבי מרכוס: לדעתי צריך להתחיל את זה הרבה יותר מוקדם.

קריאה: אתה לא יכול.

קריאה: יש חוק בארץ.

יפעת שאשא ביטון: אסור להם לנסוע בכלל.

אבי מרכוס: לא.

אבי מרכוס: אני לא אומר להכשיר את השרץ אבל אם תלמד ילד בכיתה ו', ז' ו-ח' מה הם כללי הבטיחות ומה כללי הכביש - - -

קריאה: אנחנו מלמדים קודם בלי שום קשר.

קריאה: צריך שהילדים יחנכו את ההורים, שהילד יגיד שהוא לא רוצה אופניים חשמליים עד גיל 16.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו גם כהורים וגם כאנשי מקצוע, אם אנחנו נראה ילד בן 12 ברכב, אנחנו נקבל את זה בשוויון נפש ונגיד שזאת אחריות הורית?

יפעת שאשא ביטון: התשובה היא לא.

יפעת שאשא ביטון: גם ההורים לא יקבלו את זה שילד בן 12 נוסע ברכב.

יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה שנקבל את זה לגבי אופניים חשמליים.

יפעת שאשא ביטון: גם לנהוג בטרקטור מותר מגיל 16 ואף אחד לא יאשר לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה שכאשר מדובר באופניים חשמליים, אנחנו נקל ראש.

יפעת שאשא ביטון: עצם ההתייחסות שלנו בצורה כזו, עצם זה שאנחנו כאילו אומרים שאנחנו מקבלים את הדין שאתם נוסעים, אז לפחות תיסעו בזהירות – אנחנו בעצם פוגעים בילדים ואנחנו מעבירים מסר כפול שזה אסור אבל אפשר.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם נעבוד גם על המסרים שאנחנו מעבירים לילדים שלנו כמבוגרים, אנחנו נצליח.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכמת את הדיון אלא אם כן מישהו רוצה להוסיף.

דנית ברביבאי: רציתי רק לשאול את נציג איחוד הצלה.

דנית ברביבאי: אני יודעת שיש לכם בהתנדבות קורסי הגשת עזרה ראשונה.

דנית ברביבאי: אתה דיברת קודם על קורס משפחה בטוחה.

דנית ברביבאי: האם זה גם בהתנדבות?

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שזה בחינם.

דנית ברביבאי: אולי אפשר לקחת ולקדם את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאמרתי לזאב, רגע לפני שהוא רצה לבוא ולשבת במקומי.

זאב גולדבלט: לא במקום.

זאב גולדבלט: לידך.

זאב גולדבלט: אני לא מתיימר להחליף אותך.

יפעת שאשא ביטון: לצדי, תמיד.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, אני באמת רוצה להודות גם לכל הנוכחים וגם לכל משרדי הממשלה שנוטלים חלק בקידום התכנית הלאומית, במיוחד למשרד הבריאות שמקדם את זה יחד עם "בטרם".

יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי רוצה להוסיף משהו?

רות דיין מדר: כן.

רות דיין מדר: הייתי שמחה אם "בטרם" יהיו מוכנים להרים את הכפפה ולעשות איזשהו מכתב כולל כזה לרשויות המקומיות כי עלו כאן כמה היבטים של בטיחות, של הצללה, של אופניים.

רות דיין מדר: אולי לרכז איזשהו מכתב כולל לראש הרשות ולמנכ"ל ולהעביר את זה לאגפים השונים כדי שישימו לב לכל הפרמטרים האלה וננסה כמה שאפשר לעגן במטריה כזאת את כלל הנושאים שחשוב שהרשות המקומית לא תפסח עליהם.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק במקום כי התכוונתי בהמלצות לפנות אליכם שאתם תפנו לראשו הרשויות ולפנות ל"בטרם" שיעבירו אליכם.

יפעת שאשא ביטון: באמת אולי נכון שאנחנו נעשה את זה ביחד.

יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: הנה, גלית נכנסה.

יפעת שאשא ביטון: עלתה כאן הצעה והיא חלק מהסיכום שאתם תאגמו את כל מה שעלה כאן מבחינת בטיחות, תוציאו מכתב לשלטון המקומי והוא יפיץ את זה לראשי הרשויות.

יפעת שאשא ביטון: כך בעצם נגייס את כולם.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה תפנה למרכזי הקניות, כמו שעשינו בשנים קודמות, בבקשה לשילוט למניעת שכחת ילדים ברכב.

יפעת שאשא ביטון: יש מתחמים שכן אימצו את זה ועשו וזה מאוד מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: גם זה חלק מתהליך ההסברה.

יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לחדד שוב את הנושא של טביעות.

יפעת שאשא ביטון: במקום שאנחנו לא הצלחנו לסגור את כל הקצוות עד הסוף באמצעות התקנות – גלית וזהבה – אנחנו נעשה את זה כחלק מהקמפיין.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שזאת אחת החולות הרעות במיוחד בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתכנס בזמן הקרוב כדי לראות את העמידה של כל אחד מהמשרדים בתכנית הלאומית לבטיחות ילדים.

קריאה: ב-26 ביוני.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להאמין שזה ביחד יקשור לנו את כל הקצוות ונעשה כל מה שאפשר כדי למנוע את האסונות הבאים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.