ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 605, 2018-04-30 10:00

יואב קיש: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יואב קיש: על סדר-היום: הצעת חוק רישוי עסקים, פרק שעבר בחוק ההסדרים, מה שנקרא פוצל, ואנחנו מכינים אותו לקריאה שנייה-שלישית.

יואב קיש: ראשית, כמובן לפני שנתחיל, אני מניח שכולם שותפים לצער וחיזוק המשפחות גם השכולות וגם של הנפגעים באסון נחל צפית.

יואב קיש: בעניין הזה עברנו שבוע קשה, ואי-אפשר להתעלם מכך.

יואב קיש: אני בטוח שכולם שותפים להרגשה הזו.

יואב קיש: אני רוצה לברך את חברי הכנסת שהצטרפו לדיון, רועי פולקמן, טלב אבו-עראר ותמר זנדברג.

יואב קיש: נמצא אתנו גם כאן מנכ"ל משרד הפנים, מרדכי כאן – אני מקווה שהבריאות בסדר.

יואב קיש: היה לו מאוד חשוב להגיע, ובצדק, כי אין ספק שזו אחת הרפורמות הכי חשובות שמשרד הפנים מוביל.

יואב קיש: לא נתחיל להתווכח על רפורמות אחרות, אבל ללא ספק, רפורמה מאוד משמעותית וחשובה.

יואב קיש: אני שמח שאתה פה אתנו.

יואב קיש: לפני שנפתח, אני רוצה לומר כמה מילים.

יואב קיש: ראשית, אנחנו ביום פתיחת המושב, וזה הדיון הראשון שבחרתי לקיים בנושא זה, כי אני רוצה להעביר מסר מאוד ברור לכל מי שיושב פה – שאני רואה בהשלמת החקיקה של הצעת החוק הזו יעד של הוועדה הזו, בהקדם האפשרי.

יואב קיש: תמיד יש אי-ודאות פוליטית.

יואב קיש: זה לא שאני מרמז לפה או לשם, אבל אני חושב שאם בסוף בגלל מציאות פוליטית בעייתית, נאמר כך, נפספס את סיום החקיקה של הפרק הזה, כולנו הפסדנו – מדינת ישראל הפסידה, והעסקים במדינת ישראל הפסידו.

יואב קיש: לכן אני מבחינתי, אשים מה שנקרא רגל על הגז בקידום החקיקה, אבל אני מבקש מכל הגורמים הרלוונטיים לעניין, מהייעוץ המשפטי של הוועדה, שכבר שאל אותי אם אני משיג אותו בישיבות הוועדה מול ישיבות ההכנה, אז יש מצב שנפרוץ קדימה, וכמובן כל המשרדים השונים – ברור שמשרד הפנים, שזה בהובלתכם, ואני מאוד שמח שבסך הכול אין בינינו חילוקי דעות, בטח לא מהותיים.

יואב קיש: נשב ונדבר עניינית על כל העניינים.

יואב קיש: אבל כל המשרדים - השלטון המקומי, משרד האוצר, חשבתי שתגיד לי, רועי פולקמן.

יואב קיש: ..

רועי פולקמן: בתוך משרדי הממשלה.

רועי פולקמן: ..

יואב קיש: יש פה חשיבות גבוהה לכל המהלך הזה.

יואב קיש: אם כבר שאלת, חבר הכנסת פולקמן, כמובן, קיבלתי הרבה מאוד שיחות מהגורמים הרלוונטיים בשלטון המקומי, שזה נושא שגם הם – הם כאילו רוצים לשמור את הכוח אצלם, אבל ממש לא.

יואב קיש: כולם סביב השולחן הזה מבינים את מצוקת העסקים בקטנים במדינת ישראל, וכולם ברפורמה הזו רוצים להקל על הליך הוצאת רשיון העסק בצורה גורפת.

יואב קיש: יכול מאוד להיות – וזה בעיקר למשרדי הממשלה – שאולי נפתיע אתכם, אבל אתם תצטרכו לעצור אותנו.

יואב קיש: כלומר אם כבר אני בא בתפישת עולם של כמה שיותר לשחרר, והריסון יצטרך לבוא מכם, כי אני הולך לדחוף כמה שיותר קדימה להקל.

יואב קיש: זו התפישה שלי – מינימום רגולציה, מינימום בירוקרטיה, כמה שפחות התערבות של כל הרשויות – גם המקומית וגם הארצית, רק במקומות שבהם זה הכרחי.

יואב קיש: כך צריך לפעול.

יואב קיש: יש מודלים בכל העולם שעובדים כך.

יואב קיש: קיבלנו הזדמנות, חברי הכנסת, שלא תחזור, אני חושב.

יואב קיש: אולי פעם בעשור יש כזאת רפורמה וחוק כזה, שמגיע לשולחן של הוועדה, ואנחנו נמצה היטב את ההזדמנות הזו.

יואב קיש: שוב – תמיד אפשר יהיה לעשות עוד ועוד דיונים ולטייב ולהגיע לתוצאה אולי יותר מדויקת.

יואב קיש: תמיד המושלם הוא האויב של הטוב ביותר.

יואב קיש: נשתדל, בגלל לוחות הזמנים, לעשות את הטוב ביותר.

יואב קיש: אם נצליח גם להגיע לרמה יותר גבוהה, מצוין, אבל לא אתן למסמס את הרפורמה הזו.

יואב קיש: בכל הכוח אלך כדי להשלים אותה בהקדם האפשרי.

יואב קיש: זו הפתיחה.

יואב קיש: אם אתה רוצה, מנכ"ל משרד הפנים, מרדכי כהן, כמה מילות פתיחה לפני המצגת, ואז נשמע את חברי הכנסת שרוצים לדבר, ואז נצלול פנימה.

יואב קיש: בבקשה, מנכ"ל משרד הפנים.

מרדכי כהן: תודה, יושב-ראש הוועדה.

מרדכי כהן: ברשותכם, אהיה ממוקד – לא אחזור על הדברים שנאמרו.

מרדכי כהן: אכנס מעט לתוכן.

מרדכי כהן: ראשית, כפי שאתם מבינים, זו זירה מורכבת.

מרדכי כהן: רישוי עסקים זה גם רשויות מקומיות, גם משרדי הממשלה, נותני האישורים, גם הציבור, גם היזמים.

מרדכי כהן: תהליכי חקיקה, כפי שאנחנו רואים עכשיו.

מרדכי כהן: התמונה המורכבת הזאת – לא התחלנו לדון בה היום.

מרדכי כהן: אחרי תהליך ממושך שבו משרד האוצר, משרד ראש הממשלה, משרד הפנים, ישבנו יחד על המדוכה בתיאום מלא עם הגורמים מהשלטון המקומי, קרי מרכז שלטון מקומי, מועצות אזוריות, פורום ה-15, והסכמנו ללכת למהלך שהוא פורץ דרך באמת, ומביא בשורה לעסקים הקטנים והבינוניים, ליזמים, בשורה מאוד גדולה של פישוט רגולציה.

מרדכי כהן: זה נכנס לתוקף באמצעות אותה החלטת ממשלה.

מרדכי כהן: סיימנו את הפרק הזה, שמשמעותו – כל משרדי הממשלה רואים עין בעין את הרפורמה הזו כחשובה מאוד, ולכן התקבלה אותה החלטת ממשלה.

מרדכי כהן: ואז עברנו לחקיקה, כפי שאמר יואב – קריאה ראשונה, פוצל, ועבר לדיוני הוועדה.

מרדכי כהן: האם התיאור שלי אומר שהגענו להסכמות בכול?

מרדכי כהן: לא.

מרדכי כהן: יש נושאים, ואנחנו מכירים את הנושאים – ישבנו עם הצוותים של שלטון מקומי.

מרדכי כהן: ניתקל בכותרות האלה שוב ושוב, one stop shop, רשיונות לצמיתות.

מרדכי כהן: אלה רעיונות שהם מבורכים, שמטרתם – לדחוף את הרפורמה הזאת עוד צעד אחד קדימה.

מרדכי כהן: מצד שני, יש החשש של משרדי הממשלה לשלום הציבור.

מרדכי כהן: נצטרך לדון במתח הזה, בין רפורמה, שהיא מצוינת, והחששות של פגיעה בשלום הציבור, של משרדי הממשלה.

מרדכי כהן: כך או אחרת אני יכול לומר בשם משרד הפנים, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה – אנחנו נחושים, לסיים את ההליך הזה, כי יש בו בשורה מאוד גדולה – גם לרשויות, בכל הקשור לפיתוח כלכלי דרך רשיון העסק להגדלת מקורות ההכנסה, גם ליזמים וגם למשק הישראלי.

מרדכי כהן: כולנו יודעים שמשק נשען על עסקים קטנים ובינוניים, וכדאי שנפנים את זה.

מרדכי כהן: משרד הפנים הוא לא משרד שעוסק בתוכן.

מרדכי כהן: זה לא משרד בט"פ ולא הבריאות ולא הגנת הסביבה, שהם המשרדים המומחים בענייניהם בכל הקשור לרישוי העסקים.

מרדכי כהן: הוא המשרד המתכלל את הכול.

מרדכי כהן: לכן הוא לקח על עצמו את ההובלה, עם כל הרגישות כלפי כל משרד – הסייגים, החששות, הפחדים, אבל בסופו של דבר נצטרך לעבוד יחד.

מרדכי כהן: אני מעריך שהתשתית המשמעותית היא קיימת והיא בהסכמה, ויש נושאים שנצטרך לחדד ולהשלים אותם.

מרדכי כהן: אני מציע שמייד נעבור לעניינים.

יואב קיש: נשמע את חברי הכנסת ואז נמשיך.

יואב קיש: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: נשמע קודם את הגורמים.

יואב קיש: מישהו רוצה מילה לפני?

יואב קיש: בבקשה, רועי פולקמן.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: אל"ף, אני מברך על הדיון הזה ועל זה שאתה פותח אתו את כנס הקיץ.

רועי פולקמן: אנחנו המון זמן מחכים לחוק הזה ולתהליך הזה.

רועי פולקמן: המצוקה אצל העסקים ידועה.

רועי פולקמן: יש שני עניינים בסיסיים בעיניי בתפישה, ואנחנו מכירים – דולברג והצוות של משרד הפנים, מנהלים את הדיאלוג הזה כבר תקופה מאוד ארוכה, גם סביב נושא העסקים הקטנים והפחתת הרגולציה.

רועי פולקמן: אחת, זה התפישה שאומרת שהשמירה על ביטחון הציבור צריכה להיות בצד של המדינה במובן הזה שהעסק מקבל רשיון, והוויכוח הגדול שהיה לי עם משרדי הממשלה היה על משך הזמן, כלומר בסוף הגישה הבריאה היתה שבעלי עסקים בסיכון נמוך – אתה נותן להם רשיון לצמיתות, ואם המשטרה חושבת – לצורך העניין, משרד הבריאות, שצריך לעשות ביקורות – אחת לכמה זמן, תעשו ביקורות.

רועי פולקמן: אבל מה אתה אומר לעסק?

רועי פולקמן: אתה אומר: הוצאת רשיון, אבל כל שנתיים, שלוש, ארבע חמש - תכף נדבר, כי כמובן יש פה פשרה מסוימת אפשרית – תוכיח לנו שאתה בסדר.

רועי פולקמן: לכאורה אתה אומר – הוצאתי רשיון.

רועי פולקמן: תכנון ובנייה לא השתנה, רוב הדברים לא משתנים.

רועי פולקמן: למה אני כל שנתיים, שלוש, ארבע, חמש צריך להוכיח לך שאני בסדר?

רועי פולקמן: אם אתה חושב, כמו בכל תחום אחר – המדינה רוצה לעשות בקרות מדגמיות, ומי שיתפסו אותו, ייענש בחומרה, אבל הבירוקרטיה חלקה נוצרת מהעובדה שכל הזמן מבקשים ממך, ויש פה כל מיני לקונות.

רועי פולקמן: למשל, העובדה שאותו עסק, אותה חנות, אותו הכול, עובר בעלים – תוציא רשיון חדש.

רועי פולקמן: למה לעשות את זה?

רועי פולקמן: אלה לקונות שבהן ודאי אנחנו יכולים לפשט.

רועי פולקמן: זה דורש טיפה שינוי דיסקט ממשרדי הממשלה.

רועי פולקמן: בזמנו הגשתי הצעה מאוד קטנה, שעסקה ברישוי עסקים לצמיתות.

רועי פולקמן: כמובן, המשרדים הרלוונטיים – בעיקר בט"פ והגנת הסביבה התנגדו לזה.

רועי פולקמן: אמרנו – אז לא לצמיתות, לעשר שנים.

רועי פולקמן: זו אחת הנקודות שחשובות – איך מעבירים מקל, ושהתפישה צריכה להיות, שוודאי בעסקים, שזה לא מפעל כימי עם חומרים מסוכנים, אלא חנות, או פלאפל, מסעדה, דברים פשוטים – אתה אומר:

רועי פולקמן: הוצאת פעם אחת רשיון – מאותו רגע, גם אם זה עובר בעלים, גם אם לא - תן לאדם שקט.

רועי פולקמן: עזבו אותו.

רועי פולקמן: הדבר השני שאני אומר על השולחן זה הסיפור של חלוקת האחריות בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי.

רועי פולקמן: ודאי שבסוף אתה רוצה, ודאי לרשויות שיכולות לטפל בזה, מצד אחד אתה אומר להם: אתם הפרונט, אתם ה-one stop shop.

רועי פולקמן: העסק שלא מקבל רישוי, פונה בסוף לעירייה ומתלונן, והעירייה רוצה לקדם סביבה.

רועי פולקמן: מצד שני, אנחנו לא נותנים הרבה פעמים את הסמכויות לרשות המקומית, שאומרת: אני רוצה להיות מסוגלת לתת מענה.

רועי פולקמן: אני חושב שאלה שני האתגרים הגדולים שאנחנו צריכים לאזן בחקיקה הזאת – מצד אחד, לא לטרטר את העסקים, ואם נצליח ללמוד, ואני מאוד שמח, חבר הכנסת קיש, שאתה מוביל את זה; ראיתי אותך עושה את זה בחוקים לא פחות מסובכים בתחומי התקשורת – אני חושב שאם נעבוד בנחישות, נמצא פה פתרון, ותהיה פה מהפכה אדירה לעסקים.

רועי פולקמן: תודה רבה על הדיון.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: בבקשה, סיון.

סיון להבי: בוקר טוב לכולם.

סיון להבי: סיון להבי, מנהל אגף התקציבים, משרד הפנים.

סיון להבי: ממונה על התחום של רישוי עסקים.

סיון להבי: אתי חוה מונדרוביץ, היא מנהלת אגף רישוי עסקים, הצוות של הלשכה המשפטית.

סיון להבי: אני מסתכל סביב לחדר, ורואה שבאו כל מומחי רישוי העסקים מכל קצווי הארץ, ועל אף שנראה שזה תחום קטן, שעוסקים בו מומחים בלבד, הוא נוגע לכל אחד במדינה – כל מי שעובד בעסק.

סיון להבי: לראיה, כשקורה חלילה אסון, השאלה הראשונה שנשאלת היא האם לעסק היה רשיון עסק, ואם לא, למה לא, אילו כשלים היו וכו'.

סיון להבי: לכן כל עולם רישוי העסקים, כפי שציירנו אתו בפתיחה, הולך באיזון עדין בין ניהול רגולציה לבין ניהול סיכונים.

סיון להבי: העשייה של הממשלה הלכה בשביל הזה, וניסתה למצוא את הדרך שבה רגולציה מתקדמת ומטויבת לבעלי העסקים לטובת השמירה על הציבור שמבקר בהם, ומצד שני, לא חושף את האזרחים לסיכונים נוספים.

סיון להבי: תוכלו לראות בגרף מצד שמאל הערכה שלנו לגבי השיפור שיהיה במשק לאור הרפורמה.

סיון להבי: היום נפתחים כ-8,000 עסקים מדי שנה.

סיון להבי: הליך רישוי עסקים לוקח כעשרה חודשים.

סיון להבי: זה מביא אותנו לכ-80,000 חודשים שהמשק משקיע, מבוזבזים.

סיון להבי: אנחנו מעריכים שהממוצע יקטן לממוצע של 54 יום על 8,000 עסקים.

סיון להבי: מביא אותנו לכ-12,200 חודשים, וזו הבשורה הגדולה עבור בעלי עסקים.

סיון להבי: בצד ימין תראו את הדיאגרמה שמחלקת את העסקים הקיימים.

סיון להבי: נבהיר שיש עסקים רבים במדינה שאינם טעוני רישוי, כלומר הם בכלל לא מתנהלים בתוך צו רישוי עסקים.

סיון להבי: בתוך צו רישוי עסקים יש כ-150,000 עסקים שיחולקו בסוף החקיקה לפי ארבעת המסלולים הקיימים, שכמחצית מהם ילכו – 39,000 עסקים ילכו למסלול של תצהיר, שתכף נבהיר אותו.

סיון להבי: 3,200 עסקים בכלל יימחקו מהצו.

סיון להבי: 150,000 טעוני רישוי, לפי צו רישוי עסקים.

סיון להבי: משרדים של רואי חשבון, של עורכי דין ומקומות אחרים, אין בהם צורך ברישוי.

סיון להבי: היתר מזורז – א' או ב', ויהיו גם עסקים – כמובן, הגדולים ועם רמות הסיכון הגבוהות, יישארו במסלול הרגיל.

סיון להבי: בבואנו לעשות רפורמה ניסינו לחשוב אילו כשלים אנחנו מנסים לתקן.

סיון להבי: אנחנו מרגישים שהסביבה אינה ידודיתית לעסקים קטנים ובינוניים.

סיון להבי: אתם יודעים שרשויות מקומיות שיש בהם שיעור ארנונה גבוה מעסקים שלא למגורים, בהכרח החוסן הכלכלי שלהם גבוה מרשויות שמסתמכות על מגורים.

סיון להבי: לכן רשויות צריכות לעודד עסקים, להיות ידידותיות, שיהיה להן מסלול ירוק לעסקים.

סיון להבי: הרגולציה היא מסובכת, קשה, לא עושה הבחנה, לא דיפרנציאלית.

סיון להבי: יש הרבה שחקנים שמעורבים בתהליך הזה.

סיון להבי: משרדי ממשלה עובדים פחות או יותר עם עצמם וללא חשיבה אינטגרטיבית.

סיון להבי: אין שולחן עגול שבו מתקיימים הדיונים, וכמובן שרשיון העסק אורך חודשים רבים.

סיון להבי: עיקרי הרפורמה הם שיישארו חמישה מסלולים – פה מופיעים שלושה.

סיון להבי: השניים הנוספים, כפי שאמרתי, הם עסקים שפטורים מהצו, והמסלול הרגיל, הידוע, שיישאר גם הוא.

סיון להבי: אבל הבשורה הגדולה היא בשלושת המסלולים האלה, שאנחנו קוראים להם מסלולים מבוססי אמון.

סיון להבי: המסלול הראשון הוא מסלול על בסיס תצהיר.

סיון להבי: כולכם מכירים את שיטת המיסוי האמריקאית, שבה האזרח מדווח על הכנסותיו, מצהיר על כך מול עורך דין, ואז רשויות המס רואים בזה אמת.

סיון להבי: זו הכוונה שלנו – ליצור אמון בין בעל העסק לבין הרשות.

סיון להבי: התנאי להתקיימות המסלול הזה – פרסום מפרטים אחידים.

סיון להבי: ברגע שיהיה מפרט אחיד, שבעל העסק יודע מה הדרישות של כל נותני האישורים ממנו לפתיחת העסק, הוא יצטרך ללכת לעורך דין שיחתום על תצהיר שהוא עומד בדרישות, וברגע שהוא יחתום על תצהיר, יוכל לפתוח את העסק.

סיון להבי: אני רק מסייג, ששימו לב שבשלושת המסלולים המסלול מתחיל מ-21 יום שניתנים לרשות המקומית על-מנת לוודא שהעסק נפתח לפי מדיניות הרשות.

סיון להבי: הרשות מחויבת לפרסם את המדיניות שלה באתר האינטרנט, כך שכל בעל עסק יכול לעשות עם עצמו חשיבה, ולוודא שהוא עומד במדיניות של הרשות בנוגע למיקום העסק.

סיון להבי: פה הרשויות המקומיות כמובן, יוכלו לתת, זה עד 21 יום – לא יהיו חייבים לממש את כל ה-21 יום.

סיון להבי: יש להם זכות ראשונית, לוודא שזה בכללים שלהם.

סיון להבי: היתר מזורז א' הם עסקים שרמת הסיכון בהם על-פי נותני האישורים יותר גבוהה לאור המרכיבים השונים שלהם.

סיון להבי: במקרה הזה, אחרי הצהרה בתצהיר העסק יוכל להיפתח, אבל הוא יקבל למעשה רשיון שהוא על תנאי.

סיון להבי: התנאי למשך 180 יום יאפשר לנותני האישורים להגיע פיזית אל העסק, לבדוק שמתקיימים כל התנאים שכתובים במפרט האחיד, ורק לאחר מכן יקבל את הרשיון הקבוע.

סיון להבי: בהיתר מזורז ב' אנחנו עולים שלב נוסף בסיכון העסק.

סיון להבי: במקרה הזה לאחר מתן תצהיר יהיה על בעל העסק להמתין פיזית להגעת בודקי האישורים משך 45 יום.

סיון להבי: אם לא הגיעו, ייראה העסק כאילו עמד בדרישות המפרט, ויוכל לפתוח, ושוב, לקבל רשיון על תנאי, שאחריו תהיה פעם נוספת לנותני האישורים אפשרות להגיע ולבדוק פיזית את תנאי העסק.

סיון להבי: זו הבשורה הגדולה.

סיון להבי: אנחנו יוצרים פה דיפרנציאליות בין עסקים שונים, ועושים הבחנה לפי סוג העסק – שלושה מסלולי רישוי.

סיון להבי: בשורה גדולה נוספת בתוך הרפורמה זה בכל הנוגע להנחיות של משרדי ממשלה.

סיון להבי: משרדי ממשלה יידרשו לבחון גם שיקולים כלכליים, בעת שהם משנים את הרגולציה, אם זה על בתי מלון או מסעדות.

סיון להבי: לא רק טובת הציבור תצטרך להיות לנגד עיניהם אלא גם השיקולים הכלכליים של בעל העסק.

סיון להבי: גם זה בהכרח טובת הציבור, שלא להעלות את יוקר המחיה וכו'.

סיון להבי: האישור האוטומטי - אנחנו מאמינים שלוחות הזמנים שקבועים בחקיקה לא צריכים להיות מתה, אלא יש לעמוד בהם.

סיון להבי: לכן קבענו שיונפקו אישורים אוטומטיים, ככל שחולפים לוחות הזמנים הקבועים בחוק, אישור על יסוד תצהיר, מסלול בונה אמון – כשאנחנו משחררים רגולציה, צריך מול זה לחזק את האכיפה, לכל מי שחלילה יצהיר תצהיר שאינו תצהיר אמת.

סיון להבי: לכן ההצעה שלנו גם כוללת סנקציות ועיצומים בתחום הזה, כולל בתחום הפיקוח.

סיון להבי: בגדול, יש פה הקלות רוחביות לכלל העסקים – הן גדולים והן קטנים – לטובת הפיתוח הכלכלי של הרשויות המקומיות.

סיון להבי: אנחנו מאמינים, שהרפורמה בעיקרה תוביל לסביבה שהיא יותר ידידותית לעסקים, בצורה שתגדיל את מספר המועסקים, תגדיל את מקורות ההכנסה של הרשויות המקומיות, תצמצם את יוקר המחיה, כי אנו באמת מצפים מעסקים שישכילו לגלגל את ההפחתה בעלויות שלהם על הלקוחות שלהם.

סיון להבי: כמובן, לא לשכוח שהדבר הלא פחות חשוב מההקלה ביותר המחיה הוא שמירה על ביטחונם של המבקרים בעסקים.

סיון להבי: אנחנו לא שוכחים את זה לרגע.

סיון להבי: דאגנו, בהובלת שר הפנים והמנכ"ל, שיחד עם הרפורמה הזו תבוא גם חבילת סיוע תקציבי, גם אצלנו בתוך הבית, לצרכים של האגף, שנהיה יותר שירותיים כלפי הרשויות המקומיות, וגם לרשויות המקומיות עצמן.

סיון להבי: זה חלק בלתי-נפרד מהרפורמה, ואנחנו חושבים שבגדול, זו תהיה הבשורה הגדולה לכולנו.

סיון להבי: אלה עיקרי הדברים.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: כיוון שזה דיון ראשון, נעשה סבב של המשרדים והרשות המקומית – מי שרוצה עוד להתייחס מהרשויות המקומיות, אבל בהחלט ציבור וגורמים רלוונטיים שהגיעו ונרשמו – אני לא מאמין שהיום נספיק כבר להתחיל לצלול פנימה אל תוך החקיקה, אבל בהחלט לשמוע את הגישות השונות.

יואב קיש: אחד הדברים שאנחנו צריכים להתעסק אתם, הבעיה – יש מספר דברים משמעותיים.

יואב קיש: נושא אחד הוא נושא העסקים החדשים, אותם 8,000, סדר גודל, של עסקים שכל שנה נפתחים, שפה ראוי לתפישתי, לעסוק בגורם שמכיל את רוב העסקים – זה בעיקר עסקים בתחום המזון.

יואב קיש: הפיל שבחדר, מה שנקרא.

יואב קיש: נושא המסעדות, הקיוסקים.

יואב קיש: צריך לראות במקומות האלה, מצד אחד, את נושא משרד הבריאות, שאני חושב שהוא הגורם הכי רלוונטי ספציפית אליהם, לעומת להקל כמה שיותר בעניין הזה, כי זה עסקים שאנחנו יודעים שיש להם תחלופה גבוהה, ובאופן טבעי הם מהווים את רוב העסקים הספציפיים האלה.

יואב קיש: זה נושא אחד.

יואב קיש: נושא שני הוא התופעה שאנחנו מוצאים את עצמנו בהרבה מאוד עסקים במדינת ישראל, שפועלים ללא רשיון עסק.

יואב קיש: האם גם זה משהו שמשפיע על דרישות הרשיון, ואיך וכל הדברים האלה?

יואב קיש: נושא מהותי נוסף.

יואב קיש: בעניין הזה אני מכניס גם את חידוש הרשיון- כלומר עסק שיש לו רשיון, והמורכבות שלו בחידוש רשיון - האם היא נדרשת במציאות, לא נדרשת במציאות?

יואב קיש: נושא בהכרח שניכנס אליו לעומק.

יואב קיש: הנושא השלישי זה החיים עצמם, הפרקטיקה.

יואב קיש: הרפורמה הקודמת שעברה בוועדה הזו – אני לא הייתי פה.

יואב קיש: לא יודע מי מאתנו היה.

יואב קיש: חושב שאתה היית, תומר, לא כל כך יצאה לפועל, אולי חוץ מכיבוי אש, כי אף משרד לא מילא את ההתחייבות שלו, ולא הגדיר את המפרטים.

יואב קיש: אני פונה לחברי הכנסת ואומר: לא יהיה מצב, שלא יהיה פתרון ברור למשרד שמתעכב בהוצאת מפרט.

יואב קיש: נמצא מחליף למשרד הזה.

יואב קיש: יהיה קשה.

יואב קיש: עשינו את זה כבר פעם בוועדה שלי.

יואב קיש: זה לא קל למשרדים, אבל מי שלא יעבוד, מכל סיבה שהיא – אולי זה גדול עליו – מישהו אחר יעשה את העבודה שלו.

יואב קיש: אם משרד מסוים לא יקבע תקנות, מפרטים רלוונטיים, משרד אחר – ראש הממשלה או מישהו אחר, יקבע.

יואב קיש: לא ניתן לבירוקרטיה הזו, לעצור את הליכי החקיקה האלה.

יואב קיש: אני אומר לכם כבר, ותחשבו על זה.

תומר רוזנר: צריך את הסמכות.

יואב קיש: העברת הסמכות תקרה.

יואב קיש: משרד שלא יעמוד ברפורמה - העברת הסמכות תקרה.

יואב קיש: בבקשה.

עמיחי פישר: עמיחי פישר, אגף רגולציה, משרד ראש הממשלה.

עמיחי פישר: קודם כל, אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה על המחויבות שניכרת פה, ולהתנצל בשמו של אלי גרונר שרצה להגיע, אבל הוא בחו"ל.

עמיחי פישר: הוא מן הסתם יגיע לאחד מדיוני ההמשך.

עמיחי פישר: אתם מכירים את המחויבות שלו ושל ראש הממשלה לתחום.

עמיחי פישר: כמה נקודות בנוסף לדברים שהוצגו על-ידי משרד הפנים.

עמיחי פישר: נכון שהחוק הוגש בחוק ההסדרים, אבל הוא לא חוק רגיל של חוק ההסדרים; הוא חוק שעבודת המטה שנעשתה עליו היא יותר משנתיים.

עמיחי פישר: נפגשנו עם עשרות, אם לא מאות, בעלי עסקים.

עמיחי פישר: ודאי עבודת מטה ארוכה עד הסכמות עם כלל משרדי הממשלה.

עמיחי פישר: לא מדובר פה בתהליך שנכפה על משרדי הממשלה, וכמובן, שיתוף הפעולה הפורה מאוד עם השלטון המקומי, וצריך גם לומר להם תודה, שהרבה מהרעיונות שיש בחוק, הם רעיונות שהגיעו מהשלטון המקומי, גם אם, כמו שאמר מנכ"ל פנים, בקצה יש סוגיות לא עד הסוף פתורות, אבל זה רפורמה שגובשה יחד עם השלטון המקומי, וזה דבר שחשוב לשים אותו על השולחן ולומר להם תודה.

עמיחי פישר: בעניין התוכן, כמה נקודות.

עמיחי פישר: החוק הזה לא נוגע בדרישות הרגולציה עצמן אלא רק בתהליך.

עמיחי פישר: חשוב שנהיה כל הזמן מפוקסים, כי אם יעלה עומס, שמישהו מגזים פה או שם, זה פשוט לא הפלטפורמה.

עמיחי פישר: זה מדבר על התהלך בלבד.

עמיחי פישר: אגב, יש דוח RIA מאוד מפורט לכל התהליך עם כל הנתונים, נתונים שהוצגו פה על-ידי משרד הפנים.

יואב קיש: תציג את עיקרי הדוח בישיבה הבאה, אשמח.

יואב קיש: התקנון מחייב בדיוק.

עמיחי פישר: אציג.

עמיחי פישר: אומר כמה נקודות מרכזיות.

עמיחי פישר: מבחינת השוואה בין-לאומית, קשה עד הסוף לעשות, כי זה מנגנון כל כך מורכב שאסוף מכל כך הרבה, והשונות היא מאוד גדולה, אבל לקחנו שלושה עקרונות שנמצאים גם בחקיקה הבין-לאומית והטעמנו אותם פה.

עמיחי פישר: במובן זה, זה לא חדש.

עמיחי פישר: זה חדש למדינת ישראל, אבל זה ממש לא חדש בעולם, החלוקה לרמות סיכון.

עמיחי פישר: המרכיב הזה שבו עסק יכול לפתוח על בסיס זה שהוא מצהיר והוא לא צריך לחכות, והדבר השלישי זה השתיקה כהסכמה, כמו שאמר משרד הפנים, על האישור האוטומטי – וזה אולי הדבר הכי ליבה ברפורמה הזו.

עמיחי פישר: יש פה חלוקה חדשה של האחריות.

עמיחי פישר: אם עד היום למעשה בעל העסק לא נדרש לקחת אחריות, כי הוא מגיש בקשה, באים אליו, נתנו לו אישור – מצוין; לא נתנו לו אישור – נדפקת, אבל אין עליך אחריות.

עמיחי פישר: ברגע שבעל העסק מצהיר, הוא לוקח על עצמו אחריות.

עמיחי פישר: הוא שחקן פעיל בתפיסת האחריות של העסק שלו מבחינת הבטיחות וכו'.

עמיחי פישר: זה צד אחד של האחריות שלא היה עד היום.

עמיחי פישר: הצד השני הוא אחריות הרשויות, שמחויבות לעמוד בלוחות זמנים, כי בעל העסק לא צריך לשלם את המחיר של אי-עמידה בלוחות זמנים, שגם היום נמצאים בחוק ומחייבים, ופשוט לא עד הסוף מחויבים, כלומר שברגע שיש פה חלוקת אחריות חדשה, שכמובן גם על הפיקוח והאכיפה, היא מייצרת את האיזון שלא היה קיים גם היום.

עמיחי פישר: אלה הדברים המרכזיים.

עמיחי פישר: לגבי מה שאמרת על הפרטו, למעשה 30 פריטים מתוך ה-200 מהווים 80% מהעסקים.

יואב קיש: יש לך רשימה שלהם?

עמיחי פישר: כן.

יואב קיש: תעביר לנו.

עמיחי פישר: ודאי.

יואב קיש: לא מסומן פה מה ה-30.

יואב קיש: מעניין לדעת.

עמיחי פישר: וחמישה פריטים זה שליש מהעסקים.

יואב קיש: חוק ה-80-20.

עמיחי פישר: כן.

עמיחי פישר: זה ממש.

עמיחי פישר: שבאמת ארבעה מתוכם זה מזון.

עמיחי פישר: כפי שאמרת, שליש מהעסקים פועלים ללא רשיון, אלה הנתונים.

עמיחי פישר: גם פה בדוח RIA מפורט לפי סקר של משרד הפנים, מה הסיבה לאי-רשיון.

עמיחי פישר: רק נזכור שהנתונים האלה זה כאלה שהתחילו הליך רשיון ולא סיימו אותו.

עמיחי פישר: עסקים שפתחו בלי לבקש רשיון, לא נכנסים לסטטיסטיקה הזו.

עמיחי פישר: זה באמת נתון חשוב.

עמיחי פישר: אנחנו מאמינים שברגע שעסקים יוכלו לפתוח בקלות, כל הרכיב הזה יוכל להיפתר.

עמיחי פישר: זה נקודה חשובה, כי במתכונת היום, שבו לוקח לעסק עשרה חודשים, זה lose-lose situation לא רק שכלכלית העסקים לא פועלים; הם עובדים בלא רשיון, דהיינו האינטרס הציבורי ספציפי – לא רק הכלכלי, של בריאות הציבור, נפגע.

עמיחי פישר: זה ממש הפסד-הפסד.

עמיחי פישר: חלוקת האחריות, עם שתיקה כהסכמה והעקרונות האלה, אנחנו מאמינים ומקווים שייצרו מהפך דרמטי בכל האספקטים.

יואב קיש: תודה רבה, עמיחי.

יואב קיש: אני רוצה לציין את משרד ראש הממשלה בעניין הזה, שכל נושא הקלת הבירוקרטיה והורדת עומס חקיקה וה-RIA זה רפורמה מאוד משמעותית שבאה מהמקום הזה.

יואב קיש: אין ספק המעורבות שלכם נדרשת וחשובה.

יואב קיש: כמו שאמרתי קודם, אנחנו שוקלים, ואני יכול לומר שאם אחד המשרדים לא יעמוד בהתחייבויות שלו לרפורמה, יכול להיות שתצטרכו להיכנס לנעליים שלו.

יואב קיש: הצטרפו אלינו חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, יואב בן צור.

יואב קיש: שלום.

יואב קיש: שמח לראותכם שוב.

יואב קיש: רפורמה מאוד משמעותית.

יואב קיש: נמשיך עם רשימת הדוברים.

יואב קיש: שלמה דולברג, מנכ"ל מרכז שלטון מקומי, בבקשה.

שלמה דולברג: תודה, אדוני, על הדיון.

שלמה דולברג: נמצאים פה באולם אנשי שלטון המקומי שעוסקים בנושא רישוי עסקים הרבה מאוד שנים, גם נציגי הנהלת האיגוד – ידברו פה בהמשך.

שלמה דולברג: גם יועצים משפטיים שלנו.

שלמה דולברג: אני רוצה לומר כמה דברים קצרים, ברשותך, אדוני.

שלמה דולברג: אנחנו תומכים ברפורמה.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שהיא חשובה.

שלמה דולברג: אגב, אני עזבתי את משרד הפנים לפני עשר שנים, ולפני 11 שנים הייתי חבר בוועדה באוצר – תומר אולי זוכר – שעסקה בנושאים האלה.

שלמה דולברג: אני שמח שמשרד הפנים הגיע לנקודה הזאת היום.

שלמה דולברג: כמובן, נתמוך בו.

שלמה דולברג: יש שני דברים חשובים שכדאי לדעת, שהם בבסיס העמדה שלנו.

שלמה דולברג: קודם כל, הנושא של one stop shop – אני מנסה למצוא מילה בעברית לעניין הזה, כי אנחנו יושבים בכנסת ישראל, אז נאמר, תחנה אחת.

שלמה דולברג: אולי מישהו יעצור לנו בהמשך הדיונים.

שלמה דולברג: תחנה אחת, שהיא זו שתיתן את השירות לעסקים שנדרשים.

שלמה דולברג: היא גם זו שתצמצם את הפער בין הרגולטורים שיושבים רחוק לבין אלה שצורכים שירות לבין העסקים.

שלמה דולברג: זה צריך להיות כמובן ברשות המקומית.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שזה נושא חשוב, וזו ההזדמנות לעשות את זה.

שלמה דולברג: זה חשוב לנו, ואני חושב שרוב משרדי הממשלה מסכימים לגישה הזו, גם הארגונים היציגים.

שלמה דולברג: אני לא בטוח שהצלחנו להגיע להסכמות עם משרד הפנים בעניין, אבל הם יגידו את שלהם.

יואב קיש: מבחינת התפישה, בסופו של דבר גם היום, נכון שהשלטון המקומי, העירייה מרכזת אתן מתן הרשיון בסוף, אבל היא בעצם גורם- - -

שלמה דולברג: היא גורם טכני.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: בעצם כל משרד, אם יש לו דרישות רלוונטיות – לא בכל רשיון לכל עסק, אבל בהנחה שלעסק מסוים יש דרישה של משרד מסוים, איך אתה רואה את זה במסגרת ה- one stop shop הזו - האם אתה לא מדבר רק על עיקרון אדמיניסטרטיבי?

שלמה דולברג: אני מדבר על יותר מזה.

יואב קיש: אז השאלה היא כזו: האם אתה מדבר על משהו שאמור, למשל, להחליף את דרישתו של משרד הבריאות בדרישות למסעדה?

שלמה דולברג: לא להחליף, אבל דיבר על זה נציג משרד ראש הממשלה.

שלמה דולברג: קודם כל, צריך לפשט את הדרישות של המשרדים.

שלמה דולברג: צריך לגרום שהם לא יטפסו על עצים גדולים מדי.

יואב קיש: אני שואל פרקטית על ה- one stop shop.

שלמה דולברג: גורם שיידע מספיק, ויקבל את מספיק המידע גם לפרש אותו.

יואב קיש: שיהיה איש השלטון המקומי.

שלמה דולברג: כן.

שלמה דולברג: ודאי.

יואב קיש: אני בכוונה מתעכב, כי זה נושא שלא מופיע היום בהצעת החוק.

תומר רוזנר: החוק מאפשר היום לתת אישור של רשות מקומית.

יואב קיש: זה לא קורה.

תומר רוזנר: זה קורה.

תומר רוזנר: המשרד להגנת הסביבה, למשל- - -

שלמה דולברג: אבל אנחנו רוצים משהו גורף, מול כל המשרדים.

יואב קיש: אז המודל, לצורך העניין – לא הכרתי את זה – המודל של המשרד לאיכות הסביבה, שמסמיך עובדים בשלטון המקומי, את אותו מודל תרצו לשכפל על כל המשרדים, לרכז את זה תחת נקודה אחת?

שלמה דולברג: משהו כזה, ברשות המקומית.

שלמה דולברג: זה דבר אחד שהוא חשוב.

שלמה דולברג: יושבים פה גם אנשי רישוי עסקים, וגם ידברו על זה בהמשך, איך שתרצה.

שלמה דולברג: הנושא השני שמאוד חשוב לנו הוא רישוי לטווח ארוך מאוד.

שלמה דולברג: אפילו לצמיתות.

יואב קיש: אתה יכול לומר לצמיתות.

יואב קיש: לא צריך להתבייש.

שלמה דולברג: אני מתבייש, כי אני לא רוצה להיות חד-משמעי בעניין הזה.

שלמה דולברג: אני מדבר על רישוי לטווח הכי ארוך שאפשר.

שלמה דולברג: אתם רוצים צמיתות – צמיתות.

שלמה דולברג: עם אפשרות לפיקוח, לבקרה, אפילו לשלילה במקרי חירום דרמטיים.

בצלאל סמוטריץ': לעדכון סטנדרטים, אם השתנה משהו.

שלמה דולברג: בסדר.

שלמה דולברג: אנחנו מדברים על משהו שהוא לטווח ארוך.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שזה יקל גם על מערכות הפיקוח והבקרה שלנו.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שזה דבר נכון.

יואב קיש: לא להרים ציפיות יותר מדי...

שלמה דולברג: אני אמרתי: הכי ארוך שאפשר.

שלמה דולברג: אדוני אמר: צמיתות.

שלמה דולברג: תמצאו את האיזון העדין בעניין.

שלמה דולברג: לנו זה מאוד חשוב.

שלמה דולברג: זה יקל גם על אנשי הפיקוח שלנו.

שלמה דולברג: זה יצור יציבות, ונכון לעשות את זה.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שזה נכון.

שלמה דולברג: הדברים שאמרתי, ניתן להעריך, שרוב המשרדים יסכימו אתי – אני מקווה שיסכימו.

שלמה דולברג: גם רוב מקבלי השירות בארגונים היציגים.

שלמה דולברג: לצערי, לא הגענו להסכמות ברורות עם משרד הפנים.

שלמה דולברג: לכן אנחנו רוצים לנסות, שזמן החקיקה ייתן לנו אפשרות להגיע להסכמות בעניין הזה עם מה שפחות אקדח על הרקה.

יואב קיש: מאוד יכול להיות – ואני אומר את זה במלוא הרצינות – שהסכמות יהיו פה בדיון.

יואב קיש: זה לא יהיה הסכמות אלא החלטה של חברי כנסת, ואנחנו נוביל את זה.

יואב קיש: אני לא יודע איך אתם רגילים בעניין הזה לעבוד.

יואב קיש: אני מאוד מאמין בדיון פתוח, שבו כל המשרדים באים ומדברים, הציבור מדבר, חברי הכנסת מדברים, ובסוף לוקחים החלטה.

יואב קיש: לפעמים עושים דיונים סגורים, אבל אין לי שום בעיה שהכול יתנהל פה, ובסוף, מכל מה ששמענו, נשאל את חברי הכנסת מה הם חושבים, ונוביל החלטות, כי בסופו של דבר צריך לחתוך, וזה התפקיד שלנו.

שלמה דולברג: דבר אחרון, אדוני.

שלמה דולברג: המפרטים של המשרדים - יושבים פה אנשי משרד הבריאות ומשרדים אחרים – את חלקם אני מכיר.

שלמה דולברג: המפרטים זו נקודה מאוד רגישה, שלא מטופלת כרגע בחוק.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שצריך לעשות משהו כדי שיהיה פה מנגנון- - -

יואב קיש: כיבוי אש עובד, נכון?

שלמה דולברג: אני לא יכול לומר לך באופן פרטני.

שלמה דולברג: יגידו לך אנשי רישוי עסקים.

שלמה דולברג: בגדול, המפרטים צריכים לעבור רפורמה והקלה והפשטה, שניתן יהיה לעבוד בצורה מסודרת.

יואב קיש: שיחקתי באינטרנט, לראות את המפרטים של כיבוי אש.

יואב קיש: סתם, נכנסתי לראות, אם אני רוצה לפתוח מספרה, נגיד.

יואב קיש: לא צללתי לכל הפרטים, אבל לפחות איך שזה מחולק והגישה – אם אני רוצה לפתוח עסק היום, אני יודע מה רוצים ממני.

יואב קיש: לא צללתי למפרט עצמו – יכול להיות ששם הדרישות הן הזויות, במירכאות – לא נכנס לוויכוח, אבל לפחות אני יודע להגיע לעמוד הרלוונטי, ולהבין מה רוצים ממני.

יואב קיש: אפשר להתווכח אם זה הגיוני או לא, אבל זה מודל שצריך להיות משוכפל לכל המשרדים.

שלמה דולברג: לסיכום, זה נושא חשוב.

שלמה דולברג: אנחנו תומכים בו.

שלמה דולברג: הנושא מאוד מורכב מבחינה מקצועית, ולכן נצטרך כמה וכמה דיונים כדי ללבן.

יואב קיש: גם לזה אני מסכים.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': סליחה על האיחור.

בצלאל סמוטריץ': קודם כל, אני מברך מאוד על החוק.

בצלאל סמוטריץ': הכיוון הוא כיוון נכון.

בצלאל סמוטריץ': גם הפישוט של התהליכים, גם קביעת לוחות הזמנים, שברירת המחדל היא שהעסק נוסע, כך שמי שרוצה לבדוק, שיבדוק.

בצלאל סמוטריץ': יש לי לא מעט הערות לנוסח החוק – אני מניח שאת זה נעשה בשלב מאוחר יותר.

בצלאל סמוטריץ': רק משהו אחד כללי מאוד בהתחלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בערב החג, אדוני, בניצוח הטוב והמקצועי שלך, העברנו תיקון לחוק רישוי עסקים, וטיפלנו באופן שבו כיבוי אש קובע את הדרישות שלו.

בצלאל סמוטריץ': יש ועדה, יש אישור, אין אישור.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהדבר המתבקש הוא, במסגרת התיקון הזה, לעשות אותו דבר על כל ששת הרגולטורים שמתעסקים – אין סיבה בעולם שכיבוי אש לא יוכל להמציא את הדרישה שהוא רוצה, ויצטרך לעבוד במנגנון, שאני חושב שהוא מנגנון טוב, בריא ומאוזן, שבנינו לפני שיצאנו לפגרה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שבאותה מידה, עם כל השחקנים האחרים, נדמה לי שיש ששה רגולטורים שהם שחקנים משמעותיים כאן ברישוי עסקים, לכולם צריך להיות אותו פרמטר, צריך יהיה להגדיר לכל אחד מהם מה הסכום, מה מוגדר ההשלכה הכלכלית, שמעבר לה אנו דורשים ועדה.

בצלאל סמוטריץ': יש שר, ואם אין הסכמה – יש ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ממש העתק-הדבק.

בצלאל סמוטריץ': לקחת את מה שעשינו.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שתומר יגיד איך עושים את זה.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שאותו תיקון שעשינו – הרי עשינו תיקון לחוק הזה, ויכול להיות שפשוט צריך להכניס ליד כיבוי אש, גם מד"א, כל מי שהוא שחקן בתוך הסיפור זה.

בצלאל סמוטריץ': אין סיבה שלא תהיה אחידות.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון גם בתפישה וגם ברמת ההרמוניה החקיקתית.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שזה יהיה תיקון חשוב.

בצלאל סמוטריץ': מילה אחרונה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף – זה הכול קשור גם לאסון הגדול של שבוע שעבר.

בצלאל סמוטריץ': כתפישה, אם אנחנו רוצים להפחית רגולציה – אין מנוס – אומר זאת בלשון עדינה – להפסיק להפחיד את הרגולטורים.

בצלאל סמוטריץ': כיום, בגלל שאנחנו חסידים של עריפת ראשים, אם חלילה קרה משהו, מייד מחפשים את כל האשמים, וזורקים לכלא, אז באופן טבעי כולם פוחדים, אז נותנים אקסטרה דרישות – אני רוצה לכסות את עצמי גם מסיכוי של 0.001%.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לי?

בצלאל סמוטריץ': זה יעלה למשק עוד מיליארד שקל?

בצלאל סמוטריץ': אדרוש מעסקים.

בצלאל סמוטריץ': בסוף-בסוף רגולטורים צריכים לדעת שמותר להם לקבל החלטות, מותר להם לנהל סיכונים, ומותר שיקרו תקלות – אנחנו בני אדם.

בצלאל סמוטריץ': בסוף המטרה של החוק הזה להוריד רגולציה.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שנעשה ראשיתו של תיקון, אבל בסוף אני רוצה שהרגולטורים יוכלו לעשות מלאכתם נאמנה, לדעת שמותר להם לקחת סיכונים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יוצאים מהבית בבוקר לעבודה, עולים על האוטו ויורדים לכביש – סיכון מחושב, והמחשבה, שאם חלילה משהו יקרה בקצה השרשרת, אז הרגולטור שעומד למעלה, הוא יצטרך לתת דין וחשבון, אז בסדר, הוא מכסה את עצמו, ואת המחיר כולנו משלמים.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אם בתוך החוק הזה – אני לא יודע; יכול להיות שרפורמה יותר גדולה, לפטור מאחריות פלילית רגולטורית, נעשה את זה.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: חבר הכנסת בן צור?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ברוכה הבאה.

יואב קיש: רוצה עכשיו?

יעל כהן-פארן: עוד מעט.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: נמשיך עם הדוברים.

יואב קיש: ישראלה מני, בבקשה.

ישראלה מני: שמי ישראלה מני.

ישראלה מני: אני סמנכ"לית כלכלה באיגוד לשכות המסחר.

ישראלה מני: אנחנו היינו פה כבר ב-2010, וכבר ב-2005.

ישראלה מני: בעצם אנחנו מייצגים את המגזר העסקי – גם אנוכי וגם נתנאל, ויש פה עוד נציגים רבים מכל המגזר העסקי.

ישראלה מני: קודם כל, שאפו גדול לרוה"מ ושאפו גדול למשרד הפנים.

ישראלה מני: אנחנו לפני מספר שנים פנינו במסגרת RIA לרוה"מ, וביקשנו מהם עזרה דחוף, כי אנחנו לא יכולים יותר.

ישראלה מני: הם צללו לתוך הדבר הנוראי הזה, והצליחו להוציא איזו הצעה שלדעתנו, באמת יכולה להזיז את המשק הזה קדימה.

ישראלה מני: הברכות, וכולם יודעים, ושלחנו לכם אתמול מכתב מכלל המגזר העסקי, שאנחנו מאוד מברכים.

ישראלה מני: אבל יש מספר אבנים, שורשים, עוגנים, שבלעדיהם לא נוכל להזיז את זה.

ישראלה מני: זו יכולה להיות רפורמה מצוינת.

ישראלה מני: הדבר המהותי זה המפרטים האחידים.

ישראלה מני: אתמול התקיים דיון במשרד הפנים.

ישראלה מני: אם לא יהיו מפרטים אחידים, ואם המשרדים ימשיכו לומר שאין להם יכולת, מסיבות שונות – אם זה כתוצאה ממחסור בכוח אדם, או מסיבות שונות – לא יכולים להגיע למפרטים אחידים, כל מה שאנחנו עושים פה, שזו עבודת קודש, לטווח ארוך למדינת ישראל - - -

יואב קיש: אני עוצר אותך.

יואב קיש: אני פונה למשרד הפנים ומשרד ראש הממשלה, ששניכם נא, שבו ותביאו הצעה לוועדה, מה עושים בנושא המפרטים.

יואב קיש: אם אחד המשרדים לא נותן בזמן את המפרט שהוא נדרש- - -

עמיחי פישר: נציג את הנתונים קודם כל של מצב המפרטים, כי נכון להיום יש 11 בפועל, שזה באמת כלום.

יואב קיש: זה רק הרפורמה.

עמיחי פישר: נכון, אבל יש תזוזה מאוד משמעותית מבחינת המפרטים, אז נציג.

יואב קיש: לא נוציא פה חוק שלא יטפל פוזיטיבית בבעיה שמשרדים לא מכינים את המפרטים.

יואב קיש: אחרת לא עשינו כלום.

יואב קיש: אני כבר אומר.

יואב קיש: אני מבקש תשובות והתייחסות לעניין זה.

ישראלה מני: יש להבין, שעד כדי כך המפרטים, וזה גם עלה אתמול בדיון במשרד הפנים – עד כדי כך הם קריטיים לתהליך – קריטיים, זו המילה – שאם אנחנו מדברים על one stop shop, והרי כל המטרה של one stop shop, ואנחנו בפירוש בעדה, זה להקל עלינו את התהליך, אז במצב שלא יהיו מפרטים אחידים, למעשה אנחנו נותנים לרגולטור עוד כוח, ומתחילה שוב הבירוקרטיה מחדש.

ישראלה מני: העברנו לכם את המסמך.

ישראלה מני: אתם יודעים את דעתנו.

ישראלה מני: אנחנו מחכים לחקיקה הזו, אבל שוב - אנחנו לא רוצים חקיקה שבסופו של דבר תכביד עלינו יותר, כי לא יהיו התהליכים המשלימים לתהליך.

יואב קיש: חוץ מהמפרטים את מזהה עוד משהו?

ישראלה מני: צמיתות, כמובן.

ישראלה מני: תומר היה אתנו בדיון אז, והוא היה אתנו ברגע שבו החליטו להעביר הכול ל-15 שנים, שלא הבנו למה הגענו לזה.

ישראלה מני: אין שום סיבה.

ישראלה מני: אנחנו כמגזר עסקי לאורך כל החקיקה – לא רק בחקיקה של רישוי עסקים - אומרים שאם עסק כשל, תלך ותעניש אתו.

ישראלה מני: אנחנו הראשונים שאומרים את זה.

ישראלה מני: אבל מכיוון שאנחנו מאמינים שרוב העסקים הם אנשים הגונים וישרים, שרוצים לקיים את העסק שלהם ולהעסיק עובדים - תאמינו להם.

ישראלה מני: אין להם שום מטרה להזיק למשק חלילה.

ישראלה מני: והדבר האחרון, שגם הוא דבר מאוד קריטי, שלדעתי כדאי שהוועדה תדון בו – הנושא של תכנון ובנייה.

ישראלה מני: יש סוג של קישור היסטורי בין תכנון ובנייה לבין רישוי עסקים.

ישראלה מני: הוא נובע מכל מיני סיבות, קצת מיושנות.

ישראלה מני: אנחנו צריכים לנתק את הקשר הזה.

בצלאל סמוטריץ': צריך למחוק מסעיף המטרה.

ישראלה מני: זה הכול, לנתק את הקשר הזה, כי זה קשר חולה.

ישראלה מני: הוא פוגע ברישוי עסקים.

בצלאל סמוטריץ': כתוב לך במטרה, שמבחינת הרציונלים של זה, זה גם לתכנון ובנייה.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו לא מוחקים את זה מסעיף 1, אני מציע שנכניס באחת המטרות של החוק – לגבות מס הכנסה, ולגבות דוחות תנועה ודוחות חניה.

בצלאל סמוטריץ': במה- - - שאני חסיד גדול שלהם, אבל יש להם החוקים שלהם.

בצלאל סמוטריץ': מה אנחנו עכשיו עושים פה?

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: נתנאל היימן, התאחדות התעשיינים, בבקשה.

נתנאל היימן: שלום.

נתנאל היימן: בנוסף לכל מה שישראלה אמרה – אנחנו בעמדה אחידה – גם אני מצטרף לברכות לאגף רגולציה במשרד ראש הממשלה ולוועדה על החוק החשוב הזה.

נתנאל היימן: לגופו של עניין, אני רוצה שוב להדגיש את הנושא שהעלה חבר הכנסת סמוטריץ בנושא של ועדה שמאזנת את הרגולציה על-ידי משרדים אחרים.

נתנאל היימן: רק לא מזמן, כפי שאמרת, הוועדה הזאת עשתה תיקון בנושא של הכיבוי אש יחד עם הנציבות.

נתנאל היימן: הנציב עצמו היה בוועדה ובסופו של דבר בירך על המהלך.

נתנאל היימן: נמצאו- - - בהגנת הסביבה, במשרד הבריאות וכל האחרים שפוגשים את העסקים ביום-יום.

נתנאל היימן: אני רוצה להדגיש שזה צריך להיות גם לנהלים, כלומר לא כל דבר נמצא במפרט האחיד ולא כל דבר נמצא בחקיקה; לפעמים יש נהלים שמוציאים – למשל, בנושא קרקעות או בכל מיני נושאים שמגיעים ממקום אחר, מהיתר פליטה, מזיהום קרקעות, שלכאורה זו הנחיה שלא קשורה, ובסוף היום אתה לא יכול לקבל את רישוי העסק בלי לעמוד בדרישות האלה של הרגולטורים, שלא כתובות במפרט עצמו.

יעל כהן-פארן: מה אתה מנסה להגיד?

יעל כהן-פארן: שיבטלו את הדרישות לטיהור קרקעות?

נתנאל היימן: חלילה.

נתנאל היימן: שיתחשבו בהם בצורה מאוזנת.

נתנאל היימן: הדבר השני, לגבי גודל העסקים, דובר פה הרבה על עסקים קטנים ובינוניים.

נתנאל היימן: בהחלט מדובר במנוע צמיחה חשוב, וצריך להקל קודם כל עליהם, כי הם יותר מתקשים לעמוד בדרישות הרגולציה.

נתנאל היימן: זה לא אומר שאנחנו לא צריכים לתת את הפתח לכלל העסקים, כלומר גם לעסקים הגדולים, אם זה מרכולים או אם זה מפעלים להתרחב, לקבל את ההקלות הניתנות בחוק הזה.

נתנאל היימן: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: היו אליי הרבה מאוד פניות, וגם לוועדה, לגבי סעיף 12א או משהו כזה, עידוד הפעילות הכלכלית.

יואב קיש: אני רק רוצה להבהיר שבוועדה הזאת העברנו הכנה לקריאה שנייה ושלישית חוק שהתחיל גם במסגרת חוק ההסדרים.

יואב קיש: החוק הזה היה חוק לרישוי עסקים לעסקים עם תשתיות לאומיות, בחשיבות לאומית, הידוע בכינויו – בינו לבין סעיף 12א אין שום קשר.

יואב קיש: אז לכל מי שחשש, והיו הרבה שחששו, אני אומר זאת בצורה הכי ברורה, רק שתבינו את המהות – החוק הקודם, למי שלא מכיר, דיבר על כך שרישוי עסקים לעסק עם תשתית, חשיבות לאומית, מופקע מהרשות המקומית, ויינתן דרך מנגנון נפרד, ארצי, ממשלתי.

יואב קיש: במקום הזה שאנחנו מדברים, מדברים על להכניס כאחד השיקולים של הרשות המקומית- - -

תומר רוזנר: כל הרגולטורים.

יואב קיש: נכון, אבל עדיין משאיר – שזו נקודת המוצא הבעייתית – משאיר עדיין בידיים של הרשות המקומית את מתן האחריות לרשיון העסק.

יואב קיש: לכן אין בין הדברים כל דמיון.

יואב קיש: לכן לכל מי שנלחץ ושלח את המכתבים – אפשר לעשות את המלחמה אולי במקום ההוא, אבל לא פה.

יואב קיש: בבקשה, חבר הכנסת יואב בן צור.

יואב בן צור: רציתי לשאול, למה אולמות לא בתוך העסק הזה?

יואב בן צור: איך אולמות בבתי מלון – כן?

יואב קיש: ידידי יואב בן צור, אתה צולל לפרטים.

יואב קיש: אני לא בטוח שאתה מדייק בעובדה הזו, אם עשו הפרדה או לא.

יואב קיש: אנחנו נצלול לזה, נטפל בזה.

יואב קיש: שוב, הכוונה שלי, להוביל כמה שיותר מקל לכולם - גם בכל מי שאמרנו – אמרתי את זה בפתיחה ולא היית - לא עכשיו נתחיל לבדוק ספציפית קטגוריות – נעשה את זה בהמשך הדיונים.

יואב קיש: אנחנו רגע אחד בתפישה כוללנית, לשמוע את הציבור ואת כולם.

יואב קיש: אני מסכים עם השאלה שלך שאומרת, ודאי לא לייצר החמרות בדברים שצריכים להיות באותה קטגוריה.

יואב קיש: בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להתייחס ספציפית ל-12א.

יעל כהן-פארן: אני מבינה שזה שונה לגמרי מהחוק, אבל עדיין, הוא משהו די עמום.

יעל כהן-פארן: 12א – לא ברור, מה זה שיקולים של עידוד הפעילות הכלכלית.

יואב קיש: כשנקריא עת החוק, נדבר על זה.

יעל כהן-פארן: אבל זה דורש הבהרה.

יעל כהן-פארן: כי להכניס סעיף כזה – מצד אחד, נרחב בהגדרה שלו, כאילו בבואו לתקן תקנות – כאילו הכול על משהו מאוד עמום.

יעל כהן-פארן: אז אתה יכול להבין מדוע, היו כאלה שטעו וחשבו שיש פה פתח להרבה יותר, כי יש פה פתח.

יעל כהן-פארן: עלול להיות פה פתח.

יעל כהן-פארן: לכן שמה על השולחן, שלא נייצר בסעיף הקטן הזה איזשהו שינוי שהוא הרבה יותר גדול ממה שהתכוונו.

יואב קיש: כשנגיע לסעיף, נקרא, נדבר ונדון בו.

יואב קיש: כרגע זה לא על הפרק.

יואב קיש: בני, בבקשה.

בני פרץ: שלום.

בני פרץ: קוראים לי בני פרץ.

בני פרץ: אני פעיל חברתי.

בני פרץ: בעברי אני גם עצמאי, לשעבר.

בני פרץ: אדוני היושב-ראש, מה שאתה רוצה לעשות, להקל - בפרט חשוב מאוד לעסקים הקטנים.

בני פרץ: אם תסתכל, כמו שאני מכיר ועברתי, הבת שלי היום היא עצמאית קטנה, הכול זה תאבת הבצע, כמה שיותר לשאוב מהאיש שבא לבקש את הרשיון, כסף.

בני פרץ: אני עוד לא הבנתי כשהייתי אז, מה הקשר בין המספרה למשרד הבריאות?

בני פרץ: מה הקשר?

בני פרץ: אני לא אוכל מזון.

בני פרץ: יש לי צבעים, יש להם רשיון של משרד הבריאות.

בני פרץ: למה אני צריך להתרוצץ ממכבי האש, שמתחיל הדרישות שלו מפה עד השמים?

בני פרץ: עוד מעט היה מבקש מבעל הבית גם לחפור, להוציא דלת ביטחון מאיזה צד, שיעלה לך עוד אלפי שקלים, אם זה חצי קומה או משהו כזה.

בני פרץ: יש הרבה דרישות שהן מוגזמות.

בני פרץ: למשל, רשיונות – יכול לומר לך: אתה רוצה לעשות שלט – אתה משלם עליו, אבל אם יש לך ויטרינה, וחלילה כתבת עליה את שם העסק, הם אלא אומרים, הגודל - יכול להיות חצי מטר, והוויטרינה שלך - חמישה מטרים; הם דורשים ממך לשלם על חמישה מטרים רק על הכיתוב הזה.

בני פרץ: בעלי העסקים הקטנים נשאבים.

בני פרץ: לעומת זאת, אני שומע שהולכים לבטל בכלל את הרישוי למשרדי עורכי דין, של מנהלי חשבונות.

בני פרץ: אלה כל אחד מהם מרוויח מה שאיש קטן לא ירוויח בעשרים שנה.

יואב קיש: תודה רבה, בני פרץ – כמו שאמרת, פעיל חברתי.

יואב קיש: רואים אותך הרבה בוועדות.

יואב קיש: שמח לראות אותך בקו הבריאות.

בני פרץ: תודה רבה.

בני פרץ: חזרתי רק אתמול.

בני פרץ: שמח לבוא לדיון הזה.

יואב קיש: חבר הכנסת דב חנין, שלום.

יואב קיש: תודה שהצטרפת.

דב חנין: שיהיה כנס מוצלח.

יואב קיש: עו"ד רוית גרוס, התאחדות בעלי המלאכה, בבקשה.

רוית גרוס: שלום רב.

רוית גרוס: אנחנו מהתאחדות המלאכה והתעשייה, מייצגים עסקים ויצרנים קטנים.

רוית גרוס: גם אנחנו מצטרפים לברכות.

רוית גרוס: זו רפורמה מבורכת.

רוית גרוס: מבחינתנו, בעלי עסקים קטנים פונים אלינו כל הזמן בבעיות בנושאים האלה.

רוית גרוס: מבחינתנו, כל הפחתה של נקודת החיכוך בין בעלי העסקים לנותני האישורים, היא מבורכת.

רוית גרוס: יחד עם זאת, אנחנו רוצים להצטרף לדברים שישראלה אמרה כאן לגבי אי-הוודאות למפרטים האחידים.

רוית גרוס: מבחינת בעלי העסקים עצמם, לפי מה שהבנו, יש חשש שבעלי העסקים יפחדו לחתום על תצהיר, שהם לא יודעים, מהן הדרישות שהם יצטרכו לעמוד בהן אחר כך.

רוית גרוס: יותר מזה, אנחנו סבורים שבעל עסק, שמקים עסק, ומשקיע בו את המשאבים, וכביכול הרשיון שלו על תנאי, עדיין לא יודע מה הוא צריך לעשות, מבחינתו זה להשקיע משאבים רבים.

יואב קיש: אבל אם יהיה המפרט?

רוית גרוס: ברור.

רוית גרוס: אם יהיה המפרט – זו בדיוק הנקודה.

רוית גרוס: לכן נורא חשוב מבחינתנו המפרט, כדי שבעלי העסקים לא ישקיעו כספים, יפתחו עסקים.

רוית גרוס: ישקיעו בזה משאבים, ובסופו של דבר לא יידעו בפני מה הם מצפים ומחכים.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אגב, יש הנושא שיהיה מפרט בכלל, ויש נושא שאני לא יודע אם נספיק להיכנס אליו – מה כתוב במפרט.

יואב קיש: אם אנחנו הולכים לחומרא בכל המפרטים האלה, לא בטוח שעשינו.

רוית גרוס: המטרה כמובן להקל על הרגולציה.

יואב קיש: לזה אני לא מאמין שהוועדה תוכל- - -

תומר רוזנר: יש הגורם המתכלל, שזה משרד הפנים ומשרד ראש הממשלה.

תומר רוזנר: הם אמורים במהלך הכנת המפרטים, לטפל בנושא הזה של איזון הדרישות.

רוית גרוס: אלה הנקודות מבחינתנו.

רוית גרוס: אי-ודאות זה דבר שבעלי העסקים חוששים ממנו, ולכן יחששו גם לפתוח עסק, ולהשקיע משאבים.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: איילת וסרמן, מנהלת אגף רישוי עסקים, עיריית תל-אביב, בבקשה.

איילת וסרמן: קודם כל, תודה רבה.

איילת וסרמן: נעים מאוד להיות כאן.

איילת וסרמן: חשוב מאוד להיות כאן.

איילת וסרמן: אנחנו רוצים לומר תודה למנכ"ל משרד הפנים ולמנכ"ל משרד ראש הממשלה על הרצון העז לקדם פה תיקון חקיקה שיותר ממתבקש לבצע בחוק החולה הזה.

איילת וסרמן: חוק חולה, שמשך שנים טיפלו בו באופן קוסמטי בלבד, ואם לא יבוצע כאן ניתוח שורש עמוק, כדי באמת להסדיר את הדברים, בעלי העסקים ימשיכו וימשיכו לסבול.

איילת וסרמן: אנחנו צופים בסבל שלהם יום-יום, שעה-שעה.

איילת וסרמן: אין לנו משאב לאומי אחר.

איילת וסרמן: זה המשאב הלאומי שלנו.

יואב קיש: אצלכם בתל-אביב יש one stop shop?

איילת וסרמן: אנחנו משתדלים להקים אותו.

איילת וסרמן: כל הדברים שנדבר עליהם היום כשלטון מקומי וכאיגוד רישוי עסקים, שכל כך חשוב פה בתהליך, עדיין ניצבת בפנינו תקרת זכוכית מאוד עבה, שאם לא היתה קיימת, כבר מזמן כל הדברים שאנחנו הולכים לומר לכם היום, היו מתקיימים, כי אנחנו היינו מבצעים את זה.

איילת וסרמן: היינו לוקחים אחריות, מתקנים ומבצעים את אשר נדרש, וגם לא פוחדים לתת את הרשיון לצמיתות.

איילת וסרמן: אנחנו לא אומרים למישהו אחר לבצע משהו שאנחנו לא היינו עושים בעצמנו.

יואב קיש: מה זה תקרת הזכוכית?

איילת וסרמן: היא הרגולציה, היא החוק.

איילת וסרמן: היא קושרת לנו את הידיים.

איילת וסרמן: היא לא מאפשרת לנו לבצע דברים שאנחנו לא יכולים.

איילת וסרמן: למשל, אמרתם קודם, שנכון, תחנה אחת, כמו שאנחנו מדברים עליה, קיימת היום בחוק, אבל היא קיימת לפי מצב הרוח או הרצון הטוב של אותו משרד לממש את היכולת הזו בידי הרשות.

איילת וסרמן: חלק כן, חלק לא.

איילת וסרמן: אחד החולאים הרעים שקיימים בנושא הזה, שכל רשות מתפקדת באופן שונה לחלוטין.

איילת וסרמן: אין פה מפרט אחיד – לא של איך ומה העסק צריך לעשות; של התנהלות.

איילת וסרמן: של בעל עסק מול רשות.

איילת וסרמן: אז לא יכול להיות שבמקום אחד, ואני יותר ממברכת את משרד הבריאות, שהשכיל לעשות את זה בתל-אביב ובעוד רשויות, ואת איכות הסביבה שעושה את זה, אבל צריך לדעת לעשות את זה בכל רשות.

איילת וסרמן: לא ייתכן שברשות אחת ייתנו את המנדט הזה, וברשות אחרת לא ייתנו את המנדט הזה.

איילת וסרמן: זה לא עובד.

איילת וסרמן: תחנה אחת מדברת לא רק על סמכויות, אבל שבעלי עסקים של תל-אביב, שחלקם יושבים פה היום, ואשמח שתשמעו אותם – יגיעו לנקודה אחת לקבלת השירות – הן לקבלת המידע והן לקבלת התייעצות פשוטה.

איילת וסרמן: לא הכול זה מפרטים.

איילת וסרמן: לפעמים גם צריך להתייעץ.

איילת וסרמן: ההצעה הזו, אנחנו גם, שלטון מקומי בחתימת דולברג וביבס וגם רון חולדאי, ראש עיריית תל-אביב-יפו, כתבנו את ההסתייגות העמוקה שלנו מההצעה הנוכחית לפני שההצעה הזו הגיעה לשולחן הכנסת.

איילת וסרמן: אנחנו אומרים: אין בעיה.

איילת וסרמן: אם היסודות היו טובים, ומכאן היינו צריכים לתקן – נהדר, אנחנו יודעים לעבוד במתכונת הזו.

איילת וסרמן: יש עדיין בעיה ביסודות של ההצעה.

איילת וסרמן: יש שתי מטרות שהגדירו בשנת 2006, כשראש הממשלה אמר: חייבים לצמצם את הרגולציה.

איילת וסרמן: זה האנשים שלנו.

איילת וסרמן: זה המשאב שלנו.

איילת וסרמן: מפרנסים עשרים משפחות בממוצע, כל עסק.

איילת וסרמן: שני דברים: אחד, ביטול חוסר הוודאות של בעלי העסקים מהמשך חייהם בתוך העסק.

איילת וסרמן: שתיים, זה הפחתת הנטל הכלכלי, שעומד בפניהם כל פעם בעת חידוש הרישיון.

איילת וסרמן: אז אומרים בהצעה הזאת: אין חידוש רשיון.

איילת וסרמן: יש רק חתימה על תצהיר.

איילת וסרמן: יגידו לכם בעלי העסקים: מה התצהיר הזה אומר?

איילת וסרמן: הוא אומר, שאני מתחייב לעמוד בכל התקנות ברגולציה החדשה, שקמה בחמש השנים האחרונות – למשל, מסעדה - למרות שייתכן, שבמצב הנוכחי הוא לא נדרש, אבל עדיין הוא יצטרך לעמוד ולהצהיר ולתקן ולעשות את זה, כי הוא רוצה להיות במסגרת הפורמלית.

איילת וסרמן: רוב בעלי העסקים הם נורמטיביים, שבאמת רוצים לעשות את הנדרש.

איילת וסרמן: לא יכול להיות, שאנחנו בונים חקיקה על אותו אחוז שהוא פחות נורמטיבי, ויכול להיות שטיפה מתעלם מהחוקים, אבל אנחנו מחילים את זה על הכלל.

איילת וסרמן: ההצעה הזו, בסופו של יום, אם מדברים במספרים, משפיעה על פחות מ-50% בעסקים בעיר תל-אביב-יפו.

איילת וסרמן: חישבנו את זה.

איילת וסרמן: בדקנו את זה.

איילת וסרמן: אז אנחנו לא יודעים מה זה הפרטה שהוצג קודם.

איילת וסרמן: פחות מ-50%, בו בזמן שההצעה שלנו מדברת על כולם.

איילת וסרמן: המפעלים לא בפנים.

יואב קיש: איפה יש נתח משמעותי של עסקים שעליהם זה לא משפיע?

יואב קיש: אמרת 50%.

יואב קיש: 50% זה גם מכובד, קודם כל.

איילת וסרמן: יש עסקים גדולים שלא נכללים – מסעדה מעל שטח מסוים לא נכללת, גם ברים ומועדונים – אותו דבר.

איילת וסרמן: הרבה עסקים לא נכללים.

איילת וסרמן: השורה התחתונה שאנחנו מדברים עליה, אנחנו אומרים: הבקרה בעסק מאוד חשובה.

איילת וסרמן: עשינו בדיקה באירופה.

איילת וסרמן: באירופה בתי מלון ומסעדות ושאר העסקים הם ברשיון לצמיתות.

איילת וסרמן: לא יכול להיות שבמקומות אחרים זה עובד – אותה גברת, אותו מלון – במקומות אחרים זה עובד, ופה זה לא יעבוד.

איילת וסרמן: לשם אנחנו חותרים להגיע.

איילת וסרמן: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: עו"ד שושי יוסקוביץ, לשכת עורכי הדין.

יואב קיש: את מי את מייצגת?

שושי יוסקוביץ: אני מייצגת את עמדת לשכת עורכי הדין.

שושי יוסקוביץ: אני גם מייצגת את- - - רישוי עסקים הלכה למעשה.

שושי יוסקוביץ: אני כבר עשרים שנה מתעסקת בנושא של רישוי עסקים.

שושי יוסקוביץ: גם הייתי ממונה על רישוי עסקים בנתניה במשך שנים וכן הלאה.

שושי יוסקוביץ: קודם כל, אני רוצה לברך על העבודה המדהימה שנעשתה פה בשנתיים האחרונות, על התיקון, אלא שיש פה כמה עזים, שכל עוד הן יושארו, גם הרפורמה הזו, כמו הרפורמה של ועדת הבר, תיהפך ברובה לאות מתה לצערי.

שושי יוסקוביץ: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות ספציפיות.

שושי יוסקוביץ: אחת זה הנושא של ההיתר המזורז.

שושי יוסקוביץ: כתבתי את הדברים כדי לא להתפזר.

שושי יוסקוביץ: מתן מטרת האפשרות להוציא היתר מזורז היתה לשחרר את צוואר הבקבוק של מתן רשיונות עסק ולהקל על הוצאת רשיון לעסקים פשוטים יחסית.

שושי יוסקוביץ: אלא שבסופו של יום הסעיף, שהיה אמור להיות סעיף שחרור הפקק, הפך לסעיף פרס לצדיקים שאינם ולא יכולים להיות.

שושי יוסקוביץ: לא זו היתה הכוונה.

שושי יוסקוביץ: זה הוחמר אפילו בהצעת החוק הנוכחית.

שושי יוסקוביץ: בשל התנאים הללו עד היום בפועל – כל מי שמכיר - לא יצא אף לא היתר מזורז אחד מהיום שנחקק החוק.

שושי יוסקוביץ: ולמה – על-מנת שאפשר יהיה להוציא היתר מזורז - וזה נמצא היום גם עם התצהירים והכול, זה 6א2.

שושי יוסקוביץ: כל מי שמסתכל רואה את הצירוף הזה נמצא לכל אורך הסעיפים כמעט.

שושי יוסקוביץ: אל"ף, יש דרישה שהעסק לא יפעל עד היום שייתנו את התצהיר.

שושי יוסקוביץ: זה בלתי-אפשרי.

שושי יוסקוביץ: בפועל זה לא קורה במציאות.

שושי יוסקוביץ: אנחנו צריכים להחליט מה אנחנו רוצים: לפתור בעיות, או אנחנו רוצים להעביר את הציבור סדרת חינוך מחדש.

שושי יוסקוביץ: צריך שבעל העסק או מי מעובדיו לא הורשע בשלוש השנים הקודמות בעבירת רישוי עסקים.

שושי יוסקוביץ: תגידו לי מה הקשר בין פתיחת צוואר בקבוק לבין סעיף פרס מהסוג הזה?

שושי יוסקוביץ: צריך שלא מתנהל נגד העסק כרגע שום הליך פלילי, ושוב אני שואלת, מה הקשר?

שושי יוסקוביץ: אם אנחנו רוצים לשחרר צוואר בקבוק- - -

יואב קיש: כמה מקרים- - -

בצלאל סמוטריץ': יש קשר.

יואב קיש: סליחה, בצלאל.

יואב קיש: אם הייתי חושב שרוב המקרים של בקשות לרשיון עסק מורכבות מאנשים שיש נגדם גם הליכים פליליים, או לצורך העניין הליך פלילי בנושא רישוי עסקים, הייתי אומר: יש פה אולי בעיה כי אנחנו באים לשחרר שוק.

יואב קיש: אבל לדעתי את עוסקת כרגע באחוז מאוד נמוך מכמות הבקשות.

יואב קיש: אם תתקני אותי ותגידי: לא, 50% ממבקשי הרשיון יש הליכים פליליים כנגדם, נחשוב על זה, אבל זה לא המצב שאני מכיר.

שושי יוסקוביץ: הנושא של ההליכים הפליליים הוא פחות קריטי.

שושי יוסקוביץ: הוא פשוט סעיף עונשי.

שושי יוסקוביץ: הנושא הקריטי הוא פה שהעסק לא עובד בפועל.

שושי יוסקוביץ: זה לא קורה.

יואב קיש: אני מבקש על המהות, כי למשל, הנקודה שאמרת על המפרטים, דיברנו עליהם ארוכות.

שושי יוסקוביץ: לדעתי זה לא נושא המפרטים אלא ההקשר.

שושי יוסקוביץ: יש גורמי רישוי שלא נותנים את האישור שלהם.

בצלאל סמוטריץ': אבל עכשיו תוך 21 יום הוא יכול להתחיל לעבוד.

יואב קיש: זה נקודה נכונה.

יואב קיש: אבל אני מפריד בין זה לבין מה שאמרת קודם, נושאים פליליים כנגד מבקשי רשיון.

שושי יוסקוביץ: זה בנוסף.

שושי יוסקוביץ: אני חוזרת – העניין המהותי פה.

שושי יוסקוביץ: הנושא של ההליכים הפליליים וההרשעות של שלוש שנים אחורה.

שושי יוסקוביץ: יש להפריד בין סעיף עונשי לבין סעיף- - -

יואב קיש: אני איש פרקטי.

יואב קיש: בעיניי זו נקודה צודקת ב-100%.

יואב קיש: היא תשפיע אולי על חצי אחוז מהאנשים שמבקשים עסקים.

יואב קיש: בואי נתעסק בעיקר.

שושי יוסקוביץ: נשאר לנו מספיק עיקר כאן.

שושי יוסקוביץ: אני מדלגת על כל מה שדיברנו.

שושי יוסקוביץ: אם אנחנו רוצים להפקיד לרגולציה, לדעתי צריך לבנות מנגנון פשוט, להוכיח לציבור ולבנות את האמון, שהמנגנון הזה ממש עובד, ושמשתלם להיות שומר חוק.

שושי יוסקוביץ: לא הפוך, כמו שקורה כרגע.

שושי יוסקוביץ: הנושא של המפרטים האחידים נבחן פה עד דק, ויש לי הרגשה שלא מוצה עד סוף יום הדיונים, אבל הבעיה שאני רוצה להפנות אליה זה הקישור למפרטים האחידים.

שושי יוסקוביץ: הנושא של ההיתר המזורז קשור היום למפרטים האחידים.

שושי יוסקוביץ: התוצאה היתה שעד היום לא יצא אף לא היתר מזורז אחד.

יואב קיש: מסכימים.

יואב קיש: דיברנו על זה.

שושי יוסקוביץ: הנושא של המפרטים האחידים – זה גם תוקפם של הרשיונות.

שושי יוסקוביץ: יצא צו של 2013.

שושי יוסקוביץ: עדיין תוקף הרשיונות היום הוא לפי הצו של 1995, כי אין מפרטים אחידים.

יואב קיש: נקודה נכונה מאוד.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: נעבור לנפתלי קאיקוב, יו"ר איגוד רישוי עסקים בשלטון המקומי, נציג עיריית נתניה.

יואב קיש: בבקשה.

נפתלי קאיקוב: קודם כל, אני רוצה לברך את היום הזה.

נפתלי קאיקוב: אני רוצה לברך את מרדכי כהן ואת צוותו.

נפתלי קאיקוב: אני חושב שאנחנו נמצאים בתהליך מאוד חשוב כדי להקל על בעלי עסקים במדינת ישראל.

נפתלי קאיקוב: כשאתה מסתכל על בעלי עסקים במדינת ישראל, אתה צריך לראות גם מי הלקוח.

נפתלי קאיקוב: אנחנו כרישוי עסקים בשלטון המקומי כרשות רישוי, אנחנו מתכללים את התהליך – הלקוח פעם אחת זה קודם כל בעל העסק.

נפתלי קאיקוב: לאחריו הם נותני האישור.

נפתלי קאיקוב: יש נותני אישור, שאנחנו עובדים אתם בצורה שוטפת ומלאה.

נפתלי קאיקוב: אבל כשאתה מגלה, ורואה את התהליכים שעוברים בעלי עסקים בהתמודדות היום-יומית שלהם לפתוח עסק במדינת ישראל, אתה מגלה, ש-99% מהעסקים במדינת ישראל נפתחים כשאין בידיהם רישוי עסקים.

נפתלי קאיקוב: זו בעיה תהומית.

נפתלי קאיקוב: כלומר יש בעיה בחוק.

נפתלי קאיקוב: אנחנו נמצאים בבעיה מאוד-מאוד קשה.

נפתלי קאיקוב: פעם שנייה, חלק מנותני האישורים לא עומדים בלוחות הזמנים שקבע החוק, ונכון, כבוד היושב-ראש, כשדיברת על מפרטים אחידים, השאלה, האם מישהו בדק, חיצוני, שיגיד אם המפרטים הלאה נכונים?

נפתלי קאיקוב: אולי מישהו עשה שלייקעס על שלייקעס, ובעל העסק, במקום להיטיב אתו, החמירו אתו את המצב?

נפתלי קאיקוב: כשבאנו לשולחן הזה, עשינו בדיקה גם מה קורה בעולם.

נפתלי קאיקוב: אמרנו: אולי אנחנו חולמים פה חלומות באספמיה.

נפתלי קאיקוב: הודות לעיריית תל-אביב ויחד עם איגוד ארצי בדקנו מה קורה בעולם מבחינת רשיונות לצמיתות.

נפתלי קאיקוב: כשאנחנו אומרים רשיון לצמיתות, זה נשמע שהקטנו את הרגולציה לרמה אפסית, אבל אנחנו מדברים פה על בניית מערכת יחסי אמון מאוד גדולה עם בעל העסק.

נפתלי קאיקוב: אמרנו – אם בעל עסק משקר, מטעה, לא עומד בכללים, אומרים: אדוני, אתה הפרת הפרת אמון בינינו.

נפתלי קאיקוב: ניקח לך את הרשיון במקום.

נפתלי קאיקוב: נתנו לך רשיון ללא הגבלה, אבל אם טעית, שיקרת, הטעית - מערכת היחסים צריכה להיות הדדית.

נפתלי קאיקוב: יש פה פער שבו אנחנו חושבים שהדרך הנכונה לבצע את התהליך – אנחנו רוצים לרדת ממסלולים, אנחנו רוצים לתת רשיון תוך 60 יום לכל החיים, אבל אנחנו גם רוצים להפסיק את התופעה של מאכערים שמסתובבים בכל מקום, והצומת העיקרי שהם נתקלים בו, הם בחידושים.

נפתלי קאיקוב: בוקר טוב.

נפתלי קאיקוב: כשאתה נותן אישור ומתחלפים אנשים, פתאום אתה מגלה תגליות שאנשים דורשים דרישות אחרות במקומות אחרים.

נפתלי קאיקוב: שונות מאוד גדולה.

נפתלי קאיקוב: המקרה של המסעדה בירושלים – סיפרתי אתמול בוועדה; לצערי מרדכי לא יכול היה להגיע, אבל אני רוצה להודות לו על הוועדה אתמול - היתה ועדה מאוד-מאוד חשובה.

יואב קיש: ישיבה, לא ועדה.

נפתלי קאיקוב: זו ועדה שהגדרנו אותה של מספר מפגשים, שבה אנחנו לומדים אחד עם השני, וברור שנגיע, אני מקווה מאוד, לתיאום ציפיות, ועם זה נבוא הנה חזרה – זו הכוונה שלנו והרצון שלנו.

יואב קיש: תעבדו מהר, שלא אשיג אתכם...

נפתלי קאיקוב: אנחנו עובדים מהר מאוד.

נפתלי קאיקוב: אנחנו מוכנים.

נפתלי קאיקוב: רק לצערי הרב, הוועדה נקבעה אתמול, ובאנו היום להכנסת, אבל הכול נעשה בהבנה וברוח טובה.

נפתלי קאיקוב: לא תמיד מגלים ככה במשרד ממשלתי, כזאת פתיחות והקשבה.

נפתלי קאיקוב: גם סיון שניהל את הדיון – לבוא ולדבר באווירה פתוחה.

נפתלי קאיקוב: כל משרדי הממשלה, להפתעתי הרבה, אחרי שישבנו עם כל משרד ומשרד - מאוד מסכימים ל-one stop shop, רובם.

נפתלי קאיקוב: העניין של הצמיתות, יש גם הסכמה בחלק מנותני האישור, אבל צריך ללבן את הנושא הזה ולהגיע מוכנים.

נפתלי קאיקוב: אנחנו רוצים לתת בשורה לעם ישראל, בשורה לבעלי עסקים, שכלו כל הקיצים.

נפתלי קאיקוב: אתה מוצא אותם בהליכים משפטיים.

נפתלי קאיקוב: עכשיו דבר נורא חשוב.

נפתלי קאיקוב: ברמה פסיכולוגית, עסק שיש לו רשיון, ישמור בקנאות על הרשיון שלו.

נפתלי קאיקוב: הוא לא ירצה להיפרד ממנו.

נפתלי קאיקוב: כשעסק נמצא בהליכים משפטיים, אנחנו בבתי משפט 7, 8, ו-10 שנים עם אותו עסק, והוא לוקח אותך לבתי משפט ומתגלגל אתך.

נפתלי קאיקוב: יום אחד בא אליי מישהו, אמר: אני לא רוצה רשיון עסק.

נפתלי קאיקוב: אני רק צריך עורך דין טוב.

נפתלי קאיקוב: רשיון עולה מיליון וחצי, עורך דין טוב יעלה לי 100,000 שקל, ניפגש בבית משפט.

נפתלי קאיקוב: גם ככה יש לקונה בחוק, שאין רישום פלילי בחוק רישוי עסקים.

יואב קיש: רוצה שנוסיף?

נפתלי קאיקוב: לא.

נפתלי קאיקוב: שאלו אותנו, אם אנחנו רוצים סמכויות של חקירה.

נפתלי קאיקוב: אמרנו: לא.

נפתלי קאיקוב: אנחנו רוצים לסייע ולעזור לבעלי עסקים.

נפתלי קאיקוב: הרי יכולתי לשבת באזור הנוחות שלי.

נפתלי קאיקוב: אני גורם מתכלל.

נפתלי קאיקוב: מה שנאמר פה לא כל כך מדויק, כי יש לנו תברואנים שנכנסים בנעלי משרד הבריאות, ויש תכנון ובנייה, שזה פרק שלם וגדול שצריך לדבר עליו במגזר הלא יהודי, אי-אפשר לקבל רשיונות בגלל תכנון ובנייה.

נפתלי קאיקוב: אנחנו צריכים לתקן את הדברים האלה.

נפתלי קאיקוב: אנחנו יכולים לעשות זאת יחד.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: שי ברמן.

יואב קיש: כפי שאמרתי אתמול, בנושא חוק הפיקדון והמסתננים אתם משלמים מחיר.

יואב קיש: שם אקפיד על זה, ופה אנחנו באים לקראתכם, מה שאנחנו יכולים.

יואב קיש: זו השאיפה.

שי ברמן: אני מציע שתבוא לקראתנו גם בסיפור של המסתננים, שאתם הורגים אותנו...

יואב קיש: אם אתה מוציא אותם החוצה בדרך אחרת – אהלן וסהלן.

שי ברמן: זו עבודה שלכם.

שי ברמן: קודם כל, תודה על המילים החמות.

שי ברמן: אדוני, מגדל עזריאלי, שעוברים שם עשרות-אלפי אנשים כל יום, קיבל אישור פעם אחת לכל החיים.

שי ברמן: טופס 4.

שי ברמן: בזה נגמר הסיפור.

שי ברמן: לא באים אליו יותר.

שי ברמן: למסעדה בגודל 100 מטר – יש גם אוכל בעזריאלי.

שי ברמן: עוברים שם הרבה אנשים, והאישור חד-פעמי, ובזה נגמר העניין.

שי ברמן: לעסק קטן, הוא צריך כל שלוש שנים לעבור את התהליך הזה.

שי ברמן: המשמעות היא, שבדינמיקה של החיים של העסק הוא כל הזמן נמצא בתהליך של אישור עסקים.

שי ברמן: למה?

שי ברמן: ככה.

שי ברמן: לא ברור למה.

שי ברמן: הרפורמה הזו, שישבנו עליה הרבה עם סיון ועמיחי ושי ממשרד רוה"מ, והיתה עבודה רצינית וקשובה, גם לבעלי עסקים ובטח לנותני אישורים, בסופו של דבר התוצאה שהובאה אליכם היא תוצאה שאין בה בשורה אמתית, לצערי הרב.

שי ברמן: אם עכשיו אומרים: במקום שלוש שנים, ניתן לכם חמש שנים, אין פה באמת שינוי משמעותי.

שי ברמן: אם אומרים: נעשה רשיון על סמך תצהיר, אם אתה תיכנס לעובי הקורה, תבין שרוב העסקים שאנחנו מייצגים - המסעדות, לא נכנסים לקריטריון הזה של רשיון על סמך תצהיר, כי מדובר פה רק על עסקים קטנים.

שי ברמן: אם אנחנו מדברים על one stop shop, שזה משהו שלא יגרום לנו להתרוצץ בין כיבוי אש למשרד הבריאות, כל אחד עם דרישות אחרות, וזה בהחלט דבר שהוא אקוטי מבחינת הצלחת התהליך, זה לא דבר שקורה עדיין.

שי ברמן: למה זה קורה - כיוון שזו ישיבה ראשונה, ואיזו ישיבה דקלרטיבית, בסוף רגולציה, יש רגולטורים, ויש אנשים שמתעסקים בהם, ויש להם טיעונים מנצחים.

שי ברמן: כשבא משרד הבריאות ואומר: אני צריך להציל חיי אדם, וכך גם אומר כיבוי אש, קשה להתווכח עם זה.

שי ברמן: תמיד ייתנו את הדוגמה של המועדון ברומניה שנשרף ואת קלקול הקיבה שהיתה במסעדה.

שי ברמן: אבל האם זה מדגמים מייצגים?

שי ברמן: האם בגלל מקרה אחד צריך להשית פה איזה טירוף של מה שקורה היום על כלל העסקים?

שי ברמן: לא.

שי ברמן: אין לזה שום היגיון, וצריך להיות אמיצים, ולשים לזה סוף, ולקבל החלטות אמיצות, כדי שיהיה שינוי באמת.

יואב קיש: שי, אני חייב לומר לך, ואני אומר את זה גם למשרדים השונים – אני יודע שכרגע נושא המסעדות לא ייגש במסלול של מורכבות נמוכה אלא באמת בהיתר המותנה וכאלה.

יואב קיש: אני שם את זה על השולחן.

יואב קיש: אין ספק שאחד הדברים שניכנס אליהם לעומק בנקודה הספציפית זה האם אפשר עסקי מזון מול משרד הבריאות, שהם הגורם הרלוונטי - הם פה?

יואב קיש: אז אני כבר אומר - אתם תצטרכו קייס טוב מאוד להסביר, מדוע לא ניתן ללכת למהלך הזה, כי בעיניי, אם כבר נכון לעשות פה מהלך שבאמת ישחרר עומס עצום והקלות רבות מבעלי עסקים קטנים, זה להכניס כמה שיותר עסקים בתחום המזון – ברור שגם פה יש מדרג ומנעד, אבל כמה שיותר עסקים מתחום המזון למסלול מורכבות נמוכה של תצהיר ללא התניה.

יואב קיש: לא ניכנס לזה עכשיו.

יואב קיש: הנקודה שהעלית, היא חשובה.

יואב קיש: נעשה על זה דיון מאוד משמעותי.

יואב קיש: דוד שטרית, התאחדות האולמות.

דוד שטרית: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

דוד שטרית: קודם כל, ברכות על הרפורמה.

דוד שטרית: זה דבר מתבקש וחשוב.

דוד שטרית: ברכות גם למשרד ראש הממשלה וגם למשרד הפנים על התכלול והקידום.

דוד שטרית: גם אנחנו חושבים שנכון וחשוב לנתק את כל הנושא של תכנון ובנייה מרשיון העסק, מאחר שלפעמים איזו חריגה קטנה ואיזו מרפסת- - -

יואב קיש: איך מבדילים בין חריגה קטנה לחריגה גדולה?

דוד שטרית: לכן הרשות תצטרך לאכוף את הנושא של תכנון ובנייה, אבל מבחינת רשיון עסק, אם אנחנו דואגים לאנשים ולשלום הציבור- - -

יואב קיש: משרד המשפטים פה?

יואב קיש: כן.

דוד שטרית: לפעמים הנושא של תכנון ובנייה – יכולה להיות חריגה, אם המזגן שלך מטפטף על אדמה ולא על משהו ש- - -

יואב קיש: משרד המשפטים, שמענו קודם את הנושא של הצימוד הזה שהוא לא בהכרח נכון, ודאי לא במקומות שהם אבסורדיים, כמו ששמעתם, על הטפטוף של המזגן או על פרגולה.

יואב קיש: ברור שאם אנחנו מדברים על השתלטות של כל האולם על שטח - זה משהו לא חוקי.

יואב קיש: השאלה, אם יש לכם דרך או כלי שאתם מסוגלים להפריד את הצימוד הזה שקיים היום בחוק, ולהתייחס להפרה בולטת ומשמעותית כגורם שיכול לעצור רישוי עסקים, ולא כל הפרה או אי-קבלת היתר של רשות מקומית?

הגר סלקטר: הגר סלקטר, משרד המשפטים.

הגר סלקטר: קודם כל, יש הנחיית יועץ כפי שנאמר פה, שמדברת על זוטי דברים, אבל במהלך העבודה על הצעת המחליטים ועל הצעת החוק, שמענו את הבעיות שעלו מהשטח, ולכן בימים אלה ממש נעשית בחינה שח השאלה הזאת אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט אזרחי.

הגר סלקטר: אנחנו מאוד מקווים להתקדם אתה כמה שיותר מהר.

יואב קיש: נעשה ככה – מכיוון שאמרתי שהליך החקיקה הזה יסתיים ויהיה מהר – אנחנו נטפל בזה פה.

יואב קיש: אם תביאו מידע – מצוין.

יואב קיש: אם לא, נעשה את זה בעצמנו.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה.

דוד שטרית: דבר נוסף, לגבי רשיון לצמיתות, רשיון לצמיתות לא בהכרח מחייב להיות לצמיתות, אלא, כפי שהזכירו החברים לפני כן – זה יכול להיות, ברגע שיש שינוי בתקנה, ברגע שקיבלת רשיון – אם לא היה שינוי – להשאיר את הרשיון.

דוד שטרית: אם היה שינוי, שהגורם הרלוונטי באותו משרד, יאכוף את השינוי.

דוד שטרית: אנחנו אולמות האירועים לצערי לא נכללים ברפורמה.

דוד שטרית: המסעדות נכללות, המלונות נכללים.

יואב קיש: נבחן את זה.

יואב קיש: אני לא רוצה לצלול פנימה.

דוד שטרית: נשמח להיות חלק מזה.

דוד שטרית: ניר, בבקשה.

ניר קפלן: ניר קפלן, ראש מחלקת הרגולציה בהתאחדות המלונות.

ניר קפלן: ברכות למשרד הפנים, למשרד רוה"מ וכו'.

ניר קפלן: מספר דברים.

ניר קפלן: אחת, אני רוצה לספר לוועדה כמשהו שייקח אותנו גם לשאר הדיונים – לפני שנתיים עשינו השוואה – ששה מלונות בישראל מול ששה מלונות בגרמניה של אותה רשת ישראלית.

ניר קפלן: אותו ניהול ישראלי באותם סטנדרטים של הרשת.

ניר קפלן: בארץ הוא מפעיל כ-30 ומשהו מלונות, ובחו"ל כ-100 ומשהו כרגע.

ניר קפלן: אותם מנהלים ישראליים, אם הוא- - - פה – זה גם שם.

ניר קפלן: עלות התפעול בארץ יקרה פי שניים מאשר בגרמניה, וזאת כאשר השכר בגרמניה גבוה יותר מהשכר בארץ, ועלות התפעול בארץ גבוהה יותר פי שניים.

יואב קיש: אתה לא מדבר עוד על רישוי עסקים.

ניר קפלן: ואז באנו ופירקנו.

ניר קפלן: משרד המשרד יקפוץ, שהארנונה בארץ היא פי חמישה מאשר בגרמניה, פי ארבעה מאירופה.

ניר קפלן: אבטחה, כשרות, כיבוי אש, משרד הבריאות, איכות הסביבה, שפכים.

ניר קפלן: המלונות בישראל זה הגוף היחיד שהוא שפכי תעשייה ולא משק בית, למרות שמלון זה כמו מגדלי U.

ניר קפלן: זה אותם השפכים הסניטריים.

ניר קפלן: אין לנו חומרים מסוכנים.

ניר קפלן: אני לא נכנס פה לפירוט.

ניר קפלן: חילקנו את זה.

ניר קפלן: שאלנו את המנהלים בגרמניה לרישוי עסקים והשווינו לארץ, הם היו בהלם.

ניר קפלן: בגרמניה הרשיון הוא לצמיתות, ובגרמניה זה לפי התהליכים.

ניר קפלן: אתה עושה אוכל - יש לך רשיון עסק לאוכל.

ניר קפלן: למשל, המלון עצמו, המיטות, אין לו בכלל רשיון עסק.

ניר קפלן: הוא לא צריך.

ניר קפלן: בארץ בגלל לגיונלה ופשפש המיטה ויכול לספר לכם סיפורים – יש לנו גם על המיטות.

יואב קיש: בודקים לכם את המיטות פעם בכמה שנים?

ניר קפלן: כן.

ניר קפלן: הרשיון שלנו הוא לשלוש שנים.

ניר קפלן: בעזרת השם, עוד מעט יתוקן צו רישוי עסקים – עבודה של חווה, ראש אגף רישוי עסקים במשרד הפנים.

ניר קפלן: אנחנו מאוד שמחים ומחכים לזה.

יואב קיש: לכמה מעלים את זה?

ניר קפלן: רק את הפונקציה של המיטות – לעשר שנים, אבל עדיין חדר האוכל יהיה לשלוש שנים, הבריכה – לשלוש, המכבסה.

ניר קפלן: בעצם הפריטו אותנו.

ניר קפלן: כל פונקציה היא רשיון עסק נפרד.

ניר קפלן: אנחנו ביקשנו להיות בהיתר המזורז.

ניר קפלן: יש כרגע הסכמה שמלונות עד 30 חדר - מזורז ב'.

ניר קפלן: אחת הסיבות – יש לפעמים שינויים בטכנולוגיה ובדרישות.

ניר קפלן: צריך גם לעדכן את המלונות.

ניר קפלן: אל"ף, המלונות עושים סבב של שיפוצים כל עשר שנים, כי הריהוט מתבלה.

יואב קיש: פשפשי המיטה.

יואב קיש: ..

ניר קפלן: אגב, בארץ אין את זה.

ניר קפלן: זה משהו שקיים בעיקר מארצות הברית, וזה הגיע לארץ פעם אחת עם קבוצה מחו"ל.

יואב קיש: היה איזה תייר שבא מארצות הברית.

יואב קיש: ..

ניר קפלן: והוא הביא לנו את הפשפשים.

ניר קפלן: זה משהו שהוא לא קיים כמעט.

ניר קפלן: אנחנו עושים סבב של שיפוצים.

ניר קפלן: יש לנו בעיה כזאת – כל פעם שעסק בא ומחדש את הרשיון, הוא נדרש לדרישות חדשות.

ניר קפלן: למעשה אנחנו כל הזמן עושים סבב של שיפוצים, כל שלוש שנים.

ניר קפלן: זה משהו שפוגע לנו בוודאות העסקית ובעלויות.

ניר קפלן: אנחנו פתחנו מסמך שהכיוון הכללי - אולי עוד שנה, אולי עוד שנתיים, אולי לא בסיבוב הזה – יהיה לצמיתות.

ניר קפלן: כבר היום חוק רישוי עסקים, סעיף 7א וסעיף 10 לחוק רישוי עסקים מאפשרים להוסיף תנאים, וכשתנאי חדש מיתוסף, יש לתת לו שלוש שנים הסתגלות, לבעל העסק, הזדמנות להתכונן.

ניר קפלן: היום המצב הנוכחי הוא שכל תנאי חדש נוחת על בעל העסק בהפתעה 45 יום לפני שהרשיון מסתיים.

ניר קפלן: פתאום יש שינוי של התקן של מצלמות האבטחה של המשטרה – סתם אני זורק.

ניר קפלן: בנובמבר בעל המלון מקבל הודעה מהמשטרה: יש לך 45 יום להחליף את כל המצלמות - 150,000 שקל.

ניר קפלן: בעל המלו בשלב הזה חושב אם לקפוץ מהחלון הזה או מהחלון הזה.

ניר קפלן: המפרטים האחידים אמורים לפתור חלק מזה.

יואב קיש: זה היה אמר להיות ב-RIA שלכם, לא?

ניר קפלן: כן.

ניר קפלן: אני מקווה שייכנס.

ניר קפלן: שני דברים קטנים: אחד, חריגות הבנייה – גם, כחלק מהעמדה של- - -

יואב קיש: זה משרד המשפטים קיבלו הנחיה.

ניר קפלן: בדיוק.

ניר קפלן: אנחנו מבקשים.

ניר קפלן: אנחנו כבר אומרים שהיום לרשויות המקומיות יש אפשרות לפקח דרך חוק התכנון והבנייה.

ניר קפלן: יש להם המפקחים ואת התובעים.

ניר קפלן: לא צריך גם את רישוי עסקים על עבירות התכנון והבנייה.

ניר קפלן: One stop shop – מילה אחת.

ניר קפלן: אנחנו משוועים לזה.

ניר קפלן: מבקשים את עזרת הוועדה לקדם את זה בכל דרך שהיא.

ניר קפלן: אנחנו הצענו בזמנו לקחת את מערכת נט המשפט, שכבר קיימת.

ניר קפלן: הקניין הרוחני בה הוא למדינה, לשנות את השם.

ניר קפלן: בנט המשפט, במערכת עורכי הדין, יש לך התובע, יש בית המשפט והנתבע, או בעל העסק, העירייה ומעניק ההיתר.

ניר קפלן: קחו את המערכת, תשנו שם, תעשו את ההתאמות המינימליות, וכבר עוד חודש יש לנו מערכת One stop shop אינטרנטית.

ניר קפלן: תודה רבה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני מעדכן את הפורום שהישיבה הבאה ביום שלישי הבא – שבוע הבא - ב-14:00.

יואב קיש: ייצא גם זימון מסודר.

יואב קיש: שבוע הבא, לא מחר.

יואב קיש: בעיקרון, תהיה ישיבה שבועית – אולי יותר, אבל לפחות ישיבה שבועית.

יואב קיש: זו הכוונה.

יואב קיש: לגבי הנושאים הספציפיים, אני לא מתחייב מתי יעלה כל נושא.

יואב קיש: למשל, המלונאות, לא משנה מי - אני מציע לכם לבוא לישיבות, כי יכול להיות שספציפית נדון בנושא שלכם באותו יום.

יואב קיש: אנחנו לא ננהל את זה ברמה הזו, אבל זו כוונת ההובלה של הדבר הזה.

יואב קיש: נמשיך.

יואב קיש: עו"ד לילי בורוכוב.

יואב קיש: בבקשה.

לילי לאה בורוכוב: בוקר טוב לחברי הוועדה, ליושב-ראש הוועדה.

לילי לאה בורוכוב: אני לאה לילי בורוכוב, עורכת דין מטעם להב, לשכת ארגוני העסקים והעצמאיים.

לילי לאה בורוכוב: אנחנו ותומכים בכל יוזמה שתפחית מנטל הרגולציה, שתחתיו כורעים היום למעלה מחצי מיליון עסקים במדינת ישראל, וכל יוזמה שיש בה לייעל את תהליך הרישוי.

לילי לאה בורוכוב: 2016 היתה שנת שיא בסגירת עסקים.

לילי לאה בורוכוב: כ-50,000 אלף עסקים נסגרו השנה.

לילי לאה בורוכוב: מדד ה-Doing business הוריד אותנו למקום ה-54.

יואב קיש: יש מידע על 2017 כבר?

לילי לאה בורוכוב: נוציא בקרוב סקר, בחודש יוני.

יואב קיש: יותר גרוע?

לילי לאה בורוכוב: נדע בקרוב, ונעדכן.

לילי לאה בורוכוב: Doing business הוריד אותנו למקום ה-54 מתוך 190 מדינות.

לילי לאה בורוכוב: זה מדד קלות עשיית העסקים של הבנק העולמי.

לילי לאה בורוכוב: כשנכנסנו ב-2006, היינו במקום ה-26.

לילי לאה בורוכוב: ההצעה שמגיעה כאן לשולחן הוועדה מחלקת את פריטי ה- - - באופן דיפרנציאלי היא ראויה ונכונה.

לילי לאה בורוכוב: אנחנו חושבים שיש מקום לתיקונים נוספים, כפי שהזכירו פה הנוכחים.

לילי לאה בורוכוב: אזכיר את זה ממש בנקודות.

לילי לאה בורוכוב: גם הנושא של אי-הוודאות בנושא המפרטים האחידים והתצהירים שעליהם חתומים בעלי העסקים, כפי שציינו איילת וסרמן ונפתלי קאיקוב.

לילי לאה בורוכוב: להעמיד מרכזי רישוי One stop shop לעסקים קטנים שמשוועים היום שמישהו יעצור את הטרטור הזה שהם נמצאים בו, ולהפוך את הכול פשוט ומכוון, אם אפשר.

לילי לאה בורוכוב: שתהיה התייחסות לכלל העסקים, כפי שציין דוד שטרית.

לילי לאה בורוכוב: האולמות לא נמצאים, ועסקים רבים אחרים גם לא, וחבל.

לילי לאה בורוכוב: חשוב שהרפורמה הזו תהיה בשורה.

לילי לאה בורוכוב: והדבר החשוב ביותר שאנחנו רואים לנגד עינינו, זה שהרשיון יינתן לצמיתות, שהמשאבים יופנו לבקרה ואכיפה.

לילי לאה בורוכוב: אנחנו כאן כדי להביא את הקול של הציבור.

יואב קיש: תודה רבה, עו"ד לילי בורוכוב מלהב.

יואב קיש: הצטרפה אלינו חברת הכנסת לאה פדידה.

יואב קיש: בבקשה.

לאה פדידה: שאלה, בבקשה.

לאה פדידה: קודם כל, שלום.

לאה פדידה: שאלתי את היועץ המשפטי.

לאה פדידה: כשאני קראתי – באמת אנחנו רוצים להפחית את הרגולציה, אבל כשאנחנו רוצים לעשות מסלול מהיר לעסקים קטנים, האם יש איזה סעיף שמחריג, שאם העסק הזה פוגע בסביבה – רעש יתר על המידה, עשן שלא בריא?

לאה פדידה: במהות, שפוגע בסביבה.

לאה פדידה: בתוך החוק הזה, לא מצאתי.

תומר רוזנר: אם הוא משהו שיש- - -

לאה פדידה: זה לא כתוב.

לאה פדידה: זה לא מחריג את זה, בחוק.

יואב קיש: יש פה התייחסות לכל סוגי העסקים, כלומר לצורך העניין, מועדון שיש לו חשש, כפי שאת אומרת, לרעש או לדברים כאלה, מועדון ריקודים, לילה, אני מניח שהוא לא יהיה בתצהיר.

יואב קיש: פה באמת יש משמעות, כמו שאת אומרת.

יואב קיש: אבל התפישה תהיה לעבוד לפי סוגים.

יואב קיש: למשל, אם זו מספרה – לא יודע, לא זוכר, תמיד משתמשים בדוגמה הזו - אפשר ללכת לכיוון של תצהיר, אלא אם כן משרד הבריאות יחליט- - -

לאה פדידה: מספרה, מכולת.

יואב קיש: זה העניין.

יואב קיש: זה הולך לפי סוגי העסקים.

יואב קיש: כשנחשוב שיש בהם סיכון סביבתי, מן הסתם לא יקבלו תצהיר- - -

לאה פדידה: אתה מצאת את המילה סביבתי בתוך החוק?

לאה פדידה: אני חיפשתי ולא מצאתי.

יואב קיש: זה לפי מטרות החוק.

יואב קיש: חברת הכנסת לאה פדידה, מה שאמרת זה אחד הגורמים שיזיזו סוג של עסק ממסלול א', ב' או ג'.

יואב קיש: בהחלט, אם יש לו חשש לפגיעה סביבתית, הוא לא יכול להיות במסלול האוטומטי, הירוק.

יואב קיש: אם זה עסק שאתה אומר: אין לו חשש, או חשש אפסי – מספרה או משהו – כמו שהיום החליטו משרדי עורכי דין, רואי חשבון - הם לא שם, אז בצדק מקבלים מיידית את האפשרות.

לאה פדידה: תודה רבה על ההתייחסות.

יואב קיש: תודה רבה לחברת הכנסת לאה פדידה.

יואב קיש: אנחנו בביתן.

יואב קיש: בבקשה.

לילך דחוח: שלום.

לילך דחוח: עו"ד לילך דחוח, יועצת משפטית של- - - יינות ביתן.

לילך דחוח: אתי גם אפי ביתן, סמנכ"ל התפעול.

לילך דחוח: יכול להיות שאחזור על מעט דברים שנאמרו פה, אבל אשתדל לקצר.

לילך דחוח: המצב כיום הוא שמרכולים, רשתות שיווק נאלצות לפתוח את העסקים שלהן, כשבחסות החוק הן נחשבות עברייניות.

לילך דחוח: אנחנו חייבים לפתוח את הרשת כדי לקבל את הסניף, כדי לקבל את רישוי העסק.

יואב קיש: אתם היום באחת הקטגוריות.

לילך דחוח: למיטב ידיעתי, אנחנו במסלול ב'.

לילך דחוח: תכף נדבר על זה, כי זה לא סתם רוצים – אנחנו חושבים – וישפה באמת הצדקה לכך שנעבור למסלול הירוק, ותכף אסביר גם למה.

לילך דחוח: קודם כל, זה באמת מצב אבסורד, שאנחנו צריכים לפתוח מרכול ללא רשיון עסק כדי לקבל את רשיון העסק.

לילך דחוח: זה מצב שמבחינה חוקית, לא יכול להיות הגיוני.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: עושים אתכם עבריינים ללא שום סיבה.

לילך דחוח: כן.

יואב קיש: אבל זה נפתר בהיתר מזורז, לדעתי.

לילך דחוח: כן, אבל כרגע אנחנו ב-ב'.

יואב קיש: גם אם תישארו – מה שעוד נדון בו, אבל גם אם, לצורך העניין, סוג העסק שלכם – לא אתם ספציפית - יישאר בקטגוריה של היתר מזורז ב', הבעיה שציינת, שאתם צריכים לפעול וזה, תיפתר.

לילך דחוח: נכון.

לילך דחוח: אבל יש בעיות אחר כך בדברים האחרים.

לילך דחוח: לא אכנס כעת לכל הדברים לעומק – מן הסתם, נעשה את זה בישיבות הבאות, אבל כן חשוב לי לומר שגם ברמה המהותית, מרכול כעסק, אין שום הצדקה שלא יהיה במסלול הירוק.

לילך דחוח: אנחנו נתונים לאורך כל השנה לפיקוח שוטף של המון-המון רגולטורים, כך שאין שום סיבה שעל בסיס תצהיר ועל בסיס אותם יחסי אמון שנאמרו כאן, בין הרגולטור לבין עסקים, ובדיוק כפי שמסעדות נפתחות חדשות לבקרים, גם סופרים נפתחים חדשות לבקרים בכל מיני מקומות.

לילך דחוח: זה לא עסק שבמהותו הוא מאוד-מאוד מסוכן.

לילך דחוח: זה עסק שמפוקח בשוטף, לכן אנחנו חושבים – יש לנו עוד נימוקים, אבל נדבר עליהם בהמשך.

לילך דחוח: העניין גם שבעבר היה רשיון לצמיתות בחלק ניכר מפריטי הרישוי, והיום הם קוצרו לשלוש שנים, גם לזה אין שום הצדקה, בטח על רקע כל הפיקוח שאנחנו מדברים עליו ועל הרפורמה שיש.

לילך דחוח: אנחנו מבקשים להחזיר אותם פריטי רישוי שהיו בעבר ברשיון לצמיתות, לצמיתות, ולא לקצר את התקופה הזו.

לילך דחוח: פה אכנס לאותם סטנדרטים שדיברתם עליהם ועל המפרטים.

לילך דחוח: רק אחדד כמה דברים.

לילך דחוח: גם ברמת הרשויות המקומיות יש הבדל בין – היום אין מפרטים, אבל יש הבדל בין הדרישות.

לילך דחוח: היום יש רשויות שמחמירות יותר, יש רשויות שהדרישות שלהן הן סבירות והגיוניות יותר לפתיחת רשת.

לילך דחוח: חייבים לעשות פה סטנדרטיזציה סבירה והגיונית, ושהיא לא מחמירה מדי, וגורמת לנו להיות כל הזמן תחת רדיפה של חידוש רשיון, של לרדוף אחרי פקידים שעושים את עבודתם, אבל כל אחד מהם מחזיק באיזו אמת, שלא ברור על סמך מה היא בהכרח מבוססת.

יואב קיש: אגב, הנושא של המפרטים, דיברנו עליו, אבל גם הנושא של לצלול לתוך התוכן של המפרט - אנחנו לא רוצים להיות במצב שכולנו אומרים: איזה יופי, יש מפרטים מסודרים, אבל כל מפרט הופך להיות משימה בלתי-אפשרית של בעל העסק.

יואב קיש: כאילו צריך לעשות RIA לכל מפרט.

לילך דחוח: ונקודה נוספת – יש הרבה מאוד כפילויות, שאנחנו נאלצים להתמודד אתן גם בשוטף – גם במסגרת בקשה לרשיון וגם במסגרת חידוש.

לילך דחוח: הרבה פעמים הכפילות היא בין הווטרינר העירוני למשרד הבריאות; פעמים שהווטרינר העירוני או משרד הבריאות מחליטים א' - במקום אחר זה יהיה אחרת; או הווטרינר העירוני מחליט שעל בסיס הדבר הזה הוא לא יחדש את הרשיון או לא נותן הערה כזאת, אבל משרד הבריאות לא נתן את ההערה הזו, וזה בסדר מבחינתו.

לילך דחוח: גם כאן בתוך כל הגורמים בתוך הרשות המקומית יש לפעמים כפילויות.

לילך דחוח: צריך גם כאן לייעל את ההליך.

לילך דחוח: אין סיבה שנעבוד מול כל כך הרבה גורמים כדי לקבל את החידוש של הרשיון.

לילך דחוח: אתן פה דוגמה.

לילך דחוח: יש לנו סניף מסוים במרכז הארץ, שכבר שנתיים אנחנו נמצאים בתהליך של חידוש, ומהסיבה הפשוטה, שאותו גורם רגולטורי מגיע כל פעם לביקורת, וכל פעם מעלה משהו חדש – אגב, לא משהו שלא היה קיים קודם.

לילך דחוח: כלומר אם זו היתה ביקורת שמעלה איזשהו נושא שלא היה ידוע עליו, ועכשיו זה ליקוי חדש – ניחא, אני מקבלת את זה.

לילך דחוח: אבל כל פעם במסגרת החידוש מועלים תנאים חדשים, שהיו יכולים להיות מועלים גם קודם.

לילך דחוח: תן לי פעם אחת מה שאתה רוצה שאטפל בו.

לילך דחוח: אני אדע שמול זה אני עומדת, אני אדע שבזה אני צריכה לטפל, אני אדע שזה התקציב שאני צריכה לנהל כדי לקבל חידוש לרשיון עסק, ולא כל פעם במסגרת חידוש - וזה למעשה מצב שבו שנתיים אין לי רשיון לעסק, ואני נמצאת רק בתהליך חידוש מתמשך.

לילך דחוח: ביקורת קלה - יש יד קלה על ההדק במסגרת חידושים לרשיון עסק.

לילך דחוח: גם בשינוי של בעלות, זה משהו טכני- דיברו על זה קודם בהיבטים אחרים.

לילך דחוח: צריך גם כאן לראות, איך מקלים את התהליך.

לילך דחוח: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: שמעני יצחק, כבאות והצלה.

יואב קיש: בבקשה.

יצחק שמעוני: צהריים טובים.

יצחק שמעוני: אני רוצה לדבר על זווית קצת שונה לכל התהליך הזה.

יואב קיש: מה תפקידך?

יצחק שמעוני: אני רמ"ח חקיקה ותקינה.

יצחק שמעוני: אני הייתי אחראי על כל ההובלה של המסלול בתצהיר שעבר לפני שנה בחוק.

יצחק שמעוני: אני אחראי על כל כתיבת המפרט האחיד שסיימנו אותו כבר.

יצחק שמעוני: עברנו במפרט האחיד – עשינו שוב ניהול סיכונים מאוד עמוק, ושינינו את כל המפרט האחיד, והורדנו עשרות דרישות בניהול סיכונים ואיזון מכובד.

יצחק שמעוני: המפרטים האחידים שלנו הם מאוד קריאים, מאוד ברורים.

יואב קיש: אם אשאל בעל מסעדה, הוא יגיד לי אותו דבר?

יצחק שמעוני: בהחלט.

יצחק שמעוני: אני מוכן להתחייב, גם לאותו בעל מספרה שדיבר.

יואב קיש: ובעל אולם?

יצחק שמעוני: אותו דבר.

לאה פדידה: אתם כל שנה דורשים משהו אחר.

יצחק שמעוני: ממש לא.

יצחק שמעוני: אנחנו חיים באיזה פידבק מאחורה.

יצחק שמעוני: המפרטים מפורסמים באתר 102 בשקיפות מלאה.

יצחק שמעוני: המסלול בתצהיר הוא הצלחה מאוד גדולה.

יצחק שמעוני: אנחנו רואים אחוזי עלייה ברישוי עסקים ברשויות המקומיות.

יצחק שמעוני: זה מוכיח שהתהליך הזה עובד.

יואב קיש: אתה יודע לומר מספרים?

יצחק שמעוני: כן.

יצחק שמעוני: עיריית תל-אביב הגיעה ל-80% - יכולים לדבר בעצמם - לעומת השנים האחרונות, שזה עלייה של עשרות אחוזים.

יצחק שמעוני: אצלנו העלייה היא- - -

נפתלי קאיקוב: בנתניה עלינו מ-60% ל-72%, ברשיונות עסקים.

נפתלי קאיקוב: החלוקה שהיתה בסירובים, שהיית בודק – איך יכול להיות שאין רשיונות – למה?

נפתלי קאיקוב: כבאות היתה מקום ראשון, תכנון ובנייה היה מקום שני.

נפתלי קאיקוב: היום תכנון ובנייה זה מקום ראשון – אמרתי לך, שיש בעיה במגזר הערבי - והם ירדו משמעותית.

יצחק שמעוני: אנחנו ירדנו משמעותית משתי סיבות עיקריות.

יצחק שמעוני: אני אומר את ההקדמה הזאת רק בגלל מה שאני רוצה לומר בהמשך.

יצחק שמעוני: השינוי הוא משמעותי.

יצחק שמעוני: אני במשך השנתיים האחרונות קיימתי עשרות מפגשים עם תעשיינים, עם כל הסקטורים שיש, עם כל עשר הקבוצות, בליווי משרדים אחרים ולא בליווי משרדים אחרים, בליווי נציגי התעשיינים ו- - - המסחר וכל מי שרק צריך.

יצחק שמעוני: ואני גיליתי כמה דברים על הנושא הזה, שבהם אני רוצה לשתף את הוועדה.

יצחק שמעוני: נאמרים פה הרבה דברים ואני חושב שאני בעד כולם, כי המחויבות שלנו הוכיחה את עצמה, כלומר אנחנו כן מחויבים לאזרח.

יצחק שמעוני: עוד משפט אחד בסוגריים - הכבאות שמה את האזרח במקום ולא את הארגון במקום.

יצחק שמעוני: לכן הצלחנו לעשות את הרפורמות האלה במהירות יחסית קצרה.

יצחק שמעוני: כיוון שאנחנו מחויבים, הסתובבנו עשרות מקרים, בייחוד אני, וגיליתי כמה תופעות.

יצחק שמעוני: ראשית, כדי ליישם את התהליך הזה, שנעשה פה, או נעשה ברפורמות הקודמות, שלא כל כך הצליחו ביישום שלהן – זה כי האזרח לא יודע מה עשו בשבילו.

יצחק שמעוני: בעיה נורא קשה.

יצחק שמעוני: כשאני מסתובב בתעשיית המלאכה הזעירה והבינונית, ואני רק נותן נתונים שהוצאנו מהלמ"ס, ועבדנו אתם – 87% מהתעשייה והמלאכה, שזה רוב התעשייה במדינת ישראל למעשה, נמצאת במסלול תצהיר, כלומר נמצאת באחריות מחזיק הנכס.

יצחק שמעוני: כאשר אני פונה להתאחדות התעשיינים הזעירים ואומר: שתפו פעולה עם גוף ממשלתי, ונעשה פעולה שתוביל א האזרח להבין מה הדרישות שלו - לא כל כך נענינו בפתיחות כזו או אחרת.

יצחק שמעוני: אם לא יהיה בכל התהליך הזה הבנה איך עוברים משלב החקיקה לשלב היישום, שהוא החלק הקשה פה, ואיך עוברים את היישום הזה לתהליך – אנחנו עשינו במסלול תצהיר שיתוף פעולה מלא עם כל הרשויות המקומיות, יחד עם חווה, שביושבת פה.

יצחק שמעוני: זה הצליח, כי הצלחנו לעשות שיתופי פעולה.

יצחק שמעוני: אם לא יהיו שיתופי פעולה ואם לא תהיה הבנה של הדבר הזה – זה הדבר הראשון שאני רוצה לומר.

יצחק שמעוני: הדבר השני שיש לומר, הנושא שהממשלה צריכה לצאת בקמפיינים של הסבר, שהאזרח צריך לקחת אחריות.

יצחק שמעוני: מחזיק הנכס, זה העסק שלו.

יצחק שמעוני: הוא צריך לקחת אחריות.

יצחק שמעוני: כשאני מסתובב בעסקים, ורואה רשלנות - לא בכולם, חלילה – אבל רואה רשלנות שיכולה לסכן חיי אדם, הוא צריך להבין שאם הרגולטור ירד לו מהווריד, נקרא לזה בשפת הרחוב – הוא צריך לקחת אחריות.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: זו המשוואה.

יצחק שמעוני: אנחנו בעד רשיונות עסק לצמיתות, בעד הכול - רק יש להבין שהרגולטור צריך לקבל סמכויות נכונות, לבצע את הביקורות שלו, ולאכוף את הדברים.

יצחק שמעוני: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: יש לנו מספר דוברים, אבל מעט מאוד זמן, אז אני מקצר את הזמנים לדקה לדובר.

יואב קיש: עו"ד הדס אגמון, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, בבקשה.

יואב קיש: את קצת יותר תקבלי בגלל התפקיד.

הדס אגמון: אני לא צריכה להרחיב, כי אני מאמינה שנדבר בהרחבה בהמשך, אבל במישור העקרוני נראה לי שאין מחלוקת על כך שנגישות, שירות לעסקים בכל גודל היא מרכיב הכרחי בשילוב של אנשים עם מוגבלות ובהגשמת זכותם להשתתפות שווה בכל היבט של החיים.

הדס אגמון: החשש שלנו הוא שהרפורמה הזאת בהיבט של המנגנון, לא מבטיח עמידה בדרישות הנגישות.

הדס אגמון: המצב הקיים כיום, שמורשה הנגישות הוא עובד של הרשות, גם בו המציאות עדיין לא- - -

יואב קיש: אבל מה את מציעה?

יואב קיש: לא לתת רשיון עסק בלי שאתם עושים ביקורת?

הדס אגמון: בלי שהרשות המקומית עושה ביקורת.

הדס אגמון: כמו שקיים כיום.

יואב קיש: ודאי שנושא הנגישות חשוב לי מאוד – אני ודאי לא מזלזל בו, אבל גם נושא הבריאות – סליחה, אתה מפריע.

יואב קיש: מי אתה?

קריאה: - - -

יואב קיש: היא תגיד מה שהיא רוצה, ואם יש לך בעיה, אחרי זה תפנה אליה, אבל לא באמצע שהיא מדברת, אתה הולך אליה ומעיר לה.

יואב קיש: תמשיכי לדבר, אבל אחזור לדיון שאני אמרתי.

יואב קיש: אני חושב שכמו כל המשרדים האחרים – לצורך העניין, אני רואה אתכם - זה לא אותו דבר, אבל כמשרד עם דרישות מסוימות, כמו שיש למשרד הבריאות דרישות, כמו שיש למשרד הפנים דרישות.

יואב קיש: אנחנו צריכים להחליט האם הדרישה פה היא עודפת על הקלת הרגולציה, או גם בעניין הזה, אפשר לבנות, במירכאות, על תצהיר של בעל העסק, ואם הוא לא עומד בתצהיר, ייענש לחומרה, כפי שאמור לקרות במשרדים אחרים.

יואב קיש: כלומר אני לא בטוח שהפתרון הנכון יהיה: אף אחד לא מקבל רשיון עסק עד שלא באו ובדקו אותו, כמו שאני לא בטוח שזה נכון לגבי משרד הבריאות או לגבי משרד אחר או לגבי הרשות המקומית.

יואב קיש: לכן נפעיל שיקול דעת בעניין הזה.

יואב קיש: בסופו של דבר אם יש לעסק מסוים התחייבות לנגישות, והוא לא עומד בה, ומילא תצהיר שקרי – ייענש בחומרא.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים עם בר רפאל.

יואב קיש: בבקשה.

בר רפאל: הי.

בר רפאל: אני בר רפאל.

בר רפאל: אני בעל מספר עסקים קטנים – בתל-אביב, בראשון, בהרצליה – ברים, מסעדות, חיי לילה.

בר רפאל: ישבתי פה כל הדיון ושמעתי את כולכם מדברים.

בר רפאל: אני רוצה לומר תודה רבה.

בר רפאל: בעצם כולכם מייצגים אותנו ומנסים לעזור לנו, אבל אף אחד מאתנו לא דיבר.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: הייתם מוזמנים.

יואב קיש: אני מאוד שמח- - -

בר רפאל: התעקשתי לומר כמה מילים, גם אם אחזור על כמה דברים שנאמרו.

בר רפאל: חשוב לי לומר תודה לכולם על כל המאמץ שאתם עושים.

בר רפאל: באמת חשוב לנו.

בר רפאל: אתם מדברים על נתונים, על מספרים, אבל אנחנו חיים את זה.

בר רפאל: זה החיים שלנו.

בר רפאל: זאת הפרנסה שלנו.

בר רפאל: אני בן 35.

בר רפאל: אני עושה את זה חצי מהחיים שלי.

בר רפאל: מזה אני מתפרנס, מזה אני חי, מזה אני מקיים את הבית שלי, את אשתי, את הילדים – בעתיד, אז תבינו – זה לא מספרים ונתונים בשבילנו.

בר רפאל: זה החיים שלנו.

בר רפאל: אני מנהל עסק שמגלגל מחזור של פחות מ-5 מיליון שקלים בשנה.

בר רפאל: זה עסק מאוד-מאוד קטן.

בר רפאל: רוב העסקים שלנו הם כאלה.

בר רפאל: אני לא צריך לספר לכם מה העסקים האלה עושים לגלגל של התעשייה בארץ; בטח עסקים מהסוג שלנו, שמביאים לפה את כל התיירים, מביאים אנשים מחוץ לעיר, מעבירים אותם בין ערים.

בר רפאל: העסקים האלה חשובים מאוד למנוע הצמיחה, כפי שנאמר פה, ואנחנו עובדים מאוד-מאוד קשה בשביל זה.

בר רפאל: זה לא שאתה קם בבוקר יום אחד, ואתה פותח בר.

בר רפאל: אתה עושה את זה הרבה מאוד שנים, אתה לומד את המקצוע.

בר רפאל: אמנם לא לומדים את המקצוע הזה בבית הספר, אבל זה משהו שאנחנו לומדים אותו יום-יום, ואנחנו משפרים אותו בשביל הקהל שמגיע אלינו מהארץ ומחו"ל, וחשוב לתת על זה דגש.

בר רפאל: להבדיל משנים קודמות – אני לא יודע מה היה, אבל מסיפורים ששמעתי, היום בעלי עסקים מהתחום שלנו הם לא אנשים שבאים מהמקומות הנמוכים בחברה – מה שהבנתי שהיה כך בעבר.

בר רפאל: היום בעלי עסקים מהתחום שלנו הם אנשים משכילים, אנשים בעלי תארים, אנשים שרוצים להתקדם בחיים.

בר רפאל: העסק הזה הוא לא ברירת מחדל; הוא משהו שאנחנו עושים אותו מבחינה.

בר רפאל: אנחנו בוחרים לעסוק בתחום הזה.

בר רפאל: אנחנו מאמינים ואוהבים את מה שאנחנו עושים.

בר רפאל: קשה לנו מאוד-מאוד להתנהל.

בר רפאל: כל ההתנהלות מול הגופים לפעמים מגיעה לרמה – מצטער שאני אומר את זה – לפעמים מגיעה לרמה בריונית.

בר רפאל: קשה לי להתנהל מול גופים מסוימים, כשמגיע לי נציג של גוף מסוים, שאני מרגיש שהוא מרגיש שהכוח נמצא בידיים שלו, ומתנהג ככה.

בר רפאל: היום יותר קל לי, כפי שנאמר כאן, לקחת עורך דין, לשים לו כסף, לומר לו: צא לדרך, תילחם את המלחמה שלי, במקום ללכת ולעשות את הפעולות שאני צריך לעשות.

בר רפאל: בפועל אנחנו עובדים שנים בלי רשיון עסק.

בר רפאל: אתם מדברים על מפגע סביבתי?

בר רפאל: מאיפה אתה יודע איזה מפגע סביבתי יש אצלי בעסק?

בר רפאל: אתה לא מגיע אליי.

בר רפאל: אני עובד בלי רשיון כבר שנתיים.

בר רפאל: מאיפה אתה יודע מה קורה אצלי בעסק?

בר רפאל: אולי זה הרבה יותר חמור ממה שאתם מדמיינים בכלל.

בר רפאל: אתם נותנים לנו לעבוד ככה, ואתם לא נותנים לנו לעבוד בצורה מסודרת, אבל אנחנו עובדים, אנחנו פעילים.

בר רפאל: זה נראה לי אבסורד.

בר רפאל: זה נראה לי לא הגיוני.

בר רפאל: זה לא נראה קורה בשום מקום בעולם.

בר רפאל: לסיכום, אני מאוד מתחבר למה שאמרתם.

בר רפאל: נשמח להצהיר על מה שאנחנו צריכים להצהיר.

בר רפאל: נשמח לעבור ביקורות, נשמח לעשות את הדברים בצינורות המקובלים.

בר רפאל: אני גם מאוד מתחבר למה שאיילת אמרה קודם.

בר רפאל: אני מנהל עסקים בכמה ערים.

בר רפאל: בכל עיר הדרישות הן שונות, וההתנהלות היא אחרת.

בר רפאל: נורא קשה לנו לעבוד ככה.

לאה פדידה: לך יש רישוי עסקים, נכון?

לאה פדידה: שלא יבואו לחפש אותך.

לאה פדידה: ..

בר רפאל: אגב, זה במיוחד קורה אצלנו בתחום של משקאות משכרים.

בר רפאל: משקאות משקרים – יש הרבה מאוד הגבלות.

בר רפאל: כל שנה צריך לחדש.

בר רפאל: יש המון שינויים קטנים, וכפי שנאמר, חודש לפני רשיון יש איזו תקנה חדשה, וצריך להחליף הרבה מאוד מערכות.

בר רפאל: אנחנו עובדים על חתך רווח מאוד נמוך.

בר רפאל: אנשים חושבים שבעלי ברים ומועדונים עושים מיליונים.

בר רפאל: זה לא נכון.

בר רפאל: אני שותף בארבעה עסקים, כדי לעשות משכורת סבירה.

בר רפאל: אני לא מסכן חלילה.

בר רפאל: לא צריך לרחם עליי.

בר רפאל: אבל אנחנו עובדים מאוד-מאוד קשה בשביל זה.

בר רפאל: במקום להתעסק בתוכן, אנחנו מתעסקים בדברים אחרים.

בר רפאל: אני מאוד מקווה שזה יתקדם, ומודה לכולכם על העזרה שאתם נותנים לנו.

בר רפאל: תודה רבה על הזמן.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: יש לנו שני דוברים נוספים.

יואב קיש: אני מבקש דקה לכל אחד.

יואב קיש: עו"ד חופית שטרן מרמי לוי, בבקשה.

חופית שטרן: קודם כל, אנחנו מברכים על הרפורמה.

חופית שטרן: אנחנו מודים למשרד רוה"מ ומשרד הפנים.

חופית שטרן: אני מצטרפת לחברתי לילך בעניין שאנחנו מרגישים סוג של עבריינים, לפני שבכלל התחלנו לעבוד.

חופית שטרן: אני גם עורכת דין במקצועי וגם מנהלת רישוי עסקים והנכסים של רמי בכל הרשת.

חופית שטרן: אני נתקלת לא פעם בדרישות הזויות ושונות בין רשות לרשות.

יואב קיש: זה נובע ממה?

יואב קיש: לא ממשרדי הממשלה אלא מדרישות הרשות עצמן?

חופית שטרן: גם מדרישות הרשות עצמן.

יואב קיש: לרשויות יש דרישות שונות בין רשות לרשות כרשות מקומית – לא קשור להיתר בנייה?

יואב קיש: עזבי את היתר הבנייה.

יואב קיש: אני מדבר מעבר לזה.

חופית שטרן: כן.

חופית שטרן: למשל, הווטרינר ברמלה דורש ממני רשימת דרישות מסוימות- - -

יואב קיש: זה לא משרד החקלאות?

חופית שטרן: לא.

יואב קיש: גם בזה נצטרך לעשות סדר.

חופית שטרן: כן.

חופית שטרן: אנחנו מרגישים שאנחנו הולכים לאיבוד.

חופית שטרן: החוק כביכול נראה יפה וכתוב נכון, אבל בפועל אין איזה יישום.

חופית שטרן: זה נראה לצורך הכותרת, באופן מלאכתי.

חופית שטרן: בפרקטיקה אין חיבור בין הפרקטיקה לבין החוק.

חופית שטרן: בפועל אנשי עסקים סובלים.

חופית שטרן: הם לא מצליחים להרים את הראש.

חופית שטרן: כל פעם זה דרישות הזויות, המון משאבים שצריך להשקיע.

חופית שטרן: אין יד לוחצת.

חופית שטרן: זו התחושה האישית שלי, זו התחושה של הבוס שלי, וזה מדבר לעוד בעלי עסקים במגזר כמונו, קטנים כגדולים.

חופית שטרן: בעל עסק שרוצה סך הכול, והוא מנוע צמיחה בשוק, צריך לתת לו לעבוד; לא לשים לו מקלות בגלגלים.

יואב קיש: אין ספק שזו מטרת החקיקה.

חופית שטרן: אבל זה לא נראה כך.

חופית שטרן: זו מטרת החקיקה לצורך הכותרת.

יואב קיש: לא, החקיקה הספציפית הזו.

יואב קיש: נשב על הפרטים.

חופית שטרן: עוד דבר.

חופית שטרן: אנחנו מדברים על העניין של הרשיון.

חופית שטרן: אנחנו מבקשים את העניין של הרשיון לצמיתות לפרק זמן ארוך כמה שיותר.

חופית שטרן: אנחנו מבקשים שפרק הזמן לרשיון, חוץ מהמסלול של התצהיר, שיהיה זמן סביר.

חופית שטרן: עשרה חודשים זה המון זמן.

חופית שטרן: צריך שיהיה - מגיעים הרגולטורים, ואתה מרגיש שיש אפילו בניצול הכוח שלהם לרעה.

חופית שטרן: הם מתעללים בבעלי עסקים.

חופית שטרן: אני מצטערת שאני מדברת בבוטות, אבל יש ניצול לרעה, שהיה לי סניף, בלי להיכנס לפרטים, שאמר לי: את לא מקבלת רשיון כי יש אבק על המטפים של כיבוי האש.

חופית שטרן: דברים כאלה קטנים – תביאי לי הצהרה על ניקוי מטלטלין.

חופית שטרן: לא ייתכן דבר כזה.

חופית שטרן: זה בלתי-נסבל.

חופית שטרן: דבר אחרון.

חופית שטרן: חוק התכנון והבנייה.

חופית שטרן: יש לנתק את הקשר בין רישוי עסקים לחוק התכנון והבנייה.

יואב קיש: דיברנו על זה.

יואב קיש: לא יודע אם היית.

יואב קיש: משרד המשפטים התייחס.

יואב קיש: אחרונת הדוברים ואז נסכם.

יואב קיש: עינב בר כהן, חברת מועצת העיר ירושלים.

עינב בר כהן: נכון.

עינב בר כהן: החזקתי את תיק העסקים ארבע שנים, אז התעסקתי הרבה בחוק רישוי עסקים.

עינב בר כהן: אצטרף לברכות של כולם.

עינב בר כהן: לא אחזור על דברים שנאמרו, אבל יש שני נושאים מרכזיים, שמבחינתי הם סופר חשובים.

עינב בר כהן: אחת, שמחתי לשמוע את בעל העסק שדיבר פה, כי אני פוגשת אותם יום-יום במשרד.

עינב בר כהן: הם נכנסים אליי למשרד אבודים – אבודים מול החקיקה, אבודים מול הרגולטור, אבודים מול הגורמים שהם חופפים.

עינב בר כהן: משרד הבריאות רב עם הווטרינר העירוני על אותו דבר בדיוק בשני חוקים שונים, ואני בעצמי מצאתי את עצמי הרבה פעמים נמצאת אל מול החוק הזה חסרת אונים, וגם הרשות המקומית.

עינב בר כהן: דיברו פה על התנאים של הרשות המקומית, אבל יש להבין שאני, לצורך העניין, לא יכולה לומר למשרד הבריאות מה לעשות.

עינב בר כהן: הוא קובע עבורי, ואני כביכול זו שנותנת את הרשיון.

עינב בר כהן: כלומר גם המשחק הזה בין הגורמים השונים, הוא מאוד-מאוד בעייתי.

עינב בר כהן: ה-one stop shop שמדברים עליו זה ההבנה שבסופו של דבר הרשות היא לא רק זו שתיתן את החותמת אלא זו שתוכל גם לעבוד עם גורמי הרישוי אצלה ברשות.

עינב בר כהן: אם עכשיו לצורך העניין, משרד הבריאות, יישב נציג בעיריית ירושלים, וכיבוי אש בעיריית ירושלים, ולמשטרה, יהיה לה נציג בעיריית ירושלים, אני אוכל לעבוד עם העסקים הקטנים בעיר.

עינב בר כהן: המצב כיום הוא שזה בלתי-אפשרי.

עינב בר כהן: אני רוצה להתייחס לנושא של המפרטים, כי דיברו על זה.

עינב בר כהן: כבר נעשה ניסיון בעבר.

עינב בר כהן: אני יושבת חמש שנים בוועדות.

עינב בר כהן: היו יו"רים של ועדות הפנים שהתחלפו, ועדיין ניסו להביא את המפרטים מכל מיני גורמים כאלה ואחרים, וכל פעם דפקו על השולחן וכל פעם זה לא קרה.

עינב בר כהן: אני לא מזלזלת חלילה.

עינב בר כהן: אני רק אומרת, שיש עניין גם להסתכל על המפרטים האחידים משני המקומות – אחד, להבין שבסופו של דבר מפרט אחיד, לא צריך עכשיו שכל רגולטור יעמיס על המפרט האחיד – כי זה מה שקרה בעבר – את כל החששות שלו, יבוא לבעל העסק בקצה בסופו של דבר, כשיש עוד עשרים דרישות נוספות, שאף אחד לא יכול לעמוד בהן.

עינב בר כהן: אז אם בסוף עושים את המפרטים האחידים, ורוצים לבוא מברכים ויוצאים מקללים - כי זה מה שקורה בפועל.

עינב בר כהן: הדיון על המפרטים האחידים הוא סופר חשוב.

עינב בר כהן: הוא בסוף מייצר מצב שאין שיקול דעת לרגולטור, שהוא מה התנאים האחידים לכולם, שהוא מביא פעם אחת לבעל עסק בראשון ולמי שמכין חביתה בדימונה, אותה דרישה בדיוק.

עינב בר כהן: וגם את ההבנה – אמרתי את זה כמה וכמה פעמים בוועדות - בסוף צריך לבחור, איפה המחוקק ואפה אנחנו כרגולטור מתערבים.

עינב בר כהן: צריך להבין ולייצר סדרי עדיפויות.

עינב בר כהן: אם רוצים להתעסק בכל לחמנייה שמכינים אותה בכל קיוסק בשכונה, או רוצים להתעסק בסוגיית הקורנפלקס בסופו של דבר ובמפעלים הגדולים.

עינב בר כהן: היום, כשאני רואה את המסעדות מחוץ לחקיקה, אני אומרת: אנחנו חוטאים לחלוטין.

עינב בר כהן: פריטי הרישוי של המזון הם אחד הקשים שיש להביא אותם לידי רשיון, בגלל משרד הבריאות, בגלל הווטרינר, בגלל הרבה מאוד דברים שנאמרו פה, וצריך לחשוב טוב-טוב, איך עושים את הרפורמה הזו נכון, כי אני חושבת שיש פה הזדמנות אמתית לעזור לעסקים לא רק ברמה הבירוקרטית, אלא גם בנטל הכלכלי.

עינב בר כהן: זה עולה כסף, והרבה מאוד.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: תומר, היועץ המשפטי, בבקשה.

תומר רוזנר: תודה רבה, אדוני.

תומר רוזנר: אדבר ממש במבזקים, ואשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו.

תומר רוזנר: הרפורמה הזו היא המשך של רפורמה קודמת מ-2011, שנכשלה - ביישום ולא בחקיקה.

תומר רוזנר: החקיקה שמוצעת פה בנויה על הרפורמה הקודמת, וממשיכה אותה.

תומר רוזנר: הניסיון שנלמד הוא שהמפתח הוא היסוד.

תומר רוזנר: לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, שחשוב מאוד, שהוועדה תיתן דעתה לנושא של המפרטים, הן לנושא של התמיכה התקציבית והאנושית של הרגולטורים השונים והן מבחינת הסטטוס וכו', וגם מבחינת הנושא של טיפול במצבים שמשרדי הממשלה או נותני אישור אחרים לא יעמדו בלוחות הזמנים שניתנו בהחלטת הממשלה לגבי השלמת המפרטים.

תומר רוזנר: נושא נוסף – נושא חידושי הרשיון, שעלה פה הרבה, ונושאים שקשורים לנושא חידושי הרשיון ומסמכים שצריכים להגיש בנושא של חידושי רשיון.

תומר רוזנר: הנושא הזה מוסדר בתקנות.

תומר רוזנר: לכן אני חושב שהוועדה צריכה לבקש, שנושא התקנות האלה יהיה בפניה במהלך תהליך החקיקה, כי החוק לא מתייחס לזה אלא רק קובע את המסגרת.

תומר רוזנר: נושא שלישי, שחשוב שיהיה בפני הוועדה, שהוא מעבר לנושא שמטופל, זה נושא עצם הצו ופריטי הרישוי.

תומר רוזנר: יש כוונה לעשות שינוי משמעותי בנושא של פריטי הרישוי ותקופות הרישוי וכו'.

תומר רוזנר: שמענו כאן כמה חשוב למגזר העסקי נושא תקופות הרשיון ותהליך חידושי הרשיון.

תומר רוזנר: לכן חשוב מאוד לטפל בעניין הזה.

תומר רוזנר: נושא תכנון ובנייה – כמובן, אני מתחבר לנטייה שנשמעה כאן, לא לנתק, אבל להחליש את הקשר בין הנושא של רישוי עסקים לבין אכיפת דיני תכנון ובנייה.

תומר רוזנר: נושא שלא עלה בהצעת החוק, אבל אנו חושבים שצריך להציע לוועדה כן לטפל בו במסגרת הזו, בגלל חלון ההזדמנויות שכל משרדי הממשלה נמצאים סביב השולחן, ויש מחויבות של משרדי המטה - של האוצר, פנים ומשרד ראש הממשלה לנושא של רישוי עסקים – זה נושא הבטיחות של עסקים שהם מרובי קהל.

תומר רוזנר: זה נושא שנופל כיום בין הכיסאות, ולא מקבל טיפול.

תומר רוזנר: הוא נושא שמסכן חיים.

תומר רוזנר: חשוב מאוד לטפל בו, אם יתאפשר.

תומר רוזנר: ולבסוף, נושא הנגישות – שהוא בפני עצמו.

תומר רוזנר: הוא נושא שהועלה כאן, אבל אני חושב שהעמדה שהציג יושב-ראש הוועדה היא העמדה שצריכה להוביל את הוועדה גם בטיפול בנושא הזה.

תומר רוזנר: נושא אחרון שלא נפתח לדיון כאן, תהיה לו משמעות רבה בחקיקה, הוא נושא הפיקוח והאכיפה.

תומר רוזנר: ככל שאנחנו מקלים את הרגולציה והולכים לכיוון של יחסי אמון, יש לתת בידי הרגולטור כלי אכיפה יעילים למצבים שבהם האמון הזה מופר.

תומר רוזנר: אני מניח שבעיקרון יש על כך הסכמה.

תומר רוזנר: ההצעה הממשלתית בהקשר הספציפי הזה של נושא הפיקוח והאכיפה טעונה ליבון ועבודה משמעותית, כי היא נעשתה בחופזה, נאמר, לקראת חוק ההסדרים.

תומר רוזנר: לכן בעניין הזה הוועדה תצטרך להשקיע השקעה משמעותית של זמן בנושא הפיקוח והאכיפה.

תומר רוזנר: לבסוף, הנושא של הוראות המעבר והתחילה של החוק.

תומר רוזנר: כרגע מוצעות הוראות תחילה ומעבר שיקשו מאוד על היישום של הרפורמה, ויחלישו מאוד את האפשרות ליישם אותה בצורה יעילה.

תומר רוזנר: לכן יש לתת דגש משמעותי מאוד לנושא של טיפול בהוראות התחילה והוראות המעבר, כדי להבטיח שהיישום של הרפורמה הזו יצליח בפועל באמת.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הרבה דברים.

יואב קיש: קודם כל, הדיון הבא אמור היה להיות ב-12:00; נתחיל אותו ב-12:10.

יואב קיש: אני רוצה לומר כמה מילים לסיכום.

יואב קיש: כפי שאמרתי, הישיבה הבאה תהיה ביום שלישי ב-14:00.

יואב קיש: אני מבקש לישיבה הבאה התייחסות של משרדי ראש הממשלה והפנים לגבי מה קורה אם משרד מסוים לא עומד בלוחות הזמנים ולא מביא מפרט – איך מחליפים אותו, ואני אומר חד וחלק – המשמעות, להחליף אותו.

יואב קיש: שתיים, איך עושים את נושא ה-RIA לכל מפרט.

יואב קיש: שלא נמצא עצמנו מקשים ולא מקלים.

יואב קיש: כלומר אני רוצה גם ביקורת עקרונית ומהותית על כל מפרט, כדי שלא תהיה פה השתוללות.

יואב קיש: אלה שני נושאים שאני מבקש תשובות לישיבה הבאה.

יואב קיש: משרד הבריאות, אתם מבחינתי על המוקד, במירכאות, כמו שאומרים בישיבה הבאה, כולל הנושא של מסעדות.

יואב קיש: אני רוצה להבין את הגישה שלכם לגבי מסעדות.

יואב קיש: כל עולם המזון, לצורך העניין, בעניין הזה.

יואב קיש: אני יכול לומר לכם, לצורך העניין – אם הכבאות לא היתה עושה את העבודה שהם עשו, הם היו במקומכם, אבל כרגע אתם המובילים בעניין.

יואב קיש: לכן נתמקד בעניין הזה, אז תבואו מוכנים עם תשובות והסברים.

יואב קיש: אני אומר לכם – גישת הוועדה היא ללכת לקולא ולא לחומרא.

יואב קיש: תבואו במקום הזה.

יואב קיש: אני יוצא מהנחה שגם לכם יש תפישה מערכתית, ותאם מבינים מצד אחד את הסיכונים, אבל מצד שני, את הקשיים שהדברים אלה מערימים, ונצרה לבחון את הדברים הללו לעומק.

יואב קיש: נדון בדברים האלה בישיבה הבאה, כאשר נושא התכנון והבנייה עם משרד המשפטים – זה לא יהיה בישיבה הבאה אלא לאחר מכן, אבל כן כל הנושא – אני אומר גם למשרד הפנים, שאתם מרכזים את זה – כל נושא תקופות חידוש הרשיון – גם נדבר עליהם.

יואב קיש: נרצה, לפני שניכנס להקראת החוק, ללבן כמה שיותר נושאים, ולהגיע להסכמות ולהבנות, איך אנחנו רוצים שהעסק הזה ייראה, כדי שבהליך החקיקה נוכל לרוץ מהר, ולרכז את התיקונים ולהתקדם אתם.

יואב קיש: נתחיל לצלול כבר בישיבה הבאה.

יואב קיש: אמרתי מה הדברים.

תומר רוזנר: גם הנושא של תקציבים, כוח אדם.

תומר רוזנר: נושא של מחשוב – הם רוצים לעשות מחשוב.

יואב קיש: אני לא יודע אם נספיק לישיבה הבאה, אבל אין ספק שצריך להיערך לזה, לבחינת היישום.

יואב קיש: בסוף נכשלנו על היישום, והמשמעות היא תוכנית פעולה, איך העסק הזה צריך לעבוד.

יואב קיש: חלק מזה, זה התקנות שדיברת עליהן קודם, שעוד לא ראינו, אבל קודם כל אני רוצה להתמקד במה שאמרתי לישיבה הבאה, וכנראה לישיבה שאחרי זה, נצטרך לדבר על המעטפת.

נפתלי קאיקוב: דיברנו גם על ה-one stop shop.

יואב קיש: זה לא יהיה בישיבה הבאה – לא נספיק.

יואב קיש: שוב – כרגע נתמקד – משרד הבריאות, לפעם הבאה, נושא של המפרטים – איך מחליפים את המשרדים ואיך עושים RIA למפרטים.

יואב קיש: אני רוצה את זה בחוק, והנושא של התקופות וחידוש הרשיון, מה ומתי.

יואב קיש: מנכ"ל משרד הבריאות צריך להיות נוכח.

יואב קיש: אם לא, נחליט בלעדיו.

יואב קיש: תודה רבה, הישיבה נעולה.