ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 738, 2018-05-07 11:30

איתן כבל: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, יועצות, רשמת, דובר, אורחים נכבדים.

איתן כבל: על סדר-היום: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 67) (הרחבת האיסור על שיגור דבר פרסומת).

איתן כבל: גברתי, איפה אנחנו אוחזים?

אתי בנדלר: מתחילים עכשיו בהכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית.

אתי בנדלר: מבחינתי, אפשר לקרוא ישר את הצעת החוק.

אתי בנדלר: במקום שיש למישהו הערות או תיקונים – נעשה את זה.

איתן כבל: נתחיל את ההקראה.

אורי מקלב: הוא מבושל כבר.

אורי מקלב: צריך להודות לכם על זה.

אתי בנדלר: כמעט לגמרי בשל.

איתן כבל: אקריא, ואתם תעצרו אותי.

איתן כבל: חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' ), התשע"ח-2018.

איתן כבל: תיקון סעיף 30א.

איתן כבל: 1.

איתן כבל: בחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982‏, בסעיף 30א – (1) בסעיף קטן (א) – (א) בהגדרה "דבר פרסומת" – (1) לפני "מסר המופץ באופן מסחרי" יבוא "כל אחד מאלה"; (2) הקטע החל במילים "מסר המופץ באופן מסחרי" עד המילים "בדרך אחרת" יסומן כפסקה "(1)"; (3) הקטע החל במילים "וכן מסר המופץ לציבור" עד המילים "או תעמולה" יסומן כפסקה "(2)", ובה המילה "וכן" – תימחק; (4) אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) מסר שאינו דבר פרסומת כאמור בפסקה (1) או (2), המופץ לציבור הרחב, הכולל הצעה לנמען להתקשר למספר טלפון מסוים לשם קבלת מסר כלשהו, למעט מסר כאמור מאת המדינה ומוסדותיה, או מסר כאמור שתכליתו העברת מידע ששלח גוף הצלה כהגדרתו בפקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל"א–1971‏, לשם מילוי תפקידו, וכן מסר ששלח גוף שקבע השר, באישור ועדת הכלכלה;".

אתי בנדלר: אדוני, אני רוצה לומר כמה מילים.

אתי בנדלר: פסקאות (1), (2) ו-(3) זה תיקונים טכניים כדי להוסיף את הסוג החדש של פרסומת שחבר הכנסת והוועדה בעקבותיו ביקשו להחיל עליו את הוראות סעיף 30א, דהיינו איסור לבצע שליחת פרסומת מהסוג הזה, ואם שולחים, אלא בתנאים הנקובים באותו סעיף והתוצאות המשפטיות למקרה של הפרת ההוראה הזו.

אתי בנדלר: מה שמוצע להוסיף, מעוגן בפסקה (4) המוצעת, שבה מוצע להוסיף את מה שקיים כיום בהגדרה "דבר פרסומת" – לחלק לפסקאות, והקיים כיום, ללא שינוי, פרט לכתיבה אחרת או לקביעה טכנית אחרת, יעוגן בפסקאות (1) ו-(2).

אתי בנדלר: החידוש הוא בפסקה (3) המוצעת – זו הצעתו של חבר הכנסת מקלב.

אתי בנדלר: אדוני קבע את זה כבר עם תיקון שעשינו הבוקר, ושלחנו רק לוועדה.

אתי בנדלר: לכן ייתכן שכשקראת את זה, אנשים אמרו:

אתי בנדלר: אנחנו לא מכירים את ההצעה.

אתי בנדלר: ההבדל בין מה שהתפרסם ברשומות, והתקבל בקריאה הראשונה בכנסת, למוצע כאן, הוא לאשר לשר באישור ועדת הכלכלה, להוסיף סוגי מסרים שיישלחו על-ידי גופים נוספים, שיוחרגו מהכלל הזה.

אתי בנדלר: מדובר בכל אותן הטרדות או מטרדים שנשלחים לציבור הרחב, שכוללים הצעה, להתקשר למספר טלפון מסוים לשם קבלת מסר כלשהו.

אתי בנדלר: אבל במהלך הכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה הובאו כל מיני דוגמאות, של מסרים שיש חשיבות ציבורית לשלוח אותם ולאשר אותם, כמו מסרים הנשלחים על-ידי המדינה ומוסדותיה, שתכליתו העברת מידע ששלח גוף הצלה.

איתן כבל: מערכת הביטחון מעבירה- - -

אתי בנדלר: את כל אלה מוצע להחריג מלכתחילה.

אתי בנדלר: בעת הדיונים הועלו שאלות לגבי גופים נוספים, שאולי יש להחריג אותם – סליחה, מסרים מאת גופים אחרים.

אתי בנדלר: למשל, דיברו על מוסדות חינוך, למשל.

אתי בנדלר: איני זוכרת.

אתי בנדלר: ניסינו למצוא קו משותף לכל הדוגמאות שהועלו בוועדה, והגענו למסקנה שאם נחריג על סמך דוגמאות את סוגי הגופים שאותן דוגמאות משתייכים אליהם, נרחיב את זה מדי, כי עלו אז שתי אפשרויות: אל"ף, כל תאגיד שהוקם בחוק, וכל חברה ציבורית.

אתי בנדלר: חברה ציבורית – למשל, דובר על חברת חשמל.

אתי בנדלר: בדקנו, באילו חברות ממשלתיות.

אתי בנדלר: חברת חשמל היא חברה ממשלתית.

אתי בנדלר: ראינו שבהן יש חברות שהנחנו, שאתם לא תהיו מעוניינים להחריג אותן – לפי סדר האל"ף-בי"ת, כפי שמתפרסם באינטרנט, רשימת החברות הממשלתיות – יש 62 חברות ממשלתיות – החברה הראשונה היא א"ת אפיקי תקשורת בע"מ, שזו חברה שנותנת ייעוץ בנושא תקשורת לווינים.

אתי בנדלר: יש סיבה להחריגה?

אתי בנדלר: לדעתנו, לא.

אתי בנדלר: ועוד ועוד – אני יכולה לעבור על כל מיני דוגמאות, שאני מניחה שהוועדה לא מעונינת לאפשר להם פטור מוחלט מההוראה הזאת, ושליחת מסרים פרסומיים.

אתי בנדלר: כנ"ל לגבי גופים – הנה, לקחתי עוד שתי דוגמאות – חברת אמריליס, שעוסקת בתחבורה ותקשורת, או בית הספר המרכזי למלונאות בע"מ תדמור.

אתי בנדלר: אלה כולן חברות ממשלתיות, שממש אין סיבה להחריגן.

אתי בנדלר: הלכנו לרשימת תאגידים שהוקמו בחוק, וגם כאן חלקם נראים לנו רשויות שאיני חושבת שיש לתת להם פטור גורף מהצעת החוק, כמו רשות הטבע והגנים, יד יצחק בן צבי ועוד, או רשויות שונות לתרבות של שפות שונות – יידיש, לדינו וכך הלאה.

אתי בנדלר: לכן מה שאנחנו מציעים – לשקול דעתכם – בחינה מדוקדקת, שכל גוף כזה שירצה, יפנה לשר, והשר יוכל לקבוע רשימת גופים אחרים – אנחנו מציעים באישור ועדת הכלכלה; אתם רוצים – זה יכול להית גם ללא אישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: תמיד יש דרך, על כל פנים, לכלול גופים נוספים באמצעות תקנות.

מרב תורג'מן: ההסמכה לקבוע גופים זה בהגדרה המדינה ומוסדותיה, וכאן נוכל לקבוע מסרים נוספים.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: מסר ששלח גוף אחר.

איתן כבל: בבקשה.

זיו גלסברג: שמי זיו גלסברג, ואני פה מטעם עמותת אל-ספאם.

זיו גלסברג: מה שחשוב לי לומר לגבי ההחרגה הזו, שאני חושב שצריך לאשר החרגה, אבל לא גורפת לגופים, כלומר כן להחריג מסרים מסוימים.

זיו גלסברג: אין ספק שמדברים פה על מסר שתכליתו העברת מידע ששלח גוף הצלה – ברור שזה מסוג הדברים שאנחנו רוצים לאשר, יש בהם צורך.

זיו גלסברג: אבל אני חושב שלא צריך להחריג גופים באופן כללי.

זיו גלסברג: אני לא יודע אילו גופים יש שם, מה כל החברות הללו עושות.

זיו גלסברג: יכול להיות שאחת מהן תהיה מעוניינת לשלוח לנו מסרים פרסומיים רגילים, ואז אני חושב שעדיף לא לאפשר.

איתן כבל: חברים, קודם כל קבענו את המסגרת שהיא מאסט, שברור לנו שמסוגלים לראות אותה, שזה בריאות – מוסדות השלטון.

איתן כבל: מעבר לזה, הרי מה מדובר – אם אני מחר קבעתי תור בקופת חולים, והם שלחו לי את התזכורת:

איתן כבל: הרינו להזכירך שנקבע לך תור – זו לא הבעיה; הבעיה היא שהטלפון מצלצל, ואתה אומר: מה אני קשור לזה?

איתן כבל: מי זה?

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: כיוון שבחקיקה – ודאי חקיקה מהסוג הזה – אתה לעולם לא יודע לכמת את כל העניינים ולהכניס אותם תחת מסגרת אחת, וקורה פתאום שיש משהו, שמקבל חשיבות שלא ידענו לראות אותה עכשיו, או עדיין לא נוצרה; יכול להיות שעוד שנתיים, שלוש, ארבע יהיה משהו שאנחנו עדיין לא יודעים.

איתן כבל: לכן אנחנו מסמיכים את השר פה, לתת לו את הכלים, כדי שאם יראה לנכון – זה לא שמישהו דוחף לו – איזה גוף רוצה להוציא פה הודעת סמ"ס, אדוני השר, תחתום – בסוף הוא צריך לשקול את השיקולים – אני מניח שבאותו משרד רלוונטי ישקלו אותם שיקולים מקצועיים שהם יחליטו האם נדרשת החרגה באמת, כן או לא.

איתן כבל: ככל שהשנים תנקופנה, עניין הספאם רק הולך ומקבל ממד שיש לעצור אותו.

זיו גלסברג: אני מודה לאדוני, כי יש שופטים שאומרים לנו ההפך – שכבר עצרנו את תופעת הספאם.

איתן כבל: אני מבין, וזה לא מופרך, מה שהם אומרים.

איתן כבל: העולם מקבל ממד אחר.

איתן כבל: מה שהיה פעם – זורקים לך עיתון, או מכניסים לך בתיבה – זה נראה היום – מי עוד הולך ושם?

איתן כבל: יש, אבל זה קטן באופן משמעותי, ולא רק בגלל החוק.

איתן כבל: כי היום היכולת היא זולה לאין שיעור.

איתן כבל: כל מה שאתה צריך לעשות זה רק להשיג את מספר הטלפון.

איתן כבל: אתה לא צריך נערים שמסתובבים ושמים את זה.

אתי בנדלר: ברשותך, אדוני, אני רוצה בכך זאת להגיב על דבריו של נציג חברת אל-ספאם.

אתי בנדלר: מרב ואני התלבטנו בעניין הזה, וחשבנו שראוי שהסמכות תהיה להחריג גוף ולא את המסר, כי שר לא אמור לבדוק מסרים.

אתי בנדלר: במחשבה שנייה, אני רוצה לחשוב על מצב כזה.

אתי בנדלר: נניח שיקרה הנס, ותהיה רפורמה בעניין משק החשמל ותהיה תחרות בין חברות הולכה או חברות הולכה לבתים, ונניח שאותן חברות יהיה מותר להן עיסוק נוסף – גם למכור מכשירי חשמל לצורך העניין הזה.

אתי בנדלר: אז יכול השר בהתאם להצעה הזו, אם השר יגיד: מי שעוסק באספקת חשמל לצרכנים, יהיה רשאי לעשות את זה - יוחרג, אבל יכול להיות שיש מקום להסמיך את השר להחריג גם סוגי מסרים שיישלחו על-ידי אותו גוף, כלומר הוא יאמר: מה שקשור לאספקת חשמל – כן; מה שקשור למכירת מכשירי חשמל – לא.

אתי בנדלר: אני לא שוללת את האפשרות בעתיד.

אתי בנדלר: זה אמנם נראה לי רחוק.

אורי מקלב: חברת הגז – מכשיר חיסכון, התרעה.

אורי מקלב: כל מיני דברים שלא קשורים.

אתי בנדלר: יכול להיות שיש מקום להסמיך אותו לקבוע גם וגם.

איתן כבל: אתי, בואי נסכם בינינו כך: בכל מקרה, הגוף הוא המאסט.

איתן כבל: ברגע שיש לך גוף, הוא יהיה רשאי גם לקבוע סוגי מסרים.

איתן כבל: הליבה היא הגוף.

איתן כבל: אני לא רוצה להתחיל לתת האיש הקובע, אבל אם יש לך גוף, יותר קל להתעסק עם המסר.

איתן כבל: בבקשה.

אלדד גת: שמי אלדד גת, יועץ פנימי לחברת טלאול.

אלדד גת: אני מבקש שברשימת גופי המאסט או הגופים השלטוניים, כפי שאמרתם, להכניס רשויות מקומיות ותאגידי מים, כי הם הגופים שבקשר עם האזרח, ולאו דווקא משרדי ממשלה.

אלדד גת: הם אלה שמכירים את הבעיות היום-יומיות.

אלדד גת: הם אלה שמתריעים בפני האזרח: יש בעיה נקודתית.

אלדד גת: אם נכנס סולר למי שתייה בצפת, אי-אפשר לחכות, לפנות לשר ולבקש אישור; צריך עכשיו לצלצל לתושבי צפת ולומר להם לא לשתות, ושעוקב המים יגיע.

אתי בנדלר: תאגידי מים נקובעים.

אתי בנדלר: המוסד לביטוח לאומי נקוב.

אלדד גת: ורשויות מקומיות?

מרב תורג'מן: הם תחת גופי הצלה – מגן דוד אדום, רשות ארצית לכבאות והצלה ורשות מקומית כהגדרתה בחוק – בדקנו את זה.

איתן כבל: תנוח דעתך.

איתן כבל: חיזקנו את העניין שלך.

איתן כבל: טוב.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

נחמיה מיכאלי: עו"ד בת שבע נחמיה מיכאלי, מהלשכה המשפטית במשרד התקשורת.

נחמיה מיכאלי: בהמשך לדברים של הייעוץ המשפטי, אנחנו רוצים לחדד ולהבין מה אנחנו מבקשים להחריג בתוספת שהוצע להוסיף כאן.

נחמיה מיכאלי: כשאנחנו אומרים: או מסר ששלח גוף אחר שקבע השר באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: מה שמתגבש כאן, בהתאם להנחיית היושב-ראש והנהון ראשו של המציע חבר הכנסת מקלב, הוא שהשר יהיה רשאי לקבוע גופים, והוא יהיה רשאי לגבי גוף שהוא קבע, להגביל את זה לסוגי מסרים מסוימים.

אתי בנדלר: ננסח את זה כך שזה יהיה ברור.

אורי מקלב: מסרים מסוימים – כן, ומסרים מסוימים – לא.

אורי מקלב: נניח, מסרים מסחריים.

איתן כבל: בבקשה.

גיל ברגפרוינד: גיל ברגפרוינד, כלכלן המועצה הישראלית לצרכנות.

גיל ברגפרוינד: קודם כל, אנחנו ודאי מברכים על התיקון הזה.

גיל ברגפרוינד: בנוגע לחברות המסחריות, אני רוצה לתת הצעה לפתרון.

גיל ברגפרוינד: כל המסרים של החברות המסחריות – דווקא לא הממשלתיות – לכאורה להן יהיה אסור, אבל מה שקורה גם היום – חברות פונות, ואני מקבל בעצמי את המסרים האלה, שאין לך למי לחזור, אתה לא יודע מי הגוף שפונה אליך, וממשיכים לטרטר אותך.

גיל ברגפרוינד: מה אתה עושה?

גיל ברגפרוינד: פונה לחברת הסלולר – מי פנה אליי?

איתן כבל: זה לא החוק הזה.

איתן כבל: אני מבין מה אתה אומר.

איתן כבל: הרי בסוף החוקים מחוקקים כדי לעבור עליהם.

איתן כבל: גם אני מקבל לסלולר שלי כל יום כמעט הודעות מכל מיני גורמים – רוצה שנסדר לך משכנתא חדשה?

איתן כבל: נספר לך פה, שם.

איתן כבל: כל הדברים האלה.

איתן כבל: זה לא ההסדרה בעניין הזה.

איתן כבל: כשאתה רוצה לחזור לפעמים למישהו, אתה לא יכול לחזור בכלל.

גיל ברגפרוינד: השאלה, אם אפשר להוסיף פה הערה, שבצורה כזו או אחרת שחברות הסלולר יחויבו לענות לזה.

איתן כבל: זה לפתוח פה פתח נוסף – אני לא שם.

איתן כבל: אין לי בעיה שתעבירו בקשה לומר – התלונות אצלנו הן כל כך רבות וכו', ואנחנו מבקשים להסדיר את זה.

איתן כבל: תפנה למשרד התקשורת, ויכול להיות.

איתן כבל: אני לא פוסל את זה.

איתן כבל: זה נשמע לי הגיוני – אני אומר את זה כצרכן.

איתן כבל: בבקשה.

זיו גלסברג: קפצנו לדבר על החריג, אבל האיסור עצמו, ההגדרה עצמה של דבר פרסומת מתחיל במסר שאינו דבר פרסומת כאמור בפסקה (1) או (2).

זיו גלסברג: זה נראה לי קצת מיותר, כי יש פה שלוש הגדרות לדבר פרסומת.

זיו גלסברג: שלושתן הגדרות חלופיות.

זיו גלסברג: אם אתה נופל לתוך אחת מהן, זה כבר פרסומת.

זיו גלסברג: נראה לי שזו תוספת שיכולה לבלבל.

אתי בנדלר: בנושא הזה החליטה בזמנו הממונה על נוסח החוק אצלנו, ואני מציעה להשאיר את זה לשיקול דעתה, אם צריך או לא צריך.

זיו גלסברג: בסדר.

זיו גלסברג: יש לנו כאן מסר – המופץ לציבור הרחב, הכולל הצעה לנמען להתקשר למספר טלפון מסוים.

זיו גלסברג: יש פה שני עניינים: אחד, זה הכולל הצעה.

זיו גלסברג: זו יכולה להיות הצעה מפורשת וזו יכולה להיות הצעה משתמעת.

זיו גלסברג: למשל, בעצם תופעת הצנתוק היא דוגמה לדבר כזה, שנכון שיש לה פתרון בסעיף אחר, אבל ההצעה לא חייבת להיות אמירה מפורשת במסר שתגיד לנו להתקשר, אלא יכול להיות שיעודדו אותנו להתקשר בצורה אחרת.

זיו גלסברג: למשל, הצנתוק, למשל, מסרון שכל תפקידו הוא לגרום לנו להתקשר, גם אם לא רשמו בתוכו: בבקשה תתקשר.

אתי בנדלר: זה עניין של פרשנות של בית משפט.

אתי בנדלר: אחרת אין לזה סוף – תהפוך כמעט כל מי שמתקשר למי שעושה פעולה בניגוד ל- - -

זיו גלסברג: אני רק מדבר על משהו שמופץ לציבור הרחב.

נחמיה מיכאלי: יש פה הבהרה בסעיף קטן (2), ולעמדת המשרד, הצנתוק אסור, גם לפי הוראות החוק היום, אבל למען הבהירות הכנסנו את ההוראה שמתייחסת לסעיף (2).

זיו גלסברג: דבר נוסף – בהתייחס לדברי היושב-ראש – אנחנו לא חייבים לדבר פה רק על להתקשר למספר טלפון; אמצעי התקשורת מתקדמים, שולחים אותנו ללחוץ על קישורים, להגיע לאתרים.

זיו גלסברג: יגידו לנו לעשות שיחות בווטסאפ או במנגנונים אחרים שהם לא בהכרח שיחות טלפון.

זיו גלסברג: נראה לי שכדאי שהלשון תהיה רחבה מספיק כדי להתייחס לכל האפשרויות שיגרמו לנו לחזור לגורם ששלח.

איתן כבל: טוב.

איתן כבל: רצית להעלות נקודה אחת ששאלת אותי.

אלדד גת: כן, אבל זה לא לניסוח הרלוונטי.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: קודם כל בואו נצביע על מה שהקראתי, סעיף קטן (א), בכפוף לתיקוני נוסח.

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: אתה יכול להצביע במקום יעקב אשר.

איתן כבל: הצבעה בעד הסעיף – פה אחד סעיף (א) אושר.

איתן כבל: (ב) אחרי ההגדרה "הודעת מסר קצר" יבוא: "המדינה ומוסדותיה" – הממשלה ומשרדי הממשלה, לרבות יחידותיהם ויחידות הסמך שלהם, משטרת ישראל, בתי משפט ובתי דין, המוסד לביטוח לאומי, חברה כהגדרתה בחוק תאגידי מים וביוב, התשס"א–2001‏, או גוף ציבורי אחר שקבע השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת".

אתי בנדלר: אגב, כיוון שבפסקה הקודמת הסמכנו את השר לקבוע באישור ועדת הכלכלה גופים לאו דווקא ציבוריים, ייתכן שלא יהיה צורך בסעיף כאן – נבדוק.

איתן כבל: טוב.

איתן כבל: (2) בסעיף קטן (ב), אחרי "בשיחה מוקלטת" יבוא "חיוג לנמען באמצעות מערכת חיוג אוטומטי בלא הסכמת הנמען כאמור ייחשב הפרה של הוראות סעיף זה, גם אם החיוג הופסק בטרם נענתה השיחה ובחיוג למספר שממנו בוצע החיוג מושמע לנמען דבר פרסומת".

איתן כבל: זה הצנתוק.

איתן כבל: התייחסויות?

איתן כבל: הערות?

זיו גלסברג: כן, אדוני.

זיו גלסברג: הסעיף כאן מדבר רק אם מה שמושמע לנו זה דבר פרסומת.

זיו גלסברג: נשאלת השאלה, אם בצד השני יש נציג אנושי – תופעת הצנתוק: אני רוצה לגרום לנמען לקבל מסר.

זיו גלסברג: אני רוצה לנסות לעקוף את הבעיה הכללית, שאולי הוא לא יענה לי כרגע לטלפון.

זיו גלסברג: אני גם משית עליו את עלויות התקשורת.

זיו גלסברג: אני מתקשר אליו, מנתק, ואז מחכה שהוא יחזור אליי.

זיו גלסברג: כשהוא חוזר אליי, אני משמיע לו בדרך כלל הודעה, אבל יכול להיות שיושב בצד השני נציג, שמנסה למכור לי משהו.

זיו גלסברג: אני חושב שלפי ההגדרה הזאת, זה לא ייחשב, כי אנחנו מדברים על דבר פרסומת, ודבר פרסומת מוגדר כמסר שמופץ לציבור הרחב, ואז נשאלת השאלה, האם מסר שמופץ לציבור הרחב, יכול להיות גם מסרים שהנציגים האנושיים מתודרכים למסור?

זיו גלסברג: השיחה האישית היא עקרונית.

זיו גלסברג: אין לנו בעיות עם שיחות אישיות.

אורי מקלב: מי שמחזיק אנשים הוא לפי רוב, גוף שרוצה למכור מסר.

אורי מקלב: אנחנו לא עושים את האנשים סטריליים.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים להטריד את האנשים.

איתן כבל: אני מבין מה אתה אומר.

איתן כבל: הצעת החוק הזו לא באה עכשיו בהזדמנות.

איתן כבל: הצעת החוק הזו היא ממוקדת מאוד, ואין לי עניין להרחיב אותה.

איתן כבל: אני מבין בדיוק מה שאתה אומר.

זיו גלסברג: אדוני, רק אסביר.

זיו גלסברג: אנחנו מדברים על מקרה שזה לא חיוג אנושי; זה לא אדם שהתקשר אליי.

זיו גלסברג: זו מערכת אוטומטית, שמתקשרת אליי.

זיו גלסברג: זה, לטעמי, כבר היום – ולפי פסיקת בית המשפט בעניין חיות נגד- - - זה בפני עצמו דבר פרסומת.

זיו גלסברג: למרות שבצד השני לא חייב להיות- - -

אורי מקלב: יכול להיות ששווה חקיקה שנייה, לראות אם התופעה מתרחבת, לשמוע את הגופים האחרים לגבי המשמעויות.

אורי מקלב: לא דרך אגב.

אורי מקלב: זה מאוד משמעותי.

איתן כבל: אני גם לא רוצה לחסום לגמרי.

אתי בנדלר: לא הובאו לוועדה נתונים על תופעה שמתקשרים במערכת חיוג אוטומטית, מפסיקים את זה, ואז, כשאתה חוזר, אתה מקבל מענה אנושי.

איתן כבל: לי זה עוד לא קרה.

זיו גלסברג: לי זה קרה עם שיחות סקס מחו"ל.

זיו גלסברג: אנחנו מקבלים שיחות צנתוק, של מספר זר.

איתן כבל: זה משהו אחר, שגם יצאה אזהרה שאינה קשורה לזה.

אורי מקלב: אבל אם חברה פרטית, החברה שנותנת לי שירותי תיקון, התקשרה אליי – היא מתחזקת את מכונת הכביסה שלי, התקשרה ולא עניתי, ואז אני מטלפן ויש מי שעונה לי – זו גם תשובה למה ששאלת קודם ואולי לא ענו לך לגבי לינקים.

אורי מקלב: יכול להיות שזה מטריד, אבל זה לא רק ההטרדה של הצנתוק אלא הצלצול – אתה רוצה להשאיר את הקו פתוח, שאם אבא שלך צריך אותך, תוכל לענות לו, ומצד שני, מי שנדחף למקומות האלה – לא.

איתן כבל: לא אפתח את זה, יקירי.

איתן כבל: חבל.

איתן כבל: נצביע על זה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: פסקאות 1(ב) ו-(2).

איתן כבל: הצבעה בעד הפסקאות – פה אחד.

איתן כבל: פסקאות 1(ב) ו-(2) אושרו.

איתן כבל: אם צריך – תתקנו.

איתן כבל: אושרו.

איתן כבל: מבחינתנו, הצעת החוק מוכנה לקריאה שנייה ושלישית במליאת הכנסת.

איתן כבל: בבקשה.

אלדד גת: אני רוצה לתת מילה אחת של משוב לוועדה על הצטברות חקיקה לאורך מספר שנים.

אלדד גת: לפני חמש שנים ניהלתי החברת טלאול את העבודה התקשורתית – לפחות הממוחשבת – של עשרות ואולי אפילו מאות מועמדים לרשויות מקומיות - או לראש הרשות או למועצות העיריות, ולא היתה שום בעיה – לא של קבצים ולא של טלפון.

אלדד גת: אבל בחמש השנים הללו היתה חקיקה מאוד חזקה – גם של הוועדה וגם שבאה ממשרד המשפטים, ואני רוצה לומר – ניצחתם.

אלדד גת: היו שלוש חברות של מאגרי מידע חוקיות ומסודרות.

אלדד גת: אחת נסגרה כי עברה על החוק, והשתיים האחרות פשוט היום נמצאות במצב שהן לא מוכנות לאפשר לחייג לטלפונים של אנשים לצורך בחירות ברשויות מקומיות.

אלדד גת: כל כך פוחדים – גם אנחנו כחברות שמפעילות; ואני מדבר לא רק בשמי אלא גם בשם המתחרים שלי – וגם החברות שמספקות את הקבצים, לא רוצות שיהיה בכלל צל של אפשרות שמישהו יתבע אי פעם – לא תביעת ספאם, לא תביעה של מאגרי מידע, לא תביעה של פרטיות.

אלדד גת: אין שום אפשרות חוקית.

אלדד גת: ואז מה קורה – אנחנו חמישה חודשים לפני בחירות לרשויות מקומיות, ואז מועמדים חזקים, שאולי רצו בשנים קודמות, ויש להם קבצים ישנים, על אף שאסור להם להחזיק את הקבצים האלה, אולי ישתמשו בהם.

אלדד גת: אחרים יפנו למקורות לא מסודרים, לא חוקיים, ויעברו עבירה.

אלדד גת: חוקית אין אפשרות.

אלדד גת: הפנייה שלי לוועדה – אם הוועדה מוכנה לומר אמירה ברורה: שיווק של קובץ שכולל- - -

איתן כבל: אני רוצה לעצור אותך.

איתן כבל: לא תפקידנו להוציא הודעות לציבור, והחקיקה מתיישרת לפי ההודעה שלנו.

איתן כבל: אם אדוני חושב שיש כאן בעיה, ואני מניח שכפי שאדוני מציג את הדברים, יש כאן בעיה - יפנה למשרד התקשורת, שהוא המשרד האמון על העניין.

איתן כבל: אני מניח שהמשרד יבוא בדברים עם משרד המשפטים.

איתן כבל: אגב, זו בשורה התחתונה היתה כוונת המחוקק – שאיך שמגיעות הבחירות – אני רואה את זה גם אצלנו, במקום שיש פריימריז, שיש רגע שמתחשק לך לתלוש לעצמך את האוזניים.

אלדד גת: שם יש רשימות של אנשים.

אלדד גת: כאן אנחנו מדברים על- - -

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: לכן אני אומר - פה אפשרתי לאדוני.

איתן כבל: זה לא ברגע זה האכסניה הנכונה.

איתן כבל: אתה יכול לבוא בדברים אתם.

אתי בנדלר: גם אומר מדוע – משום שאתה מערב פה שאלות, הן בפרשנות חוק התקשורת, סעיף 30א – האם מדובר בדואר ספאם או לא.

אתי בנדלר: בהנחה שלא, עדיין זה לא אומר, שזה מותר לפי חוק הגנת הפרטיות.

אתי בנדלר: לכן יש לבדוק את זה בצורה משולבת.

אתי בנדלר: אתה צריך להציג בדיוק את המצב שלך לפני המשרד הרלוונטי, והם יבדקו את ההשלכות של זה, גם בהתייחס לחוקים אחרים שהוועדה לא דנה בהם עכשיו.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בבקשה, מקלב, סכם.

אורי מקלב: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לייעוץ המשפטי, לצוות הוועדה.

אורי מקלב: כאן מקום מיוחד להודות לכם על מתחילת המושב, להביא את זה מייד לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: הרבה עבודת הכנה, שאנחנו עושים את זה בקלות – ואנשים לא מגיעים לזה, כי העבודה, ולהקשיב לכל מה שהיה צריך לעשות – עשיתם את זה נכון, בניתם את זה נכון משפטית, חוקתית וגם תבונתית, מתוך הזדהות עם הצעת החוק.

אורי מקלב: קל יותר לעבוד בהצעת חוק שיש הזדהות עם הצוות, אדוני היושב-ראש, בעניין הזה, גם כל אחד מניסיון אישי.

איתן כבל: זה שמור אצלי עד היום, לשמוע את זה.

אורי מקלב: והדברים האלה.

אורי מקלב: ולמה תמכתי בזה?

אורי מקלב: גם מי שחושב שהוא עושה דבר מאוד ערכי ונעלה, אתה לא יכול – אבל מעבר לזה, אלה שהתקשרו אליך לא היו האמיתיים אלא שרלטנים שהשתמשו בזה.

אורי מקלב: כל אחד יכול לעשות - ודווקא אלה היו הדומיננטיים.

אורי מקלב: אני לא אומר שכולם.

אתי בנדלר: מעניין לדעת – אף אחד לא בא אלינו עם נתונים – האם סכום התרומות לגופים רציניים, ירד.

אתי בנדלר: אני לא בטוחה.

אורי מקלב: לא יודע.

אורי מקלב: אבל זה אנשים בשעת צרה, אנשים שבתמימות נתנו את זה, ואני חושב שהיינו צריכים לתת למקומות שיודעים, אנשים מוכרים, ולא אנשים שמנסים למכור לך בכל מיני פיתויים ובכל מיני מצגות שווא ובעיתויים מסוימים, שהם עושים את זה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגן על כולם.

אורי מקלב: האבולוציה של החוק - התחלנו עם דבר פרסומת, המשכנו לנושא של תרומות וכו', ועכשיו אנחנו אומרים על מסרים.

אורי מקלב: זה עבר.

אורי מקלב: בעניין הזב התגלה לפנינו – זה לא רק הטרדה; זו השתלטות, משתלטים עלינו בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא יכול להחזיק טלפון פתוח, ואני קונה טלפון כדי שיהיה קו פתוח, לצרכים שלי – אני קולט פרסומות או מסרים, שאני צריך איזה מכשיר שמאפשר למישהו להשתלט, מה שאני לא רוצה.

איתן כבל: זה סוג של כניסה לחצר הפרטית שלנו.

אורי מקלב: ואי-אפשר לומר לאדם: אל תענה, כי אי-אפשר לענות.

אורי מקלב: אני עושה את זה כדי שאוכל להשתמש בו לצרכים שלי.

אורי מקלב: בסופו של שדבר חשוב להדגיש כאן – ועל זה אני נותן תודה מיוחדת - המסר או העיקרון של החוק היה ברור לכולם.

אורי מקלב: לא זו היתה הבעיה.

אורי מקלב: כולם הסכימו.

אורי מקלב: היתה בעיה, איך לא לעשות את החוק פוגעני.

אורי מקלב: זאת היתה החוכמה בחקיקה הזאת, איך אנחנו – היה כאן מאמץ גדול מאוד, ממש כל שעולה על דעתנו איפה לא לפגוע.

אורי מקלב: אני חושב שעשינו כאן, וגם כשלא היינו בטוחים בעניין הזה, השארנו דלת וחלון לשר ולגופים המקצועיים, לאפשר במידה שיתגלה לנו שאנחנו פוגעים.

אורי מקלב: לכן אני מרגיש שעשינו מלאכה מושלמת ושלמה.

אורי מקלב: על זה התודות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

אלדד גת: אנקדוטה.

אלדד גת: לפני מספר חודשים ילד דרוזי חלה, ומאגר מח עצם של הדסה רצה לקרוא לכל העדה הדרוזית לתרום מח עצם.

אלדד גת: רצינו לתת מתנה את החיוג – לצלצל לישובים הדרוזיים - לעוספייה, דליית אל-כרמל, לישובים הברורים.

אלדד גת: פניתי לחברה של מאגרי מידע – סירבו למכור לי.

אלדד גת: הפחד הוא כל כך גדול שמסרבים פשוט למכור.

אורי מקלב: אבל יש גופים שעושים עבודה נפלאה, והם יודעים לעשות את זה.

אורי מקלב: הם יעשו לך את זה ברצון.

אורי מקלב: להם מותר לעשות את זה.

איתן כבל: תודה רבה, חברים.

איתן כבל: המשך יום נעים, וניפגש מחר.

איתן כבל: הישיבה נעולה.