ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 585, 2018-03-07 09:35

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 7 במרץ 2018, כ' באדר תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: פרק ז' (שונות), סעיף 33 (דחיית חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2019), התשע"ח-2018 (מ/1196), הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה לומר מספר מילים.

יעקב מרגי: חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה תשנ"ז, יולי 1997.

יעקב מרגי: החוק הזה חוקק אחרי מחשבה רבה ודיונים רבים ומאז בחוק ההסדרים לא נפקד מושבו.

יעקב מרגי: כל שנה בחוק ההסדרים או כל שנתיים הוא מגיע.

מרב מיכאלי: או כל שלוש או עכשיו כל ארבע.

יעקב מרגי: רגע, גבירתי.

מרב מיכאלי: מרחיקים כל פעם עוד קצת, שלא עוד פעם נצטרך לעבור את המעמד המשפיל הזה.

יעקב מרגי: אז כמו שהיה בשנה שעברה, הנה אני מודיע מראש למשרדי הממשלה, במידה ותשכנעו אותנו וזה ידחה, זה לא ידחה מעבר לשנה אחת, כמו בשנה שעברה, זאת אומרת, אם זה תקציב 2019, זה ידחה, והתקציב הוא דו שנתי או חד שנתי?

<שאול קירשנבום: התקציב הוא חד שנתי, אבל נומרטור הוא לארבע שנים.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: נומרטור, לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: תקשיב, תבואו פה כל שנה, תתבזו, תאמרו את זה.

יעקב מרגי: תבואו, תתבזו, תסתכלו לנו בלבן שבעיניים.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר נקודות זכות.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם.

יעקב מרגי: אני לא הייתי מביא את זה לסדר היום, ולא לחינם זה התעכב ליום האחרון, לערב שבת בין השמשות, מה שנקרא.

יעקב מרגי: אנחנו מנהלים משאים ומתנים עם משרד החינוך, משרד האוצר, על דברים אחרים גם כן שלא תוכננו ויכנסו בעזרת השם ותהיה לנו בשורה, מעבר לחוק חינוך מיוחד.

יעקב מרגי: אין ארוחות חינם בוועדת החינוך.

יעקב מרגי: אני יכול לומר, רבותיי, מאז שחוקק החוק הזה, גם האוצר, גם משרד החינוך עשו צעדים משמעותיים בסוגיה הזו של יום חינוך ארוך.

יעקב מרגי: קודם כול חשוב לדעת שאמנם החוק לא מיושם.

יעקב מרגי: יש צו יוח"א שחל על כ-100 ומשהו רשויות.

יעקב מרגי: מייד אתן לנציגת הממ"מ, מחקר המרכז והמידע של הכנסת שתיתן לנו קצת רקע על יוח"א.

יעקב מרגי: יהיה דיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

מרב מיכאלי: כן, שבו נגיד דברים נחרצים וחשובים ונכונים ונכוחים ואז נצביע לדחות אותו.

מרב מיכאלי: אתה תגיד בשנה, הנומרטור בלאו הכי ארבע שנים, יבואו לפה כל שנה, יתבזו, לא יתבזו, מה זה משנה, נצביע בעד, זה ידחה, זה לא ייושם.

מרב מיכאלי: אז מה זה משנה, ילדות וילדים לא יקבלו את מה שהם צריכים לקבל, אימהות לא תוכלנה להמשיך לעבוד, פערי השכר ימשיכו לגדול, נמשיך לילל על זה שהפריון במשק נמוך ונמשיך לדחות את יום לימודים ארוך.

מרב מיכאלי: אני אומרת לך, אדוני, מה שצריך זה לבטל את החוק הזה.

מרב מיכאלי: אין מילים מספיקות.

מרב מיכאלי: זה לא לעג לרש, זה לעג לאימא של הרש.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

יעקב מרגי: מרב, לא יהיה.

יעקב מרגי: הדברים צריכים להיאמר.

יעקב מרגי: המדינה עשתה ועושה ותעשה עוד.

יעקב מרגי: לומר לכם מה עשתה?

יעקב מרגי: צהרונים זה חלק מהרציונל של יוח"א.

יעקב מרגי: "בית הספר של החגים", של החופש הגדול, זה חלק מהרציונל.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי, בקצרה ממצה.

<אתי וייסבלאי: תודה רבה.

<אתי וייסבלאי: אתי וייסבלאי, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<אתי וייסבלאי: חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה התקבל בכנסת ביולי 1997 בעקבות הצעת חוק פרטית.

<אתי וייסבלאי: מטרות החוק כפי שנוסחו בדברי ההסבר, "להרחיב ולהעמיק את הידע וההשכלה של תלמידים, להוסיף חינוך לערכים ופעילות חברתית וגם לתת הזדמנות שווה בחינוך לכל ילד ולהביא למיצוי כישרונותיו.

<אתי וייסבלאי: " נוסח החוק המקורי קבע שבתי ספר שלומדים יום חינוך ארוך ילמדו 41 שעות שבועיות לפחות, ארבע ימים שמונה שעות ביום, יום אחד חמש שעות.

<אתי וייסבלאי: בשנת 2009 החוק תוקן, כך שבתי ספר שחל בהם יום חינוך ארוך ויש בהם את תוכנית "אופק חדש", שזה כיום כל בתי הספר בחינוך הרשמי, ילמדו 37 שעות שבועיות.

<אתי וייסבלאי: המשמעות היא שבימים שבהם יום הלימודים נמשך שבע שעות, יום הלימודים נגמר בין 14:15 ל-14:45.

<אתי וייסבלאי: סעיף 4 לחוק קבע שהוא יחול בהדרגה ביישובים, בשכונות, במוסדות חינוך ובשכבות גיל שיקבע שר החינוך בצווים, תוך מתן עדיפות לאלה אשר לדעת השר זקוקים לסיוע נוסף - - -.

<אתי וייסבלאי: הצו הראשון להחלת החוק פורסם מעט אחרי שהחוק הוחל, בשנת 1998.

<אתי וייסבלאי: נמנו בו 100 רשויות מקומיות.

<אתי וייסבלאי: הצו תוקן ב-2004 ונוספו לו חמש רשויות נוספות.

<אתי וייסבלאי: צו נוסף פורסם בשנת 2007 והחיל את החוק בגני ילדים ב-92 רשויות מקומיות.

<אתי וייסבלאי: מועד השלמת יישום החוק נדחה בחוק ההסדרים, עד היום שבע פעמים.

<אתי וייסבלאי: התיקון הנוכחי מבקש לדחות אותו לראשית שנת הלימודים תשפ"ד, ספטמבר 2023.

יואל חסון: שזו הדחייה הכי ארוכה עד היום?

<אתי וייסבלאי: היו דחיות יותר ארוכות.

יעקב מרגי: יואל, הדחייה הכי קצרה הייתה אצלי, בשנה שעברה לשנה.

יעקב מרגי: שנה שעברה היה דיון.

יעקב מרגי: השנה יהיה דיון, ושנה הבאה אם הם רוצים לדחות, שיבואו, שיתבזו, שיזיעו.

סאלח סעד: אם שנה שעברה דחית את זה לשנה, אז למה צריך לדחות עוד פעם?

יעקב מרגי: הבאתי מיליארד שקל לצהרונים, שלא היו.

<קריאה: אדוני הביא יותר.

יעקב מרגי: זה בסוף עלה יותר.

<קריאה: לא, גם לחופשות.

יעקב מרגי: בסדר, לאט-לאט.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי.

<אתי וייסבלאי: באמת כמו שנאמר, במקביל, ביתר שאת בשנה האחרונה משרד החינוך והממשלה הגדילו את המעורבות שלהם במסגרות משלימות אחר הצהריים, תוכנית "ניצנים" שפועלת היום בגני ילדים וכיתות א'-ב' ברשויות מקומיות בכל אשכולות הלמ"ס, והחוק לפיקוח על הפעלת צהרונים שקובע סטנדרטים לצהרונים לילדים עד כיתה ג'.

<אתי וייסבלאי: לגבי חוק יום חינוך ארוך, על פי נתוני משרד החינוך נכון לפברואר 2008 חל חוק יום חינוך ארוך על כ-300,000 תלמידים, בהם 260,000 תלמידים בחינוך היסודי וכ-40,000 תלמידים בגני הילדים.

<אתי וייסבלאי: תלמידים אלה הם כ-26% מתלמידי בתי הספר היסודיים וכ-8% מהתלמידים בגני הילדים.

<אתי וייסבלאי: אם אנחנו מסתכלים על מי שחל עליהם יום חינוך ארוך לפי המגזר והפיקוח, אנחנו רואים שכ-40% מתלמידי בתי הספר הזכאים ליום חינוך ארוך לומדים בחינוך הערבי, הדרוזי והבדואי.

<אתי וייסבלאי: 21% נוספים לומדים בחינוך החרדי.

<אתי וייסבלאי: שיעור גבוה במיוחד, כמעט 100% מבין התלמידים בחינוך הבדואי והדרוזי זכאים ליום חינוך ארוך.

<אתי וייסבלאי: במגזרים אחרים השיעורים נמוכים יותר.

<אתי וייסבלאי: בחינוך העברי הממלכתי 15% מתלמידי בתי הספר זכאים ליום חינוך ארוך.

<אתי וייסבלאי: לגבי המצב החברתי-כלכלי של התלמידים הזכאים ליום חינוך ארוך - - -

יעקב מרגי: זה לפי יישובים או בתי ספר עם מדד טיפוח גבוה?

<אתי וייסבלאי: עם מדד טיפוח לבתי הספר.

יעקב מרגי: קבוצות טיפוח.

<אתי וייסבלאי: קבוצות טיפוח.

סאלח סעד: אז מה זה כאן 16,737, 100% מהתלמידים הדרוזים זכאים והם לא מקבלים?

<אתי וייסבלאי: 100% מהתלמידים הדרוזים זכאים ליום חינוך ארוך ומקבלים.

סאלח סעד: לא מקבלים.

יעקב מרגי: היא אומרת לך, ומקבלים.

יעקב מרגי: נשמע את משרד החינוך.

<קריאה: זה ביסודי.

סאלח סעד: יסודי, בוודאי.

יעקב מרגי: בבקשה, אתי.

<אתי וייסבלאי: אז אם אנחנו מסתכלים לפי קבוצת הטיפוח של בתי הספר, שהיא מצביעה על המצב החברתי-כלכלי של התלמידים הלומדים באותם בתי ספר, רואים ש-60% מהתלמידים שזכאים ליום חינוך ארוך לפי חוק, לומדים בבתי הספר בקבוצות הטיפוח החלשות ביותר, חלש ובינוני-חלש, אבל יש גם לא מעט תלמידים בבתי ספר בקבוצות טיפוח חזקות יותר שזכאים ליום חינוך ארוך מכוח חוק.

<אתי וייסבלאי: כ-200,000 תלמידים בבתי הספר בקבוצות הטיפוח החלשות ביותר לא זכאים ליום חינוך ארוך מכוח חוק.

יעקב מרגי: עוד פעם תחזרי.

<אתי וייסבלאי: קרוב ל-200,000 תלמידים מבתי הספר בקבוצות הטיפוח החלשות ביותר, חלש ובינוני-חלש לא זכאים ליום חינוך ארוך.

יעקב מרגי: למה?

<אתי וייסבלאי: כי הם לא נכללים בתוך רשימת הרשויות, אבל הם כן זכאים לתוכניות אחרות של משרד החינוך.

יעקב מרגי: אבל ציל"ה ומיל"ת יש להם.

<אתי וייסבלאי: כן.

מירב בן ארי: רגע, הם לא זכאים ליום לימודים ארוך בגלל הדירוג של הרמה של העיר שלהם?

מירב בן ארי: אם זה דירוג 5 - - -

יעקב מרגי: זה לא אוטומטי.

מירב בן ארי: זה מדד שטראוס או למ"ס?

מאיר כהן: מדד טיפוח של בתי ספר.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: זה מה שרציתי לדעת.

יעקב מרגי: עוד משהו אני אומר.

יעקב מרגי: יש צו יוח"א שנחתם על ידי השר, בזמנו, והוא לא מורחב יותר.

יעקב מרגי: גם אם השתנה הקריטריון ונכון להיום יכנסו שכונות או בתי ספר לקריטריון שהצו בזמנו הכניס אותם, הצו לא מוחל אלא יש משהו חלופי, לכן נכנסים לך פה ה-200 ופה עוד כל מיני, אבל יש להם מסגרות אחרות.

<מירב ישראלי: הסיבה היא שהצו מנוסח לא בצורה של אשכולות, זאת אומרת כל מי שהוא באשכול 1 עד 3, נכנס וחל עליו יום חינוך ארוך, אלא ממש יש רשימה של ישובים ושכונות, ורק היישובים והשכונות האלו.

<מירב ישראלי: נכון, זה הקפיא מצב נכון למה שהיה הצו אז, ולכן כל מי שאולי היום נמצא במצב שמצדיק, הוא לא בצו ולכן הוא גם לא זכאי.

עודד פורר: ואז מה הוא מקבל במקום?

<מירב ישראלי: אז כמו שאתי אמרה, חלק מקבלים.

<מירב ישראלי: חלק גם לא מקבלים.

יעקב מרגי: יש ציל"ה, מיל"ת.

<מירב ישראלי: זה תלוי באיזה ישוב.

עודד פורר: תלוי בחוזק גם של העירייה והיכולת של העירייה לתת את השירות הזה.

<מירב ישראלי: נכון.

יעקב מרגי: מאיר אסרף, נציגה של הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: יש סיכוי שאנחנו היום לא נאשר את הדחייה ויוח"א יכנס למימוש מיידי.

יעקב מרגי: המורים, מה יהיה איתם?

<מאיר אסרף: קודם כול, למורים לא צריך לדאוג.

יעקב מרגי: אפשר להטיל עליהם מטלות נוספות?

<מאיר אסרף: לא, אני אסביר למה.

<מאיר אסרף: שינוי בחוק הוא שינוי בתנאי העבודה.

<מאיר אסרף: שינוי בתנאי העבודה מקים לנו את הזכות - - -

יעקב מרגי: יש לך עילה להיכנס למשא ומתן.

<מאיר אסרף: נכון, אבל אותי שלחו לכאן כדי להודיע שהעמדה של הסתדרות המורים היא שצריך לבטל בכלל את החוק הזה, כי הדחיות האינסופיות האלה הן פשוט - - -

יעקב מרגי: מסכים איתך, אבל אנחנו לא ניתן להם את הכיף הזה תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<חיים הלפרין: חיים הלפרין, משרד החינוך.

<חיים הלפרין: חוק יום חינוך ארוך כפי שהוא חוקק, המטרות שלו היו חברתיות ולימודיות גם יחד, כשבע

<חיים הלפרין: צם הדגש על הארכת יום הלימודים, המטרה שלו הייתה מטרה חברתית, לאפשר להורים לצאת לעבודה.

מאיר כהן: לא נכון.

מאיר כהן: הדגש על הארכת יום הלימודים היה צמצום פערים בחינוך.

מאיר כהן: אתה טועה.

יעקב מרגי: אני אעזור לחבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: היות ובן משפחה שלי היה תומך בחוק ובזמנו כשהוא כתב את החוק אני ישבתי איתו שלושה חודשים כמנהל בית ספר, וניסחנו את זה.

מאיר כהן: אך ורק צמצום פערים.

מאיר כהן: שום חברתית וקשקושים.

יעקב מרגי: חיים, עלית על מוקש.

יעקב מרגי: על פי דברי ההסבר לחוק, הוא נועד "להוסיף שעות לימוד וחינוך על השעות הקיימות במוסדות החינוך כדי להרחיב ולהעמיק את הידע וההשכלה של התלמיד, להוסיף חינוך לערכים ופעילות חברתית, הכול במסגרת מטרות החינוך הממלכתי".

יעקב מרגי: עוד נקבע כי "מטרתו של החוק לתת הזדמנות שווה בחינוך לכל ילד בישראל כדי להביאו למיצוי מרבי של כישרונותיו.

יעקב מרגי: " מכאן תמשיך, תחזור בך ממה שאמרת.

<חיים הלפרין: אני לא השלמתי את המשפט.

<חיים הלפרין: אני אסביר.

<חיים הלפרין: כשאתה מדבר על הארכת יום לימודים, ודווקא מאיר כמנהל בית ספר, חבר הכנסת כהן יודע שכשאתה בעולם של סד שעות נתון ומחייבים אותך לעבוד יום ארוך עד שעה מסוימת, זה אומר שאם אתה רוצה למשל לפצל כיתות או לעשות פעילות מקבילה כדי לאפשר לילדים לקבל דברים יותר טובים, אז זה לא מאפשר לך, ולכן אמרתי שכאילו הצורך להאריך את יום הלימודים, הרבה פעמים מנע לתת מענה לצרכים אחרים שהם יותר מבחינת המטרות הלימודיות.

יעקב מרגי: זה טיעונים לעונש.

יעקב מרגי: בסדר.

<חיים הלפרין: זה הדבר הראשון.

<חיים הלפרין: הדבר השני הוא שבעצם כבר כשהחוק חוקק, ובטח אחרי ש"אופק חדש" נכנסה לתמונה, הוא בעצם צומצם באופן שבו מבחינת שעות אפקטיביות שילדים מקבלים, אין יום לימודים עד השעה 16:00.

יעקב מרגי: אתה יודע למה אנחנו סובלים אותם סובלים?

יעקב מרגי: עשיתם רפורמת "אופק חדש", נתתם בה דברים טובים, אבל לא ביקשתם כלום.

יעקב מרגי: על זה אני כועס עליכם כל שנה.

יעקב מרגי: אם באמת זה בא במקום, באותו רגע הייתם צריכים - - -.

יעקב מרגי: תבואו, תורידו את זה מסדר היום.

יעקב מרגי: אתם לא מורידים מסדר היום, זה קיים.

יעקב מרגי: אתם מבקשים מחברי הכנסת לבטל חוק.

יעקב מרגי: זו בעיה.

יעקב מרגי: לדחות אותו, לדחות לדחות.

יעקב מרגי: זה נראה לא טוב.

יעקב מרגי: זה נשמע לא טוב.

יעקב מרגי: אני מבין את כל ההתקוממות.

יעקב מרגי: הממשלה מבקשת את ההתעללות הזו בכם כל שנה.

יעקב מרגי: כנראה אתם נהנים מזה.

יעקב מרגי: יש לזה הגדרה.

יעקב מרגי: הגדרה קלינית כמעט אמרתי.

<חיים הלפרין: בפועל החוק מיושם נכון להיום ב-107 רשויות.

עודד פורר: מתוך כמה?

<חיים הלפרין: מתוך 256.

<חיים הלפרין: כפי שאתי הציגה, רובו המוחלט בעצם מתקיים בפריפריה.

<חיים הלפרין: אני גם רוצה להגיד שגם מה שכתוב פה באשכול 8, אפילו יש רשות באשכול 8 - - - , שזאת תל אביב, מדובר על דרום תל אביב ששם מצב השכונות הדרומיות הוא בדיוק כמו ברשויות באשכול 1.

יעקב מרגי: זה נכון שהמגזר הבדואי, הדרוזי והערבי ב-100%?

יעקב מרגי: חלקו.

יעקב מרגי: הבדואי והדרוזי, 100%, הערבי בחלקו.

<חיים הלפרין: נכון.

יוסף ג'בארין: הבדואי והדרוזי זה מעט מאוד מסך כול החינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: זה 10%.

יוסף ג'בארין: זה לא משקף כלום.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים מה חלקם שם בסוציו אקונומי ובמדד הטיפוח.

יוסף ג'בארין: זה כמה רשויות ספורות.

יעקב מרגי: זה עדיין חלק גדול.

<זאב גולדבלט: זה לא חלק גדול, זה כולה 25% מתלמידי ישראל.

<זאב גולדבלט: רוב מוחלט של תלמידי ישראל לא זוכים לזה.

יעקב מרגי: אתה עושה שתי עוולות.

יעקב מרגי: אתה גם מתפרץ, גם לא הקשבת.

יעקב מרגי: אם היית מקשיב למה שעניתי לו, לא היית מביא את ההערה שלך, וחבל.

יעקב מרגי: זה לא מתאים.

יעקב מרגי: בבקשה, חיים.

<חיים הלפרין: אז אני אומר, קודם כול צריך להבין שרובו המוחלט מיושם באמת במקומות היותר חלשים.

<חיים הלפרין: צריך גם להבין שברגע ש"אופק חדש" יצאה לדרך, והתוצאה היא שכדי לאפשר לבית ספר לפעול עד 16:00 ולבצע את השעות הפרטניות לא במהלך יום הלימודים, לא רצינו שיוציאו ילדים מהכיתות בשיעורים, לבצע את זה בסוף היום.

<חיים הלפרין: ברור לכולם שאחרי 16:00,בית ספר, בגלל המון השלכות לא יכול להמשיך לעבוד, אז נאלצנו להפחית את השעות האפקטיביות, השעות הפרונטליות ל-37 כדי לאפשר לבית ספר לבצע במרוכז את כל השעות הפרטניות בין 14:30 ל-15:30 או 16:00 בהתאם למתווה של בית הספר.

<חיים הלפרין: במקביל לדבר הזה, המשרד, בעצם מה שהוא התחיל לעשות, זה להציע תוכניות יותר גמישות, אלטרנטיביות גם משיקולים של גמישות וגם משיקולים של עלות, אז קודם כול נתחיל מהשיקולים של הגמישות.

<חיים הלפרין: תוכנית "ניצנים" שמאפשרת לבית ספר גם לקלוט כוח אדם אחר, גם מתוך בית הספר וגם מתוך הגנים, מאפשרת באמת לתת מענה עד השעה 16:00 לאורך כל השנה על בסיס יותר וולונטרי.

<חיים הלפרין: צריך להבין, במסגרת יוח"א נתקלנו לא פעם במצבים שבהם אימא רצתה לקחת את הילד שלה מהגן, וההנחיות לפיקוח היו שצריך להפעיל חוק ביקור סדיר, כי בין 14:00 ל-16:00 זה אותו דבר כמו בין 12:00 ל-14:00.

מרב מיכאלי: ומה הבעיה עם זה?

מרב מיכאלי: יש אימהות שלא רוצות לשלוח את הילדים שלהן לבית ספר בכלל, אז מה?

יעקב מרגי: בסדר, הוא אמר שיש בעיה עם זה.

יעקב מרגי: הוא ציין עובדה.

יעקב מרגי: אין דיון.

מרב מיכאלי: לא, הוא ציין - - -

יעקב מרגי: מרב, את לא תתפרצי.

מרב מיכאלי: הם בעצם פועלים בניגוד לחוק.

יעקב מרגי: חברך מצביע כבר עשר דקות, לא מקבל רשות דיבור.

יעקב מרגי: את לא תתפרצי.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: יש סדר בדיון אצלי.

יעקב מרגי: זה לא ועדת הפנים ולא ועדות אחרות.

<חיים הלפרין: המשמעויות של הפעלת תוכניות אלטרנטיביות מאפשרת למערכת לעבוד באופן יותר גמיש, לאפשר להורים באופן יותר וולונטרי להצטרף או לא להצטרף ולא מכוח המחויבות שלהם או החובה שלהם, ולדעתנו במקביל לזה שהתקצוב הדיפרנציאלי נותן יותר שעות לבתי הספר היסודיים באופן שמתייחס למצבם הסוציו אקונומי.

<חיים הלפרין: פעם שנייה, תוכניות כמו "ניצנים" מיל"ת וגם בחלק מסוים קר"ב, נותנות מענה של הארכת יום הלימודים, ועדיין בסך הכול אם הדבר הזה כמובן ימשיך ויצבור תאוצה, זה יהיה בעצם השלמה ליוח"א באופן שבו מצד אחד יוח"א לא נפגע אבל לא מתרחב, ומצד שני נותן למערכת ולהורים פתרונות יותר מלאים על פי הבנתנו, נכון להיום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיר, אני חייב לומר את זה לדיון.

יעקב מרגי: זה לא דבר של מה בכך, מצאתי לנכון.

יעקב מרגי: אתמול בלילה ישבתי עם חבר הכנסת אלאלוף.

יעקב מרגי: יש יחידת כת"ף שהוקמה בכנסת.

יעקב מרגי: היא ביצעה לו מחקר.

יעקב מרגי: הוא ביקש מהיחידה הזו לחקור ולתת לו נתונים, כמה בשלוש השנים האחרונות תוקצבו סעיפים של מלחמה בעוני, ברוח דוח העוני שאתה יזמת אותו.

יעקב מרגי: פרט למשרד החינוך, שמשרד החינוך עצלנים והגישו את הנתונים אחרי כתיבת הדוח, אז קבלו גם נזיפה על הדרך, כ-30 מיליארד ₪ תומכי מלחמה בעוני.

יעקב מרגי: אמרתי, אתה פה, אני חייב לומר את זה.

יעקב מרגי: זו יוזמה שלך.

יעקב מרגי: זו מפת דרכים שנכתבה ביוזמתך, דוח העוני, וזה טוב, וכל ממשלה תבוא ותיקח משם.

יעקב מרגי: זה עזר לממשלה הזו.

מרב מיכאלי: לעוני פחות.

יעקב מרגי: לא, זה תומך גם במדדים וגם בדוחות.

יעקב מרגי: נכון שעדיין לא מיגרנו.

יעקב מרגי: אוצר, מעבר לנומרטור, רוצה להוסיף משהו?

<שאול קירשנבום: כן.

יעקב מרגי: אני עכשיו אומר לכם כמה אתם לא בסדר, משרד החינוך.

יעקב מרגי: גם המדינה משלמת יותר.

יעקב מרגי: אם הרציונל של יוח"א הוא טוב, ועובדה, אתם מתרצים שאתם עושים טוב, וצהרונים.

יעקב מרגי: אנחנו כל שנה שמים מיליארדים.

יעקב מרגי: פעם מוסיפים את המיליארד לצהרונים, בית ספר של החופשות ומיל"ת וציל"ה ועוד כל מיני שמות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, מ-1997 הייתם מחילים, וכל חברי הכנסת היו מצביעים, מחילים את החוק הזה בהדרגתיות של עשר שנים, זה היה עולה לכם אותו דבר, לכן אני נתתי את ההקדמה הזו למשרד האוצר.

עודד פורר: אני רוצה להגיד משהו לפני שהוא עונה, אדוני.

עודד פורר: שאלה וגם הסתייגות קלה.

עודד פורר: אחד, יכול להיות שזה נאמר לפני שהגעתי, כי הגעתי לדיון באיחור.

עודד פורר: בתקציב הקודם הם רצו לדחות לחמש שנים.

יעקב מרגי: נאמר.

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

יעקב מרגי: הודעתי, זה יהיה לשנה.

עודד פורר: עכשיו, נניח שאנחנו לא מאשרים את החוק, הם אמורים להתחיל.

עודד פורר: איזו היערכות הם עשו מאז התקציב הקודם ועד עכשיו כדי ליישם את החוק?

עודד פורר: או שהם לא עשו שום דבר.

יעקב מרגי: לא עשו.

מרב מיכאלי: לא עשו שום דבר.

מרב מיכאלי: הם בנו על זה שהם ידחו את זה שוב.

עודד פורר: החוק הזה בכנסת הוא אות מתה, זה הכול.

יעקב מרגי: אמרת.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: כמה עלות שנתית של כניסת החוק לתוקפו?

<שאול קירשנבום: העלות המלאה היא תוספת של עוד 2.4 מיליארד ₪ מעבר ל-1.2 מיליארד ₪ שכבר היום מושקעים.

יעקב מרגי: כמובן אם ניישם אותו, נבטל.

יעקב מרגי: אין כפל מבצעים.

<שאול קירשנבום: לא, לא, אני מדבר על הצו.

<שאול קירשנבום: הצו היום, העלות שלו היא כ-1.2 מיליארד.

<שאול קירשנבום: בנוסף, צריכים עוד 2.4 מיליארד.

<שאול קירשנבום: סך הכול העלות של יוח"א בגילאים הקיימים היום הוא 3.6 מיליארד ₪ לפי השנה הקודמת, העלויות, מספר תלמידים ועלויות השכר.

<שאול קירשנבום: לגבי השאלה של חבר הכנסת פורר, החוק היום חל עד תש"פ ולכן מדובר על שנת הלימודים הבאה, תקציב 2019.

עודד פורר: אבל איזו היערכות?

עודד פורר: מעבר לתקציב משרד החינוך הוא צריך לעשות היערכות.

<שאול קירשנבום: היום אנחנו בתשע"ח.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: תודה.

<שאול קירשנבום: תקציב משרד החינוך לשנת 2019 צפוי לגדול בכ-6%, תוספת של 3.3 מיליארד ₪.

<שאול קירשנבום: בין הסעיפים המרכזיים של התוספת – הצהרונים, כולל גם בשנת 2018, 900 מיליון ₪, עוד 600 מיליון ₪ ב-2019.

<שאול קירשנבום: לחופשות – 320 מיליון ₪ ל-2018, 300 מיליון ₪ ל-2019.

<שאול קירשנבום: תוספת של 70 מיליון ₪ - שעות טיפוח לבתי ספר, חלק מהתקצוב הדיפרנציאלי שהתחיל לפני כמה שנים, המשך היישום והרחבתו.

מאיר כהן: תגיד כמה מילים על הדיפרנציאלי.

מאיר כהן: 70 מיליון ₪ עכשיו?

<שאול קירשנבום: כן.

<שאול קירשנבום: תשע"ט תהיה השנה האחרונה ליישום של התקצוב הדיפרנציאלי.

מאיר כהן: כי אז זה סוגר מעגל של כמה כסף?

<שאול קירשנבום: סך הכול התוספת התקציבית הייתה 550 מיליון פלוס הסתה מבתי ספר חזקים, של שעות לבתי ספר חלשים.

יעקב מרגי: זה נותן אותותיו בדוחות ההארכה.

<שאול קירשנבום: שינויים משמעותיים מאוד וכבר היום אנחנו רואים מהנתונים, אם מסתכלים על הגרף של השעות לתלמידים חלשים, אז הם מקבלים הרבה יותר מאשר התלמידים החזקים, מה שלא ראינו קודם.

<שאול קירשנבום: זה נכון לכל המגזרים.

<קריאה: כי זה עובד לפי מדד טיפוח.

<שאול קירשנבום: כן, כן.

<שאול קירשנבום: זה עובד לפי מדד טיפוח.

יעקב מרגי: וטוב שזה עובד לפי מדד טיפוח.

<שאול קירשנבום: הכי מדויק.

<שאול קירשנבום: זה מגיע לכולם, לא משנה אם זה ביישוב חזק או ביישוב חלש, מקבל לפי - - -

יעקב מרגי: לפי מדד טיפוח של בית הספר.

יעקב מרגי: טוב מאוד.

<שאול קירשנבום: כמו כן יש תוספת של 80 מיליון ₪ עבור צמצום פערים בפריפריה בעיקר עבור תוכניות שבחינוך בלתי פורמלי.

<שאול קירשנבום: זה כולל בצפון ותוכניות נוספות שממשיכות.

<שאול קירשנבום: יהיו גם ב-2019.

יעקב מרגי: אני מבין את המחאה של מי שמתנגד והלוואי ויכולתי גם אני לא לאשר לכם את הדחייה, אבל מה שנעשה בשנים האחרונות בהזרמות לטובת צמצום פערים, זה מתקן עיוות של שנים רבות ומצמצם פערי דורות ופערים בחינוך.

יעקב מרגי: צריך להשקיע וטוב שסוף סוף יש כיוון של תקצוב דיפרנציאלי.

יעקב מרגי: הלוואי ויאיצו את הקצב, ואני אומר לך, צריך להמשיך עם התקצוב הדיפרנציאלי.

יעקב מרגי: צריך אפילו, אני לא רוצה לסכסוך רשות ברשות.

יעקב מרגי: אם האוצר יכול להביא את זה, שיביאו.

יעקב מרגי: אני חושב שהשיטה של התקצוב הדיפרנציאלי היא שיטה נכונה.

יעקב מרגי: כבר הקמנו מדינה.

יעקב מרגי: אנחנו כבר 70 שנה עומדים על הרגליים.

יעקב מרגי: יש כבר היום תפיסה מנטלית שכן צריך לתקצב.

יעקב מרגי: המשאב הוא לא משאב של מקומי ונקודתי.

יעקב מרגי: עדיין אנחנו לא בשיטת ממשל של מחוזות.

יעקב מרגי: זה משאב של המדינה וצריך לדעת לחלק את המשאבים נכון, וטוב שכך.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא הייתי בא לדיון היום אם לא הייתה לי באמת רוח גבית עם כל מה שמושקע, ועוד היד נטויה, ואני אומר לכם, גם נושא תשלומי הורים לא יבוטלו.

יעקב מרגי: הלוואי והייתי יכול לבטל, אבל אני אומר לכם שתהיה בשורה חלקית.

יעקב מרגי: אנחנו במשאים ומתנים על זה.

יעקב מרגי: יכול להיות שנצליח וזה יהיה דיפרנציאלי גם כן ולפי מדד טיפוח בית ספרי.

יעקב מרגי: זה הכיוון שאני מוביל, שיכול להיות ששם אנחנו ניתן איזו הקלה מסוימת.

יעקב מרגי: רק שתבינו, כשמדברים על מיליון ויותר ילדים, כל עשרה שקלים שתורידי זה עשרה מיליון.

יעקב מרגי: 20 שקלים זה 20 מיליון.

יעקב מרגי: לכאורה זה נראה קטן, אבל זה הרבה ואנחנו נעשה זאת במידה ובמשורה, לכן קל לי.

יעקב מרגי: תודה, משרדי הממשלה.

<שאול קירשנבום: כל התוכניות שציינתי נכנסים באופן דיפרנציאלי, כולם, לפי מדד טיפוח, לפי מדד סוציו אקונומי, כל התוכניות החדשות.

יעקב מרגי: וטוב שכך.

יעקב מרגי: גם אני בזמנו הפעלתי לחצים לבטל תשלומי הורים לכולם.

יעקב מרגי: צריך להודות, כשאתה נכנס לדיונים ואתה רואה מעבר לאמירות הפופוליסטיות, בוא נראה באמת, המשאב של המדינה זה 1.5 מיליארד, איך מחלקים אותו, וכשעושים בשום שכל וחושבים ולא העיקר הצהרות וביטלתי תשלומי הורים ותקעתי אותם, אלא צריך לראות איך מחלקים את המשאבים בצורה נכונה ואני שמח שהאשכולות, קודם כול אשכולות 1 עד 3, מדד בית ספרי עם מדד טיפוח גבוה מטופלים ועוד היד נטויה ועוד נמשיך.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לברך על כך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: מרב, למרות שכילית עלי את זעמך.

יוסף ג'בארין: אני רוצה שנצביע וזהו.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אם אני הייתי חבר כנסת של המגזר, אני היום הייתי מצביע בעד הדחייה, כי בסך הכול מה שהשקענו במדדי הטיפוח ובסוציו אקונומי, דיפרנציאלי, מוסתים - - -

יוסף ג'בארין: מה שהשקיעו זה מבורך, אבל זה לא קשור בזה.

יעקב מרגי: זה קשור.

יעקב מרגי: אין כפל מבצעים.

יעקב מרגי: מרב, בבקשה גבירתי.

מרב מיכאלי: אדוני, אני חייבת להגיד, הדבר הנכון הוא לבטל את החוק הזה.

יעקב מרגי: מסכים איתך ואני אפעל בנושא הזה.

יעקב מרגי: ברשותך, במשא ומתן שלי עם השלטון המקומי, חיים ביבס ישב איתנו באמת בהתדיינות, וזה מקום באמת לציין את מרכז השלטון המקומי, השת"פים שעשינו בשלוש השנים האחרונות.

יעקב מרגי: אני אמרתי לו, תקשיב טוב, אם אני מביא את "ניצנים" עם שיפור כזה ואחר, אני מוכן להתמקח, כי היה ויכוח עם האוצר.

יעקב מרגי: אני מוכן לבטל אחת ולתמיד את החוק הזה.

יעקב מרגי: הוא אמר לי, מה, אל תגיד את זה, יאכלו אותך.

יעקב מרגי: אמרתי לו, אני מתמודד.

יעקב מרגי: מה שאני אומר, אני עומד אחרי זה, כי בסך הכול אנחנו נביא ונביא.

יעקב מרגי: חוץ מזה, ואלה, אני לא אוהב שעובדים עלי.

יעקב מרגי: מספיק.

יעקב מרגי: אני מבין שבחוק ההסדרים אי אפשר לבטל חקיקה פרטית, נכון?

יעקב מרגי: לא נהוג.

יעקב מרגי: תהיו אמיצים, שימו לי את זה באמצע השנה.

יעקב מרגי: בואו נתמסחר עליו ונוריד אותו.

יעקב מרגי: מספיק עם המחזה המביש הזה כל שנה.

יעקב מרגי: הציבור תופס את הממשלה באור לא חיובי כל שנה בקטע הזה.

יעקב מרגי: בבקשה, מרב.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: צריך פשוט לבטל את חוק יום לימודים ארוך משום שמה שעושים לו כל שנה זה לא פחות ממשפיל.

מרב מיכאלי: זה משפיל את כל המשתתפים.

מרב מיכאלי: קודם כול זה משפיל את הכנסת, שחוק שהיא העבירה, מדי שנה הממשלה באה ופשוט כאילו זורקת אותו לפח.

מרב מיכאלי: שניים, גם את החלקים שהיא מיישמת, היא מיישמת כבר בצורה מעוותת לחלוטין, קודם כול משום שהיא קיצרה את השעות, מה שהיה אמור להיות במקור, אז גם מה שמיושם במקום שבו כאילו חל יום לימודים ארוך, זה יותר קצר ממה שזה היה אמור להיות.

מרב מיכאלי: חלק מהאופן שבו זה מיושם, אתם אומרים בעצמכם, זה בכלל מסגרות חלופיות.

מרב מיכאלי: זה לא באמת יום לימודים ארוך, אלא זה מיני סוגים משודרגים או לא משודרגים של בייביסיטר, שלא מביא את המטרה של החוק, שזה היה חינוך יותר איכותי לילדות ולילדים במדינת ישראל ובאמת השוואת הזדמנויות.

מרב מיכאלי: הדבר שאתה אמרת, אדוני, זה הדבר הכי חמור, אדוני.

מרב מיכאלי: למה התפרצתי ככה קודם?

מרב מיכאלי: מה שאמר אדוני, אימהות רוצות להוציא את הילדים מבית ספר, אז אני אפריע להם להוציא את הילדים מבית ספר?

מרב מיכאלי: הרי כל הרעיון הוא שהילדות והילדים יהיו בבית ספר.

מרב מיכאלי: זה כל הרעיון, אותו רעיון של חוק חינוך חובה, אותו רעיון בדיוק.

מרב מיכאלי: מה שאמר פה חברי עודד פורר, הוא צודק מאה אחוז.

מרב מיכאלי: האם לאוצר יש תשובה איך הם נערכים להפעיל את חוק חינוך של יום לימודים ארוך בעוד ארבע שנים?

יעקב מרגי: לא.

מרב מיכאלי: האם הם מביאים לנו תוכנית איך הם יעשו את זה בעוד ארבע שנים אחרי הדחייה?

יעקב מרגי: לא, הם מתכוננים לבטל אותו.

מרב מיכאלי: והכי חשוב, האם אי פעם עשיתם חשבון כמה עולה למשק אי היישום של חוק יום לימודים ארוך?

מרב מיכאלי: האם אי פעם עשיתם חשבון כמה עולה למשק הפריון הנמוך בגלל שאין מספיק שעות חינוך ובגלל העובדה שבעיקר אימהות לא יכולות ללכת לעבוד כי הילדות והילדים שלהם, אין להם מסגרת?

מרב מיכאלי: אולי הם יעשו פעם אחת חשבון, הם יתחילו לחשוב על זה אחרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו אורחים שלנו מבית המשפט המחוזי ירושלים.

יעקב מרגי: אתם נמצאים בדיון בנושא של חוק התקציב שבא לאשר את דחיית יישום חוק יום חינוך ארוך.

יעקב מרגי: אני מקדם אתכם בברכה.

יעקב מרגי: תיהנו מהדיון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר, בבקשה.

יעקב מרגי: אמרו לי, רק לידיעת כל חברי הכנסת, שמ-1997 כמעט כל מפלגות הבית הן מהאופוזיציה והקואליציה ששימשו כשרי חינוך, דחו את החוק הזה, אז חכמים, היזהרו בדבריכם שמא יבואו התלמידים וישתו - - -

סאלח סעד: אז מי שאשם בזה זה רק פקידי האוצר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: השרים שהיו כל השנים.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

מאיר כהן: כן, אני יודע.

מאיר כהן: לא צריך להזכיר לנו חטאים שהיינו חלק מהם.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו, אדוני.

מאיר כהן: החוק הזה נולד באמת מתוך כוונה להתעסק בצמצום פערים, אך ורק.

מאיר כהן: חבל שהממ"מ לא ציין את שני הדברים החשובים בסקירה שלהם, האחד, שבמחקר זה מוכיח מעל לכל ספק שבתי ספר שהיו בתוך יום לימודים ארוך, היה שם תהליך אמיתי של צמצום פערים.

מאיר כהן: אני באמת לא יודע למה שר האוצר עושה את מה שהוא עושה.

מאיר כהן: זה לא שר החינוך.

מירב בן ארי: למה זה לא שר החינוך?

יעקב מרגי: רק שר החינוך.

מאיר כהן: היות והייתי שם, כשבאים לבקש, אז אנשי האוצר אומרים, קח, יש לך את שני אלה, תבחר את זה או את זה, ושר החינוך בוחר את מה שהוא רוצה.

מירב בן ארי: מה קשור שר האוצר?

מאיר כהן: את מוכנה לתת לי לדבר?

מאיר כהן: אי אפשר שכל פעם שאומרים שר האוצר, אתם קופצים.

מירב בן ארי: לא קשור.

מירב בן ארי: כולם פה דיברו על שר האוצר.

מאיר כהן: מירב, אני אגיד את מה שאני רוצה ואני לא אקבל אישור ממך.

מירב בן ארי: תגיד מה שאתה רוצה ואני אענה על מה שאני רוצה.

מאיר כהן: אז אני אומר לך, תעשו חשבון נפש למה עם כל מה שאתם עושים, אתם מדשדשים במקום, כי מה שיצא מהישיבה הזאת, לא תוכנית "ניצנים" ונטו פלוס ונטו מינוס.

מאיר כהן: יצא שהוועדה דחתה את יום חינוך ארוך.

מאיר כהן: תעשו חשבון נפש איזה טעויות אתם עושים עם זה.

מאיר כהן: אני לא אומר ששר האוצר לא עושה דברים טובים, אבל אני אומר שזאת טעות.

מאיר כהן: אני חוזר ואומר למגינת ליבה של חברת הכנסת מירב.

מאיר כהן: טעות.

מאיר כהן: גם אלה שעשו את זה לפני, טועים.

מאיר כהן: בניגוד למירב, יש לי קצת יותר ניסיון כי הייתי גם מנהל בית ספר כשהיה יום לימודים ארוך.

מאיר כהן: הייתי גם ראש עיר.

מאיר כהן: אני, בניגוד למשרד החינוך דאגתי שכל שנה יעשו מחקר מקיף בתוך בתי הספר, יעקבו.

מאיר כהן: אין שום ספק שבתי ספר שהיו בתוך יום לימודים ארוך, בתוך יוח"א במתכונתו הישנה והטובה, כולל ארוחת הצהריים, הגיעו להישגים יפים מאוד.

מאיר כהן: עכשיו מה קורה?

מאיר כהן: מגיעים שר אוצר, מגיעים שר חינוך שמקשיבים.

מאיר כהן: אני מחזק את מה שמרב מיכאלי אמרה היות ואני מכיר טוב את שאר התוכניות.

מאיר כהן: אלה תוכניות של להיות נחמדים עם ההורים, לעשות בייביסיטר.

מאיר כהן: יש תוכנית אחת שהיא תוכנית שעושה שינוי מהותי אצל הילדים, וזה יום לימודים ארוך במתכונת הישנה.

מאיר כהן: להערכתי אתם באים לחמש שנים.

מאיר כהן: אתם חושבים שהיושב ראש יגיד, אני רוצה רק שנה, וזה מן משחק כזה מוכר, ובשנה הבאה תבואו עוד פעם וזה יהיה בסדר.

מאיר כהן: אנחנו חלק מהמשחק הזה.

מאיר כהן: אני מציע לך אדוני, גם אם אתה תעביר את הצעת החוק הזאת, אני מצפה ממך, יושב ראש ועדת החינוך שאני באמת מחזיק ממנו ואתה יודע את זה, כן לעלות לדוכן ולהגיד שזה אושר, למגינת ליבך, כי אסור שזה ימשיך להיות.

מאיר כהן: החלטתם שאתם לא רוצים את החוק?

מאיר כהן: תתמודדו עם זה.

מאיר כהן: תבואו, תבטלו את החוק.

מאיר כהן: החוק הזה הוא חוק יוצא דופן וחוק טוב וחבל מאוד ששר האוצר, האסימון לא יורד.

מירב בן ארי: שר החינוך.

מאיר כהן: רק שר האוצר.

יעקב מרגי: תודה, מאיר.

מאיר כהן: אם שר האוצר היה רוצה יום חינוך ארוך, שהוא נציג הפריפריה כמו שהוא טוען, היה דואג להרחיב אותו לכל הפריפריה.

מאיר כהן: זה רק שר האוצר ושום "נטו משפחה" ושום שלט לא יעזור.

מאיר כהן: אם אתה, שר האוצר, כחלון, דוחה את יום לימודים ארוך בפריפריה, אתה עושה להם עוול.

יעקב מרגי: תודה אדוני.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, הפנייה שלי היא יותר אליך, כי לכאורה זו אותה הצגה כל פעם כשמאשרים את התקציב.

יעקב מרגי: נציג האוצר, גם שנה שעברה היה נומרטור והשמיים לא נפלו.

יעקב מרגי: אני חי בסביבה של מפלגות שכל חוק, השמיים יפלו, כמו עכשיו, עשו לנו משברון, אז אין.

יעקב מרגי: אמרתי, שמעתי את דעתך.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: גם שנה שעברה היה נומרטור ולא היה שום קיצוץ.

יעקב מרגי: אל תהלכו עלינו אימים.

יעקב מרגי: תודיע גם לשר האוצר, גם לשר החינוך, גם ליו"ר הקואליציה, אני לא מתכונן לדחות את זה מעבר לשנה, והנה אני אומר לכם, כדאי שמשרד החינוך ומשרד האוצר יתכנסו למושב הבא להביא הצעת חוק אמיצה לביטול החוק.

יעקב מרגי: אנחנו לא נדחה לכם את זה יותר.

<שאול קירשנבום: אפשר להסביר את ההשלכות של זה?

<שאול קירשנבום: הנומרטור היום מחייב לתקופה של ארבע שנים ולכן ככל שהחוק הזה יעבור, ידחה רק לשנה אחת.

יעקב מרגי: בדקתי את כל ההלכות למשה מסיני.

<שאול קירשנבום: יש פה את היועצת המשפטית של משרד האוצר.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: בדקתי את כל ההלכות למשה מסיני, שאי אפשר לשנות אותם.

יעקב מרגי: נומרטור זה לא גזירת שמיים.

יעקב מרגי: תתמודדו עם זה.

יעקב מרגי: שנה שעברה ידעתם להתמודד עם זה טוב, דחיתי לכם את זה לשנה ולא עשיתם שום - - - .

יעקב מרגי: אני לא מתכונן להעביר לארבע שנים.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: יש לך עד שנת הלימודים תשפ"א.

יעקב מרגי: יש לך את תשע"ח שאנחנו בתוכה, תשע"ט, תע"פ, תשפ"א.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, אני לא אעשה הצבעה.

יעקב מרגי: תחליטו עכשיו, אתם רוצים הצבעה או רוצים שנה.

יעקב מרגי: דחיתי שנה שעברה שנה.

יעקב מרגי: לא היה שום נומרטור.

יעקב מרגי: פתאום השנה יש נומרטור.

יעקב מרגי: אין לי נומרטור.

יעקב מרגי: לא רואה נומרטור.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: אני דוחה בשנה ואני קורא לאוצר.

יעקב מרגי: גם נועה, גם נדב, אני אומר לכם, במושב הבא אני רוצה את הצעת החוק או שתבואו, תגלו שאתם מתכוננים ליישם ואם תרצו לבטל, אני אעביר לכם את הביטול.

יעקב מרגי: תביאו הצעת חוק לביטול.

מירב בן ארי: מה אתה כל כך נרגש?

מירב בן ארי: אני רוצה להבין.

מירב בן ארי: יש הרי דוח מצוין שמראה שגם להשאיר את הילדים בתוך מסגרת יום בית ספר, גם למורים וגם לילדים.

מירב בן ארי: תן להם מסגרת מחוץ לבית ספר, אני מסכימה, אבל למה להמשיך לתקוע את הילדים עד שעה 17:00 בבית ספר?

מירב בן ארי: זה מה שאתה רוצה?

יעקב מרגי: מירב, אני מסכים איתך, אבל שיהיו אמיצים, שיביאו הצעת חוק לביטול.

יעקב מרגי: למה המחזה המביש הזה כל שנה?

מירב בן ארי: אז למה צריך להאריך את היוח"א הזה, כל שנה לבטל אותו?

מירב בן ארי: תן חוק שלוקח את הילדים ועושה להם מסגרת טובה.

מרב מיכאלי: זה מה שיום חינוך ארוך היה אמור לעשות, לתת להם מסגרת טובה בתוך בית ספר.

מרב מיכאלי: בית ספר אמור להיות מסגרת טובה.

מרב מיכאלי: אם בית ספר הוא לא מסגרת טובה, בואי תבטלי את חוק חינוך חובה.

יעקב מרגי: מירב בן ארי, מרב מיכאלי, פעם שנייה.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: לא קראת לי פעם ראשונה בכלל.

יעקב מרגי: אז אני אחזור לראשונה.

מרב מיכאלי: אז גם אני כופרת בראשונה.

יעקב מרגי: שתיכן בראשונה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אני עדיין זוכר את הדיון שהיה לנו לפני שנתיים.

יוסף ג'בארין: באותו דיון ישבנו כאן, הגיעו כל חברי ועדת החינוך והקואליציה.

יוסף ג'בארין: מה הם אמרו?

יוסף ג'בארין: אמרו, אנחנו מתנגדים לחוק הזה, אבל בגלל המשמעת הקואליציונית - - - , לכן אני מתפלא עליך עכשיו.

<קריאה: ההסתייגות לשנה הייתה הסתייגות שלי.

מירב בן ארי: ושל פורר.

יוסף ג'בארין: וגם אמרתם שאתם מתנגדים לחוק.

יוסף ג'בארין: בגלל שזה כבר - - - , צמצמת את זה לשנה.

יוסף ג'בארין: אני רואה שהסצנריו חוזר על עצמו, עוד פעם מביאים לארבע שנים, עוד פעם אנחנו נציע.

יוסף ג'בארין: כל מה שאמרת, כבוד היושב ראש, מצוין, אם היינו יודעים שבשנה הבאה אנחנו נהיה כאן.

יוסף ג'בארין: הרי אף אחד לא יודע וכנראה שלא נהיה כאן, ולא בטוח שתהיה יושב ראש ועדת החינוך.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם אני מחר פה, עוד שעה פה.

יעקב מרגי: כך אני מאמין.

יוסף ג'בארין: אתה יודע על מה אני מדבר.

יעקב מרגי: לא, אני לא יודע.

יוסף ג'בארין: אנחנו נדע שכנראה לא יהיה עוד תקציב בממשלה הזו, ולכן נראה לי שאנחנו עוד פעם נכנסים למצב הזה שאחד החוקים הכי חברתיים, חברתי, חברת הכנסת מירב, אחד מהחוקים הכי חברתיים פשוט לפי מה שכתוב בו.

יוסף ג'בארין: תסתכלי מה שכתוב.

מירב בן ארי: אני לא מתלהבת מלהשאיר את הילדים עד שעה 17:00.

יוסף ג'בארין: זה בתי ספר ולדעת השר הם זקוקים לסיוע.

מירב בן ארי: אני מסכימה איתך, ג'בארין, אבל לא בתוך בית ספר.

יוסף ג'בארין: לפי המסמך של מרכז המחקר, רבע מיליון תלמידים שזכאים לתמיכה הזו, לא מקבלים אותה בגלל שאנחנו לא מיישמים אותו בשכבות החלשות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, נדב, ראש מטה שר האוצר.

<נדב שיינברג: אני אספר לכם משהו.

<נדב שיינברג: לפני שנה וחצי הלכתי לנועה היימן וליאיר פינס.

יעקב מרגי: נועה היימן היא מאגף התקציבים.

יעקב מרגי: מה היה יאיר פינס?

<נדב שיינברג: הוא היה הסגן, הוא היה מעליה.

<נדב שיינברג: לפני שנתיים בערך, אחרי שעבר התקציב הקודם, התחלתי לדבר איתם מה אנחנו עושים עם יום לימודים ארוך.

<נדב שיינברג: התחלנו לחשוב איך אנחנו עושים את יום לימודים ארוך ובעלויות התקציביות ואיזה השלכות ואיזה ריבים זה הולך לעשות לנו.

<נדב שיינברג: היה דיון של קרוב לשמונה חודשים באוצר על יום לימודים ארוך.

<נדב שיינברג: הרצון של שר האוצר היה להפסיק עם ההארכה ובואו נלך.

<נדב שיינברג: שמונה חודשים גם עם אגף תקציבים על זה.

<נדב שיינברג: זה אפילו עוד לא הגיע למשרד החינוך, כי בראש ובראשונה זה עניין כספי.

<נדב שיינברג: אחד השיקולים שבסוף עשינו את "נטו משפחה" ואת הסיפור של הצהרונים ומה שהוועדה עשתה פה, זה את הצעד המשלים של "נטו משפחה", שהיא בעצם הורידה את הסכום מלמעלה ואנחנו העלינו את הסכום מלמטה, את הסבסוד שאנחנו נותנים.

<נדב שיינברג: ההשלכה שעשינו לזה פשוט הייתה מזה שהבנו ש-א', נוכל להשפיע על יותר אנשים ככה, על יותר שעות, מכיוון שיום לימודים ארוך כפי שהוא בחוק היום הוא לארבעה ימים, עד 14:30, הצהרונים הם עד 16:30, נוכל לסבסד לעשירונים 0-5 באופן מלא את הצהרונים ונוכל להתחיל לתת הקלות בהמשך מעשירונים 5 ואילך, ולכן זו הייתה המטרה שעשינו את "נטו משפחה".

יעקב מרגי: פשוט אתה לא באת לתחילת הדיון.

יעקב מרגי: היית שומע בדיוק מה שאמרתי.

עודד פורר: אז למה לא תבטלו את זה, נדב?

<נדב שיינברג: לבטל את החוק הזה, אנחנו לא יכולים לבטל את החוק.

יעקב מרגי: למה?

<נדב שיינברג: אחד, זה לא בסמכותי לבטל ואנחנו לא יכולים בחוק ההסדרים לבטל.

יעקב מרגי: לא חוק ההסדרים.

יעקב מרגי: בשגרה, לא בחירום.

<נדב שיינברג: זו לא הסמכות של שר האוצר לבטל את החוק הזה.

יעקב מרגי: אני מוכן להיכנס עם שר האוצר למשא ומתן במושב הבא, להביא איזה הישג מסוים כדוגמת תשלומי הורים, כדוגמת עוד נושא חברתי כזה או אחר בחינוך המיוחד, ואני לוקח עלי את האומץ הציבורי לבטל את הצעת החוק הפרטית הזו.

יעקב מרגי: בוא נעשה משא ומתן.

מירב בן ארי: לבטל את החוק.

יעקב מרגי: מה יותר טוב לי, לשחק בנדמה לי 20 שנה שמישהו לא יתקוף אותי יומיים?

יעקב מרגי: אני מוכן שיתקפו אותי יומיים ולא לשחק בנדמה לי 20 שנה.

<זאב גולדבלט: היו"ר, זה לא לבטל הצעת חוק, זה לבטל חוק.

<נדב שיינברג: אני לא מוכן לבטל את החוק הזה.

יעקב מרגי: אני מוכן.

יעקב מרגי: בוא ניכנס למשא ומתן.

<נדב שיינברג: אני לא מוכן לבטל את החוק הזה כל עוד אני לא מקבל משהו כפל.

יעקב מרגי: ממי?

יעקב מרגי: משר האוצר?

<נדב שיינברג: מהפקידים.

יעקב מרגי: בוא ניכנס למשא ומתן.

<נדב שיינברג: אין לי בעיה להיכנס למשא ומתן.

<נדב שיינברג: אתה לא מפחיד אותי עם משא ומתן, חופשות, תשלומי הורים, הכול מוכן.

<נדב שיינברג: עכשיו לבעיה.

<נדב שיינברג: בתקציב 15-16 עבר סעיף 40 לחוק יסודות התקציב שהוא נקרא אותו חוק הנומרטור.

<נדב שיינברג: הסעיף הזה בא ואומר שכל מהלך שעושה הממשלה או הכנסת בחקיקה או בהחלטות ממשלה או בתקנות, הוא צריך להיות בעצם מאוזן תקציבית.

<נדב שיינברג: המטרה היא בעצם לא לתקוע את הממשלות הבאות עם בורות שהם קיבלו.

<נדב שיינברג: אין מפלגה שלא קיבלה בור תקציבי וזו הייתה המטרה ובאמת אנחנו רואים שתקציב 20 אמור להיות באמת, אם אנחנו קיבלו 18 ולפנינו קיבלו 39, תקציב 20 כרגע, אם הבנתי, הולך כמו שצריך, הוא אמור להיות על 6 מיליארד שקל.

<נדב שיינברג: זה באמת דברים שאנחנו רואים - - - שלנו משתפרת בעניין הזה.

<נדב שיינברג: חוק הנומרטור אומר שהאיזון שאתה צריך לעשות הוא לא שנה קדימה, הוא שלוש שנים קדימה, ואתה צריך לעשות את האיזון ברגע שעבר הדבר.

<נדב שיינברג: זאת הסיבה שאנחנו צריכים את הדחייה במינימום לשלוש שנים.

<נדב שיינברג: אני מבין את החברים ואני מבין את הכעס ואת חוסר הרצון לעשות - - -

יעקב מרגי: נדב, לא במשמרת שלי שלוש שנים.

יעקב מרגי: שנה שעבר גם היה נומרטור.

חנין זועבי: מרגי, אפשר לחזור על ההסבר?

חנין זועבי: שני המשפטים האחרונים, למה אתם מסרבים שלוש שנים?

<נדב שיינברג: חוק הנומרטור, סעיף 40 לחוק יסודות התקציב אומר שכל מהלך שהממשלה או הכנסת או בתקנות או כל מהלך תקציבי עושה, צריכים להביא צד מאזן של זה, להביא את המקור של הכסף, כי אנחנו בעצם לא רוצים שהממשלה הבאה אחרינו תקבל בור שאנחנו החלטנו עליו.

<נדב שיינברג: לדוגמא, כל החלטה שאנחנו מקבלים, מגדולה עד קטנה, אנחנו צריכים את האיזון שלה.

<נדב שיינברג: מה קורה פה בעצם בדחייה הזאת של שנה ולא של שלוש?

<נדב שיינברג: בעצם מחייבים אותנו עכשיו לקצץ בהוצאות הממשלה של 2020.

עודד פורר: בתקציב 2020 אתה תעשה פלט.

<נדב שיינברג: לא, אני צריך לעשות את זה מחר.

<נדב שיינברג: זה החוק.

מאיר כהן: לא נכון.

<נדב שיינברג: אתם רוצים לשמוע את היועץ המשפטי?

<נדב שיינברג: זה החוק.

<נדב שיינברג: זו הבעיה שלי.

יעקב מרגי: בבקשה, היועצת המשפטית של משרד האוצר.

<טלי ארפי: עורכת דין טלי ארפי מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

<טלי ארפי: החוק קובע באופן מפורש שצריך להציג פעולה מאזנת.

<טלי ארפי: פעולה מאזנת צריכה להינקט עכשיו.

<טלי ארפי: המשמעות של דחייה לשנה זה מצריך קיצוץ בנושאים אחרים.

עודד פורר: ב-2020.

<טלי ארפי: לא.

עודד פורר: ההוצאה התקציבית המדוברת פה היא לא בתקציב 19.

<טלי ארפי: ברגע שאתה מחליט על דחייה לשנה, אתה צריך להציג פעולה מאזנת כעת.

עודד פורר: לא נכון, אני לא מסכים איתך.

יעקב מרגי: עודד, אני מתפלא עליך.

יעקב מרגי: השאלה הנכונה לא שאלת.

יעקב מרגי: מה עשיתם בשנה שעברה בדחייה הקודמת?

עודד פורר: אתה אגיד לך יותר מזה, מרגי.

עודד פורר: אם הם עשו פעולה מאזנת, אז עכשיו השתחרר להם כסף.

יעקב מרגי: לא עשו שום פעולה מאזנת.

יעקב מרגי: סאלח סעד, בבקשה אדוני.

סאלח סעד: חברים, אני לא מבין את המשמעות של לדחות תחולתו של חוק 21 שנים.

סאלח סעד: זה פשוט לא יאומן שכנסת ישראל, ועדת החינוך מתכנסת כל שנה, לפעמים עם אותם חברי כנסת ואותו יושב ראש ולפעמים עם ראשי ועדות אחרים וחברי כנסת אחרים, ודוחה חוק כל כך חשוב שמדבר לאוכלוסיות החלשות, מדבר לרשויות שבמצב סוציו אקונומי נמוך ביותר, מדבר לפריפריה.

סאלח סעד: מדובר כאן בילדים בבתי הספר שהוריהם חייבים להוציא אותם לפני הזמן.

סאלח סעד: זה גם מצריך שהורים לא ילכו לעבודה שלהם.

סאלח סעד: זה גם מצריך שהורים ילכו מוקדם ממקום העבודה שלהם, בפרט נשים.

סאלח סעד: תאמינו לי, זה עולה המון כסף גם למשק הישראלי.

סאלח סעד: כשהורים או נשים יוצאים מהבית לפני שעת סיום העבודה שלהם, זה עולה המון כסף למשק הישראלי.

סאלח סעד: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שהמצב בפריפריה הוא כל כך גרוע, במיוחד ברשויות החלשות, אם זה הערביות והדרוזיות.

סאלח סעד: אדוני היושב ראש, אתה נקטת בעמדה די ברורה ויפה של לדחות לשנה.

סאלח סעד: גם שנה שעברה זה היה אותו דבר, אז אל לנו לעשות צחוק מעצמנו, כי כל אחד, יש לו את המעמד שלו, כל אחד, יש לו את האג'נדה שלו, אז בואו לא נעשה מעצמנו צחוק ונחליט פעם אחת או שאתה באמת מבטל את החוק הזה או שלא דוחים אותו.

יעקב מרגי: חנין, בבקשה.

חנין זועבי: האמת שאני לא כל כך מתאימה לדיון הזה אם לדחות או לא לדחות, כי יש לגבי בתי ספר הערבים שאלי יותר מהותיים, שפה מירב התחילה, עד כמה המסגרות של בתי הספר מתאימות ליום לימודים ארוך.

חנין זועבי: אנחנו נגד הדחייה בגלל המטרה החברתית החיובית.

חנין זועבי: אדוני היושב ראש, יש אמירה באירלנד, לא זוכרת, בלפסט אולי, nothing about us, without us, is for us.

חנין זועבי: דנים על היישובים באשכולות מ-0 עד 5 בלי באמת נוכחות של חברי הכנסת של החברה הערבית.

יעקב מרגי: אני מעריך את הנוכחות שלכם וכל הכבוד שאתם באים.

חנין זועבי: אנחנו הרי לא חלק מהממסד ואתה יודע את זה ולא נדון בזה עכשיו.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים את המטרה הזאת, מאוד חיונית, אבל אני לא יכולה לא להסכים עם מירב בצורה עקרונית עד כמה בתי הספר, ואני מסכימה עם שתי המרביות.

חנין זועבי: מרב אומרת עד כמה בתי הספר מתאימים, ומרב אומרת, זו המסגרת החיונית להתאים לרעיון הזה, ואם הם לא מתאימים או שצריך להתאים אותן - - -

מרב מיכאלי: או שצריך למצוא מסגרת אחרת.

חנין זועבי: אבל גם כאשר אנחנו מוצאים מסגרת אחרת, זה שם סימן שאלה גדול על בתי הספר.

חנין זועבי: אנחנו נגד הדחייה, אבל אנחנו בכל זאת עם ללמוד את הנושא בצורה יותר מעמיקה.

חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אני רוצה למחות.

חנין זועבי: אתה צריך לשים לב יותר להזמין מנהלי בתי ספר ערבים ונציגים מהחברה הערבית לדיונים האלה, לא רק חברי הכנסת הערבים.

יעקב מרגי: א', תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אני אסביר לך את נוהל העבודה.

יעקב מרגי: דעי לך שזה אוטומטי בלי לבקש ממני.

יעקב מרגי: כשדנים בזה, זה יוצא לכל הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: קודם כול שלטון מקומי מקבל הזמנה.

יעקב מרגי: הם שולחים נציג או שיכולים להביא איתם ראשי רשויות.

יעקב מרגי: הם מייצגים את כל הרשויות או בתי ספר.

יעקב מרגי: איגוד מנהלי בתי ספר מקבל, הסתדרות המורים מקבלת.

יעקב מרגי: אי אפשר לרדת לרזולוציות.

יעקב מרגי: זה אוטומטי.

חנין זועבי: זו הרזולוציה הכי נכונה.

יעקב מרגי: אז אני אבקש את עזרתך להבא, כחברי כנסת, נציגי הציבור, כשאת רואה דיונים כאלה - - - .

יעקב מרגי: גם אנחנו, גם אתם.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: מאחר ומטרות החוק הן חשובות מאוד במיוחד לצמצום הפערים בין החלשים לבין החזקים, וגם מאחר ויש בפנינו שלושה מחקרים שמעידים עד כמה זה טוב, והממצאים האלה מעידים כמה תורם יום חינוך ארוך והשפעתו חיובית על צמצום פערים לימודיים בין תלמידים מרקע חברתי-כלכלי חלש וחזק, והוא תורם לגידול מסוים בהכנסת אימהות שילדיהן למדו במסגרות שבהם חל החוק, לכן אנחנו עם החלת החוק מיידית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מירב, דקה.

מירב בן ארי: יש לי שני דברים להגיד.

מירב בן ארי: אחד, צריך להיכנס פה למשא ומתן, אני מסכימה עם חנין, עם גורמי השטח, מלמטה, ממנהלי בתי ספר עד למנהלי רשויות, לא רק, דרך אגב, פריפריה גיאוגרפית, גם פריפריה חברתית.

מירב בן ארי: אני חושבת שצריך להיכנס איתם לאיזשהו משא ומתן כדי להבין מה בתי ספר צריכים, כי אני אישית, אני אומרת, גם אם זה 14:30, גם עד 15:00, גם עד 16:00, אולי צריך למצוא מסגרת, א', למי שרוצה, להורים שרוצים, ו-ב', לילדים שצריכים את זה.

מירב בן ארי: אני לא ממש מתלהבת מהחוק.

מירב בן ארי: אני חושבת שהייתי עושה מסגרת אחרת.

מירב בן ארי: אתה זוכר שלקחתי אותך למסגרת ההיא בנתניה?

מירב בן ארי: ראינו מסגרת, אז אני אומרת, יש מסגרות שהן לדעתי יותר מתאימות.

מירב בן ארי: אני באמת חושבת שאולי צריך להיכנס לאיזשהו משא ומתן עם כל רשות, לראות איזה מסגרות.

מרב מיכאלי: אני מציעה לבטל בכלל את בתי הספר.

מרב מיכאלי: למה בכלל בתי ספר?

מרב מיכאלי: כאלה מסגרות מחורבנות.

מירב בן ארי: מה קשור?

מירב בן ארי: בתי ספר זו מסגרת מעולה.

מירב בן ארי: מספיק כבר כל היום ליפול על בתי ספר.

מירב בן ארי: בתי ספר מסגרת מעולה.

מירב בן ארי: האפטר סקול הזה לדעתי חייב להיות במסגרת אחרת.

מירב בן ארי: מילה על צביעות.

מירב בן ארי: החוק הזה, כל מי שיושב כאן חוץ מהמשותפת, ישבו בקואליציה, כולל יולי תמיר.

יוסף ג'בארין: דחו את זה כמה פעמים, לא 20 שנה.

מירב בן ארי: אני דווקא אתכם החרגתי.

יעקב מרגי: יוסף, לא מעניין.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיע לשיא.

מירב בן ארי: לפני שלוש שנים ישב שר אוצר מיש עתיד ושר חינוך מיש עתיד, והוא יושב לי פה ומבלבל לי את המוח, מפיל את זה על כחלון, אז breaking news.

מירב בן ארי: הייתה הזדמנות היסטורית, היא לא קרתה, העיקר הוא מפיל את זה על שר האוצר.

מירב בן ארי: יש לו מזל שאני פשוט חיכיתי עם הקלף של שר חינוך, כי פורר גם ישב לצידי.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו אחד.

מירב בן ארי: החוק הזה נדחה 20 שנה, ועם כל הכבוד לכולם פה, יש לו משמעויות תקציביות.

מירב בן ארי: אני חושבת שצריך להיכנס למשא ומתן, והפעם אני וחנין לשם שינוי מסכימות שצריך לבחון את החוק הזה ואת היישום שלו במערכת החינוך.

מירב בן ארי: זהו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יואל חסון.

יואל חסון: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יואל חסון: אני דווקא אתחבר לסוף של דברי חברת הכנסת בן ארי.

יואל חסון: כמי שמכיר את משה כחלון אפילו יותר זמן ממך, בניגוד לשר החינוך הקודם ושר האוצר הקודם, ממשה כחלון יש לנו יותר ציפיות.

יעקב מרגי: והוא עומד בהן ברוך השם.

מירב בן ארי: הוא עומד בהן יפה מאוד.

יעקב מרגי: אני עושה את זה יפה, למה את מקלקלת לי?

יעקב מרגי: אין לי זמן.

יואל חסון: יש לנו יותר ציפיות מהשר כחלון.

יואל חסון: יש לנו גם יותר ציפיות מהמציאות, כי בניגוד אולי לתקופות אחרות, אתם אלה שסיפרתם על עודפים של מיליארדים שקיימים בתקציב.

יואל חסון: יש לנו, א', יותר ציפיות מהשר כחלון משרים קודמים.

יואל חסון: דבר שני, יש בשנה הזאת מיליארדים של עודפים שהיה אפשר ליישם את החוק הזה גם אם לא באופן מלא, ליישם אותו ולהגדיל את יישומו.

יואל חסון: משפט אחרון אני אומר בצורה ברורה ואתה אמרת את זה, אני מקווה שתעמוד במילתך.

יואל חסון: אל תקבלו החלטה בנושא מהותי כזה לממשלות הבאות, לממשלה שלנו שתהיה הבאה.

יואל חסון: קבלו את ההחלטה לממשלה הזאת.

יואל חסון: אל תקבלו החלטה לשלוש שנים, תקבלו החלטה לשנה הזאת.

יואל חסון: תתנגדנה בכל תוקף.

יואל חסון: זה לא מוסרי לקבל החלטה בעניין הזה לממשלות הבאות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסי יונה, בקצרה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, החוק הזה נדחה עד בלי די.

יוסי יונה: אין שום סיבה לדחות אותו שוב, משום שאנחנו גם יודעים שהיום, לא רק היום, קיימים פערים מאוד גדולים במערכת החינוך שבעצם מבדילים בין ישובים מבוססים ליישובים שאינם מבוססים.

יוסי יונה: אם החוק הזה אינו מתקבל ואינו נכנס לתוקף מיידי, הרי שעל ידי כך אנחנו בעצם נותנים ברכת דרך להמשך הפערים במערכת החינוך ולכן אנחנו מתנגדים בכל תוקף לכך שהחוק הזה ידחה שוב.

יוסי יונה: זה לא חשוב מה עשו ממשלות קודמות.

יוסי יונה: אין שום סיבה ואין שום טעם מוסרי, הגיוני, תקציבי, פדגוגי, שהחוק הזה ידחה שוב.

יעקב מרגי: משפט וחצי, זאב.

<זאב גולדבלט: אני חושב שמעוורים את עיני ההורים והאזרחים כולם שרובם בכלל לא מודעים לקיומו של החוק שבעצם נחקק כבר לפני למעלה מעשרים שנה, וזאת על ידי העברה של רפורמות חלקיות על חשבון ובמימון ההורים, כמו למשל "בית הספר של החגים" או החופש הגדול או הפיקוח על הצהרונים, שכולם ממומנים בחלקם הלא קטן על ידי ההורים עצמם בנוסף למיסים שאנחנו משלמים.

<זאב גולדבלט: פוגעים במודע במעמד הנשים וביכולתן להשתכר בצורה שוויונית, ומייצרים אצלנו, ההורים, רצון לרכוש תל"ן כי המערכת הקיימת למעשה לא מספקת את הצרכים.

<זאב גולדבלט: כל אלה צריכים לעבור מן העולם.

<זאב גולדבלט: אנחנו קוראים לכם, טפלו ויישמו את מה שהבטחתם אתם או תבטלו את החוק לחלוטין.

<זאב גולדבלט: אל תשחקו בנדמה לי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אביבית, משפט וחצי.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אדוני, יום לימודים ארוך מאפשר ליותר ילדים עם צרכים מיוחדים להשתלב במערכת החינוך הרגילה, מה שניתן היום רק במסגרות נפרדות של החינוך המיוחד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הרפורמה של החינוך המיוחד מוציאה את יום לימודים ארוך ולא מאפשרת ותמשיך לא לאפשר לילדים להשתלב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כל המענים שניתנים היום, כולל צהרונים, לא מאפשרים לילדים עם צרכים מיוחדים ליהנות מהם ולכן יום לימודים ארוך, לא יתכן שהוא ידחה שוב וירחיק שוב את השילוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: את מצטרפת לעמדות שנאמרו קודם.

יעקב מרגי: בקשה.

<מרים זלקינד: מרים זלקינד, שדולת הנשים בישראל.

<מרים זלקינד: היום ערב יום האישה.

<מרים זלקינד: אנחנו לא רוצות סדנאות איפור וגם לא לשמוע משפטים הזויים על הבכיינות שלנו.

יעקב מרגי: לא תשמעי את זה פה.

<מרים זלקינד: מה שאנחנו באמת צריכות ודורשות זה צמצום הבלתי נתפס של פערי השכר בין גברים לנשים בישראל, שעומדים היום על 32%, והנה כאן יש לנו חוק שידוע שזה בדיוק מה שהוא עושה, הוא מצמצם את פערי השכר בין גברים לנשים, הוא מצמצם את הפערים החברתיים, וכל שנה עושים פה את ההצגה המבזה הזו של לדחות אותו.

<מרים זלקינד: אני מבקשת ממך, אל תיתן יד לדחייה הזו ותדרוש שהאוצר יבוא עם תוכנית ברורה.

<מרים זלקינד: תדרוש מהאוצר לבוא עם הסבר ברור איך הוא הולך ליישם את החוק הזה ולא לדחות אותו כל פעם.

מרב מיכאלי: שמעת את התוכנית של האוצר.

מרב מיכאלי: ממפלגתו של שר האוצר הולכים לבטל את החוק ולהביא תוכנית לבייביסיטר רשמי.

מרב מיכאלי: זה לא יום לימודים ארוך, זה אפטר סקול.

מירב בן ארי: אני לא אמרתי בייביסיטר.

מירב בן ארי: סליחה.

יעקב מרגי: מירב, אני אוציא אותך בהצבעה.

יעקב מרגי: מרגע זה אני נכנסתי להליך של הצבעה.

יעקב מרגי: מי שידבר, יוצא בלי שלוש קריאות.

<קריאה: אין אפשרות כזאת.

יעקב מרגי: יש אפשרות.

יעקב מרגי: לכו לוועדת האתיקה.

יעקב מרגי: בבקשה, יועצת משפטית, תסבירי לי מדויק למה שנה שעברה כן יכולתי לדחות בשנה, והשנה אני לא יכול לדחות בשלוש שנים?

<מירב ישראלי: כשנכנס התיקון לחוק יסודות התקציב, ההוראה בדבר פעולה מאזנת לשלוש שנים הייתה הוראה שנקבעה כהוראת שעה, ולכן כאשר הבאנו את התיקון בשנה שעברה, לא היה צורך להציג התייחסות לתקציב שהוא תלת שנתי, ולכן לא נעשה שום צעד נוסף.

<מירב ישראלי: כרגע הסעיף קובע באופן מפורש שיש צורך בפעולה מאזנת, ולכן אם הוועדה תחליט שהיא לא דוחה את זה לשלוש שנים, אלא דוחה את זה לשנה, המשמעות היא שהממשלה תצטרך לבוא ולבצע תהליך - - -

יעקב מרגי: המשמעות היא ששנה שעברה יכולתם לעשות בלי קיצוץ פלט - - -?

<מירב ישראלי: נכון.

יעקב מרגי: וזה ודאי?

יעקב מרגי: אמירה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: זה ייבדק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני עובר להצבעה ואני מבקש לא להפריע לי בהצבעה.

יעקב מרגי: אפס סבלנות למי שיפריע לי בהצבעה.

<קריאה: יש הסתייגויות.

יעקב מרגי: בבקשה, ההסתייגות של?

מרב מיכאלי: המחנה הציוני.

יעקב מרגי: שאומרת?

יוסי יונה: שסעיף 33 ימחק לחלוטין.

יוסי יונה: הסתייגות שנייה, סעיף 33, במקום התשפ"ד יבוא התשע"ט.

יוסי יונה: שלוש, במקום סעיף 33 יבוא סעיף חלופי שייכתב כך: יוקצו משאבים בתשפ"ד שיבצעו על אי יישומו של החוק מאז חקיקתו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הסתייגויות נוספות?

יוסף ג'בארין: כן.

יעקב מרגי: הרשימה המשותפת.

יוסף ג'בארין: לבטל 33.

<מירב ישראלי: אם אתם מסתייגים כל הסיעה, זה רק הסתייגות.

<מירב ישראלי: אי אפשר גם וגם.

יוסף ג'בארין: אנחנו מסתייגים.

יעקב מרגי: כל הסיעה.

יוסף ג'בארין: כל הסיעה, ודאי.

יוסף ג'בארין: כל הסיעה, הרשימה המשותפת.

<מירב ישראלי: לכל השלוש?

<קריאה: כן, והוא גם עושה את שלו ויש לו גם את שלנו.

יעקב מרגי: סעיף 98.

<מירב ישראלי: שלוש אלה ו - - - ?

יוסף ג'בארין: יתחיל את היישום מ-1 בספטמבר 2018.

יוסף ג'בארין: שרי החינוך והאוצר יבטיחו - - -

יואל חסון: האם יש אישור של היושב ראש?

יעקב מרגי: יש בקשה.

יואל חסון: אתה צריך לעצור את הדיון.

יעקב מרגי: זו בעיה שלי.

יואל חסון: לא, אתה צריך לעצור.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יואל חסון: יש תקנון.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יעקב מרגי: אני לא נעלתי את הישיבה.

יעקב מרגי: אתה מפריע לי.

יואל חסון: היועצת המשפטית - - -

יעקב מרגי: יואל, אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יעקב מרגי: אני לא עוצר את הדיון.

יואל חסון: אין אישור של היו"ר, אתה לא יכול לקיים - - -

יעקב מרגי: אני כן יכול.

יואל חסון: אתה לא יכול.

יעקב מרגי: אני כן יכול.

יואל חסון: אתה לא יכול.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יואל חסון: אני מבקש מהייעוץ המשפטי - - -

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: שמעתי את הבקשה שלך.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יואל חסון: תעצור את הדיון עכשיו.

יואל חסון: היועצת המשפטית, אין אישור ליו"ר.

יעקב מרגי: יש לי חצי שעה.

יעקב מרגי: קיבלתי אישור חצי שעה.

<מירב ישראלי: יש אישור.

יעקב מרגי: יוסף.

יוסף ג'בארין: שלוש, יישום החוק יבוצע ללא כל אפליה בין מגזרי האוכלוסייה השונים.

יעקב מרגי: תודה.

סאלח סעד: יש לי עוד הסתייגות.

יעקב מרגי: בבקשה.

סאלח סעד: אני רוצה במקום התשע"ו, יבוא עם ביאת המשיח.

<מירב ישראלי: זה רק שלך או של כל הסיעה?

סאלח סעד: שלי.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

יעקב מרגי: אני מצביע על ההסתייגויות.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי.

<מירב ישראלי: ההסתייגות הראשונה, הסעיף ימחק.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות הראשונה שהסעיף ימחק?

יעקב מרגי: מי נגד ההסתייגות?

יעקב מרגי: 7 נגד.

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: אין נמנע.

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין ההסתייגות לא נתקבלה

<קריאה: אדוני היושב ראש, יש לנו ארבעה, למה הורדנו לנו אחד?

יעקב מרגי: יש לכם נגוסה.

יעקב מרגי: מיקי זוהר לא הגיע, אתה צודק.

יעקב מרגי: טעות שלי, תודה.

יעקב מרגי: 9 ו-5.

יעקב מרגי: בבקשה, הסתייגות שנייה.

<מירב ישראלי: הסתייגות שנייה, במקום בתש"פ יבוא בתשע"ט.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות השנייה של יוסי יונה?

יעקב מרגי: 5.

יעקב מרגי: מי נגד?.

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין ההסתייגות לא נתקבלה הסתייגות שלישית.

<מירב ישראלי: תגידו לי אם הבנתי נכון.

<מירב ישראלי: בשנת הלימודים תשפ"ד יוקצו משאבים שיפצו על אי יישומו של החוק מיום חקיקתו.

יוסי יונה: כן.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב מרגי: 5.

יעקב מרגי: מי נגד ההסתייגות?

יעקב מרגי: 9 נגד.

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות השלישית לא עברה.

<מירב ישראלי: ההסתייגות של הרשימה המשותפת.

<מירב ישראלי: במקום התש"פ יהיה 1.9.2018.

יעקב מרגי: מי בעד? 5.

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: 9 נגד.

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין סאלח, אתה רוצה את ההצבעה על ההסתייגות שלך ביחד עם המחנ"צ?

<מירב ישראלי: שר החינוך ושר האוצר יבטיחו תקציבים כדי לכסות את השכבות המוחלשות על דחיית יישום החוק.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב מרגי: 5 בעד.

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: 9 נגד.

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין ההסתייגות לא נתקבלה

<מירב ישראלי: עוד אחת של שתי הסיעות.

<מירב ישראלי: יישום החוק יבוצע ללא כל אפליה בין מגזרי האוכלוסייה השונים.

יעקב מרגי: מי בעד? 5.

יעקב מרגי: מי נגד? 9.

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין ההסתייגות לא נתקבלה

<מירב ישראלי: ושל - - -

יעקב מרגי: סאלח סעד.

<מירב ישראלי: עם ביאת המשיח.

יעקב מרגי: תקריאי.

<מירב ישראלי: במקום בתש"פ.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות של סאלח סעד? 1.

יעקב מרגי: מי נגד? 9.

יעקב מרגי: בעד – 1

יעקב מרגי: נמנעים – אין ההסתייגות לא נתקבלה עכשיו אני מצביע על הנוסח כפי שהממשלה העבירה לאור ההבהרה של - - -

<מירב ישראלי: אבל זה ד' או שלוש שנים, שזה ג'?

יעקב מרגי: שלוש שנים.

יעקב מרגי: מי בעד אישור הצעת הממשלה בתיקון שזה יהיה לשלוש שנים במקום לארבע שנים?

יעקב מרגי: עד תשפ"ג.

יעקב מרגי: 9.

יעקב מרגי: מי נגד? 5.

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 9

יעקב מרגי: נמנעים – אין הצעת החוק כפי שהממשלה הגישה נתקבלה רביזיה, דיון בעוד חצי שעה בדיוק , זאת אומרת ב-11:40 הצבעה פה אם היושב ראש יאשר כמובן.

יעקב מרגי: תודה רבה.