הועדה המשותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולוועדת הכלכלה לדיון בהלס"י בנושא בניית תוכנית אב לאומית בתחום הזקנה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 9, 2018-03-25 10:30

טלי פלוסקוב: בוקר טוב.

טלי פלוסקוב: היום 25 במרץ 2018.

טלי פלוסקוב: אני פותחת את ישיבת הוועדה המשותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: דיון בהצעה לסדר-היום בנושא בניית תכנית אב לאומית בתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב למנהלת הוועדה אתי שבתאי, לצוות הועדה, ליועץ לוועדה פרופסור יצחק בריק ולכל מי שנמצא איתנו לכל אורך הדרך.

טלי פלוסקוב: אני רואה פה כמה אנשים חדשים.

טלי פלוסקוב: אותי אישית זה מאוד משמח.

טלי פלוסקוב: דבר נוסף.

טלי פלוסקוב: החלטתי לכנס את הוועדה גם בזמן הפגרה.

טלי פלוסקוב: כמו שאתם מבינים, הכנסת מאוד שקטה אבל אני רוצה להתקדם.

טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים להתקדם בתכנית אב.

טלי פלוסקוב: לקחת כרגע חופשה של חודשיים כרגע לא מתאים לנו.

טלי פלוסקוב: לכן החלטתי לקיים דיונים גם בזמן הפגרה.

טלי פלוסקוב: יהיה לנו עוד דיון אחד לקראת יום השואה.

טלי פלוסקוב: אני באמת עושה דיון לכבוד האירוע של ניצולי שואה.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים כמה הנושא הזה חשוב לי אישית.

טלי פלוסקוב: היום אנחנו ממשיכים באותם 13 עיקרים.

טלי פלוסקוב: יש לנו כר 14 עיקרים וכל פעם אנחנו מוסיפים.

טלי פלוסקוב: הנושא מאוד מעניין בעיניי.

טלי פלוסקוב: הוא מאוד חשוב, הוא מאוד נוגע בכל קשיש, כמובן בהקשר של תעסוקה ופרישה.

טלי פלוסקוב: אנחנו פותחים היום דיון.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת אם נצליח להגיע היום להמלצות.

טלי פלוסקוב: אם נצליח, זה יהיה מצוין ונציג לכם את ההמלצות.

טלי פלוסקוב: אם לא, נעשה את זה בדיון הבא.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להתחיל עם כמה נתונים.

טלי פלוסקוב: על פי חוק הפרישה ניתן לפטר עובד, גבר או אישה בהגיעם לגיל 67.

טלי פלוסקוב: כאשר תוחלת החיים ממשיכה לעלות בשנים אחרונות בקצב מהיר.

טלי פלוסקוב: תוחלת החיים הממוצעת מלידה עלתה במהירות בשנים האחרונות והיא עומדת כיום על 80.1 שנה לגברים ו-84.1 לנשים.

טלי פלוסקוב: בגיל 65 תוחלת החיים עומדת על 19 לגברים ועל 21.3 לנשים.

טלי פלוסקוב: מצד אחד, אנחנו חווים עלייה משמעותית ומהירה בתוחלת החיים הממוצעת, ומצד שני, לא היתה התאמה לכך בהעלאת גיל הפרישה.

טלי פלוסקוב: הפועל היוצא הוא, שלפני האוכלוסייה המבוגרת יש בממוצע כ-20 שנות חיים לאחר יציאה משוק העבודה.

טלי פלוסקוב: מה אנחנו עושים ב-20 השנים הללו?

טלי פלוסקוב: איפה המדינה נמצאת?

טלי פלוסקוב: האם 20 זה יותר מידי?

טלי פלוסקוב: אולי יש לנו אנשים שמאוד רוצים להמשיך להרגיש כחלק מהמדינה ומהחברה.

טלי פלוסקוב: על זה אנחנו נדבר.

טלי פלוסקוב: אנחנו נחלק את הדיון היום כך: פרופסור בריק הכין לנו מצגת וכמה דברים שאנחנו צריכים לדעת לפני שאנחנו מדברים בנושא.

טלי פלוסקוב: אשמח אם כל אחד מכם ירשום הערות ונשמח לשמוע התייחסויות.

טלי פלוסקוב: פרופסור דניאל גוטליב צריך לצאת עוד שעה, אז מייד אחרי המצגת של בריק אני אתן לך להציג את הפן של ביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: אחר-כך נשמע גם את המשרד לשוויון חברתי.

טלי פלוסקוב: אלה שלושה גופים שהכינו לנו עבודות בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אחרי שנשמע אותם, אשמח לשמוע את ההתייחסויות של כל אחד שנמצא כאן, מי שימצא לנכון וירצה ונראה איך אנחנו מתקדמים.

טלי פלוסקוב: לפני שאנחנו מתחילים, כי אני יודעת שדניאל יוצא עוד מעט, אני רוצה להודות לכל השותפים על העבודה שהם עושים גם בהכנה לוועדה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שתבינו.

טלי פלוסקוב: הוועדה עובדת פעם בשבועיים אבל הצוות עובד כל יום.

טלי פלוסקוב: לכן זה הזמן להגיד תודה לכל השותפים שלי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין שמשרד רוה"מ נמצא איתנו פה.

טלי פלוסקוב: כשנכין את ההמלצות נעשה דיון משותף של הוועדה שלנו וועדת הכספים, כי ועדת הכספים דנה בקצב מאוד מהיר בנושא של העלאת גיל הפרישה של נשים וכבר יש שם הצעות מסוימות.

טלי פלוסקוב: יכול להיות שנעשה דיון משותף כדי שגם אנחנו נוכל להציג את העמדה שלנו כוועדה ואת העמדה של המשרדים הרלוונטיים.

טלי פלוסקוב: פרופסור יצחק בריק, בבקשה.

<יצחק בריק: (מוצגת מצגת) בוקר טוב לכולם.

<יצחק בריק: אני לא צריך לחזור על הדברים שיושבת ראש הוועדה אמרה.

<יצחק בריק: אני רק רוצה להדגיש נקודה אחת בעניין חוק הפרישה.

<יצחק בריק: צריך להבין שחוק הפרישה הוא לא מחייב להוציא אדם לגמלאות בהגיעו לגיל הפרישה, אלא הוא קובע שבהגיע אדם, גבר או אישה, לגיל הפרישה הרשמי, ניתן לפטר אותו מחמת גילו בלבד ואין צורך בשום נימוק אחר.

<יצחק בריק: זה בשונה מהנוהל לפני גיל הפרישה.

<יצחק בריק: זאת נקודה מאוד משמעותית.

<יצחק בריק: צריך לדעת בנוסף לכך, שלצד החוק ישנם גם הסכמים קיבוציים בארגונים גדולים כמו משרדי ממשלה, רשויות מקומיות וכן הלאה שהם כן מחייבים את הפרישה בגיל הרלוונטי.

<יצחק בריק: השאלה היא כמובן האם יש צורך בשינוי המדיניות לגבי גיל הפרישה?

<יצחק בריק: השאלה השנייה היא שאלה עקרונית וערכית, האם בכלל יש לחייב אנשים לפרוש מחמת הגיל, או שמא ישנם קריטריונים חליפיים אחרים, למשל, התפקוד של האדם?

<יצחק בריק: אנחנו יודעים שתוחלת החיים בשנים האחרונות, מאז קביעת גיל הפרישה הרשמי, המשיכה לעלות והיא ממשיכה לעלות באופן מהיר אבל גיל הפרישה לא השתנה.

<יצחק בריק: עובדה מעניינת היא, שאזרחים ותיקים רבים מעוניינים להמשיך לעבוד לאחר גיל הפרישה הרשמי.

<יצחק בריק: כמובן במשרות חלקיות, אבל יש לא מעט אנשים שמעוניינים להמשיך לעבוד.

<יצחק בריק: לצורך השוואה הצגתי את השקף הזה לגבי גיל הפרישה הרשמי במספר מדינות אחרות.

<יצחק בריק: מה שבולט כאן וצריך לעניין את הוועדה הזאת ואת הכנסת, זה שכמעט בכל המדינות שנמצאות במצגת גיל הפרישה של גברים ונשים הוא זהה.

<יצחק בריק: דבר שני שעולה מהשקף הזה שכדאי לשים אליו לב, הוא השאלה, האם יש אנשים שממשיכים לעבוד לאחר גיל הפרישה הרשמי או לא?

<יצחק בריק: אפשר לראות כאן, למשל, שבאיסלנד וביפן, אנשים ממשיכים לעבוד אחרי גיל הפרישה הרשמי.

<יצחק בריק: לעומת זאת, בארצות הברית, ששם אין חובת פרישה מחמת הגיל, אנחנו לא רואים את אותו שינוי.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שרואים אותנו היום בערוץ 99 ואני לא בטוחה שרואים את השקף.

טלי פלוסקוב: לכן אני רוצה לציין כמה דברים.

טלי פלוסקוב: נתת את הדוגמה של יפן, ששם גיל הפרישה הרשמי לנשים וגברים הוא 65.

טלי פלוסקוב: בפועל גברים יוצאים לפנסיה ב-69.3 ונדים ב-67.6.

טלי פלוסקוב: בארצות הברית גיל פרישה רשמי הוא 66 לגברים ולנשים ושם דווקא גיל פרישה בפועל הוא נמוך, גברים 65.9 ונשים 64.7.

טלי פלוסקוב: חשוב לציין איפה נמצאת ישראל.

טלי פלוסקוב: ישראל, נכון להיום, גיל פרישה רשמי לגברים 67, כאשר גיל פרישה בפועל 67.8.

טלי פלוסקוב: גיל פרישה לנשים 62 וגיל פרישה בפועל 66.4.

טלי פלוסקוב: יש פה פער גדול שצריך לציין אותו.

טלי פלוסקוב: אנחנו אוהבים להשוות את עצמנו למדינות OECD.

טלי פלוסקוב: אנחנו רואים שגיל פרישה רשמי ב-OECD לגברים 64, נשים 63.1 וגיל פרישה בפועל לגברים 64.6.

טלי פלוסקוב: שוב, עובדים יותר מאשר רשמי.

טלי פלוסקוב: אצל נשים 63.2.

טלי פלוסקוב: כמעט יוצאים בגיל הפרישה.

טלי פלוסקוב: יש פה באמת נתונים מאוד מעניינים.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

<יצחק בריק: מצאתי לנכון להביא כמה דוגמאות על כך שהדיון והוויכוח לגבי שתי השאלות שהעליתי קודם, לגבי חובת הפרישה או גיל הפרישה, הדברים זכו להגיע גם לערכאות.

<יצחק בריק: ישנם שני פסקי דין מאוד מעניינים.

<יצחק בריק: האירוע האחד נוגע לגברת ליבי ויינברג מאוניברסיטת בר-אילן, שנה לפני גיל פרישה הודיעו לה שעליה לפרוש.

<יצחק בריק: היא ביקשה להמשיך לעבוד.

<יצחק בריק: האוניברסיטה לא הסכימה שהיא תמשיך לעבוד.

<יצחק בריק: היא ערערה לבית הדין לעבודה והערעור שלה נדחה.

<יצחק בריק: הגישה תביעה לבית הדין העליון לעבודה ושם הערעור שלה התקבל באופן חלקי.

<יצחק בריק: דבר בולט שם שבית המשפט קבע אפילו קנס שהאוניברסיטה צריכה לשלם לגברת ויינברג וגם הוצאות המשפט.

<יצחק בריק: הדבר היותר דרמטי, כמובן, הוא העתירה לבג"צ של ארבעה פרופסורים.

<יצחק בריק: ארבעת הפרופסורים הללו הגישו עתירה לבית המשפט העליון בטענה שהם רוצים להמשיך לעבוד לאחר גיל הפרישה.

<יצחק בריק: מצאתי לנכון להתייחס לבג"צ הפרופסורים.

<יצחק בריק: אני רוצה לצטט בפניכם משפט אחד מדבריו של פרופסור אסא כשר, שהיום הוא מככב בכותרות.

טלי פלוסקוב: רק שתדע שגם אני סימנתי את המשפט הזה.

טלי פלוסקוב: לא תיאמנו מראש אבל באמת משפט חזק.

<יצחק בריק: אומר אסא כשר בעתירה: "אני סבור שמדינת ישראל חייבת לשמור על כבוד האדם בכל המצבים האנושיים ובכלל זה לעת זקנה.

<יצחק בריק: רשות לכרות את עץ העבודה של האדם כליל, באופן שאינו קשור לערכיו, לרצונו, לטעמו וליכולתו, היא בלתי מוצדקת, בלתי מוסרית וראויה לתיקונים מהותיים".

<יצחק בריק: זה היה בבית המשפט העליון.

<יצחק בריק: לקח להם בערך 3 שנים לדון בזה.

<יצחק בריק: החלטת בית המשפט היתה דחייה של העתירה.

<יצחק בריק: מה שחשוב, שבפסק הדין אומר בית המשפט העליון שהממשלה והכנסת חייבים לקחת את הסוגיה הזאת ולהתייחס לאתגר הזה של גיל הפרישה ולטפל בו.

<יצחק בריק: לכן חשוב שהוועדה שלנו כאן אכן עוסקת בנושא הזה.

<יצחק בריק: אני אחזור לרגע לשקף הקודם.

<יצחק בריק: צייתי למטה שגם המחוקק התבקש לעניין הזה.

<יצחק בריק: כאן מופיעה הצעת חוק של חבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: תיקון קטן.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק של חבר הכנסת אראל מרגלית וחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: כאשר חבר הכנסת אראל מרגלית התפטר מהכנסת, ההצעה של חברת הכנסת טלי פלוסקוב אבל זה בסדר.

<יצחק בריק: צריך לתקן את השקף בעוד דבר.

<יצחק בריק: לפני קרוב לשנה, חברת הכנסת מרב מיכאלי יחד עם חבר הכנסת ביטן גם כן הגישו הצעת חוק לשינוי עניין הפרישה.

<יצחק בריק: כמובן, אנחנו מודעים למאבק הגדול שהתנהל כאן בעניין גיל הפרישה של נשים.

<יצחק בריק: בעצם, על פי החוק היה צריך להעלות אותו והכנסת מידי פעם דוחה אותו.

<יצחק בריק: אני מביא את הדוגמאות האלה גם מצד בתי המשפט וגם מצד העיסוק בנושא על-ידי המחוקק ועל-ידי הכנסת, כדי להראות שאנחנו עוסקים בעצם בנושא שהוא על סדר-היום והוא מדאיג בהחלט הרבה מאוד אנשים בכל מיני כיוונים.

<יצחק בריק: אם לא היו מגבלות, חשוב להסתכל על זה שלא זו בלבד שאנשים רבים רוצים לעבוד ולו זו בלבד שזאת גם הזכות שלהם, אלא שזה דבר רצוי.

<יצחק בריק: בעצם העבודה שאדם עובד יש בזה תרומה לעצמו, אבל גם למשק, לחברה ולכלכלה.

<יצחק בריק: מה שנוגע לפרט אנחנו יודעים מתוך הספרות ומתוך מהמחקרים.

<יצחק בריק: ידוע שיש קשר משמעותי בין עבודה לבין בריאות.

<יצחק בריק: אנשים שהם עובדים הם בריאים יותר והם מאריכי חיים יותר.

<יצחק בריק: מבחינה חברתית ברור שאדם שנמצא במסגרת עבודה, הוא נמצא במסגרת חברתית וכשהוא יוצא משוק העבודה הוא מאבד קשרים חברתיים.

<יצחק בריק: אז יש בזה תרומה גם לצד החברתי.

<יצחק בריק: לעניין ההכנסה.

<יצחק בריק: מאחר ואנחנו יודעים שאנשים שפורשים לגמלאות ההכנסה שלהם יורדת, ברור שאדם שימשיך לעבוד הכנסתו גדולה יותר והאפשרויות שלו לאיכות חיים גדולה יותר.

<יצחק בריק: חשוב להזכיר כאן שאם אדם ממשיך לעבוד וממשיך לשלם לקרן הפנסיה שלו, אז בעתיד גם הפנסיה שלו תהיה יותר גבוהה.

<יצחק בריק: אם אדם ממשיך לעבוד, הכנסתו יותר גדולה, הוא צורך יותר שירותים ומוצרים ובוודאי שזה תורם למשק.

<יצחק בריק: יש לו גם ההערכה העצמאית.

טלי פלוסקוב: שאלה לביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: האם זה נכון שאם אדם עובד ומשתכר מגיל פרישתו עד גיל 70, קצבת הזקנה שלו נפגעת?

<קריאה: תלוי כמה הוא משתכר.

טלי פלוסקוב: 5,200.

טלי פלוסקוב: מאיזה סכום - - -

<דניאל גוטליב: קורים שני דברים.

<דניאל גוטליב: אחד, מקצצים את הקצבה שמקבלות מגיל 62.

<דניאל גוטליב: או, לחילופין, אם הוא מרוויח יותר אז הוא יקבל 5% תוספת עד סוף החיים.

טלי פלוסקוב: תוספת אני יודעת.

טלי פלוסקוב: אני לא שואלת כמה אתה מוסיף, אני שואלת כמה אתה מקצץ?

<דניאל גוטליב: יש שיעור קיזוז.

<יצחק בריק: אני אתייחס לזה במדויק אבל באופן כללי, יש דיסריגרד בנושא ההכנסה של אנשים שלאחר גיל הפרישה הרשמי מרוויחים מעל סכום מסוים.

טלי פלוסקוב: זה דיסריגארד שלא קשור להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע מדברים על קצבת זקנה.

<יצחק בריק: קודם כל, אנשים שמרוויחים מעל סכום מסוים ועד סכום מסוים, מקזזים להם 60% מהפער הזה מתוך הקצבה שלהם.

<יצחק בריק: יש את המגבלות.

<יצחק בריק: אני אציג את המספרים האלה כשנדבר על תעסוקה.

<יצחק בריק: את העלית נושא מאוד מאוד רגיש ומאוד חשוב.

<יצחק בריק: זה קשור לשאלה באיזו מידה יוצרים מוטיבציה לאנשים לעבוד?

<יצחק בריק: לפחות מארבעת הנימוקים הללו שאנחנו רואים כאן, יש קשר בהחלט ברור בין זה שאדם ממשיך לעבוד.

<יצחק בריק: יש לזה קשר לבריאותו, להכנסה שלו, למצבו הבריאותי ולהערכה העצמית שלו.

<יצחק בריק: יש גם כמובן תועלת לחברה וחשוב להתייחס לנקודה הראשונה.

<יצחק בריק: אנשים שמגיעים היום לגיל הפרישה הרשמי, רובם הגדול מגיע במצב פיזי וקוגניטיבי טוב.

<יצחק בריק: האנשים האלה מגיעים גם עם הרבה ידע וניסיון שחבל מאוד להפסיד אותו.

<יצחק בריק: בישיבה הבאה אני אביא מישהו שיספר על עובדות של אנשים – תחשבו רגע אחד על ארגון שעוסק בהמצאות חשובות מאוד לחברה הישראלית ויושבים שם הממציאים הגדולים.

<יצחק בריק: נניח, כאלה שזכו בפרס ביטחון ישראל ובגיל 67 אומרים להם ללכת הביתה.

<יצחק בריק: הרי הם יכולים להמשיך לתרום לביטחון ישראל.

טלי פלוסקוב: עד שמישהו חדש יצבור את הידע שלהם זה ייקח הרבה שנים.

<יצחק בריק: הם יכולים עוד 10 שנים להמשיך ולתרום.

<יצחק בריק: כנ"ל לגבי פרופסורים באוניברסיטה, כנ"ל לגבי רופאים ועוד.

<יצחק בריק: אז הידע והניסיון הזה זה תועלת חשובה.

<יצחק בריק: יש אפילו מחקרים שכימתו את הערך של הידע והניסיון הזה, שהחברה מאבדת כאשר היא לא משתמשת בו.

<יצחק בריק: יש כמובן גם התועלת של הגדלת כוח אדם במשק.

<יצחק בריק: כמו שאמרנו, היות וזה תורם לבריאות זה תורם גם לצמצום הוצאות של הממשלה ושל הפרט לבריאות ולסיעוד.

<יצחק בריק: כמובן שהתרומה הכללית למשק גם בהכנסות וכן הלאה.

<יצחק בריק: אם לסכם את ההצגה שלי בנושא הזה של חוק הפרישה, עומדות היום על סדר היום לדיון בעצם מספר חלופות.

<יצחק בריק: צריך יהיה להתייחס אליהן בהמשך.

<יצחק בריק: אחת, ישנה גישה שמרנית שאומרת בואו נשאיר את המצב הקיים, מסיבות פוליטיות, מסיבות חברתיות.

טלי פלוסקוב: למה ישר פוליטיות?

טלי פלוסקוב: פוליטיות בוועדה הזאת זה הדבר האחרון.

<יצחק בריק: אמרתי שיש אומרים, אני לא אומר.

<יצחק בריק: יש גישה קיצונית בצד השני של הרצף שאומרת שצריך לבטל את חובת הפרישה מחמת הגיל.

<יצחק בריק: הגיל הוא לא הגורם שקובע מתי אדם צריך לפרוש וצריך לבטל את זה.

<יצחק בריק: יש מספר מדינות בעולם, שהבולטת בהן ארצות הברית, שבה אין חובת פרישה מחמת הגיל.

<יצחק בריק: היום לא מעט מדינות חושבות גם על האפשרות הזאת.

<יצחק בריק: החלופה השלישית עלתה לסדר היום בחודשים האחרונים לא פעם, דהיינו, להעלות את גיל הפרישה.

<יצחק בריק: דיברו לא מעט על העלאה לגיל 70 וכן העניין של השוואת גיל הפרישה בין גברים לנשים.

<יצחק בריק: יש טיעונים בעד ונגד ועל זה יהיה חשוב לדון.

<יצחק בריק: כן עולות לא מעט הצעות גם בארץ וגם בעולם כולו, ליצירת מצבים של פרישה חלקית והדרגתית.

<יצחק בריק: אנשים יוכלו לעבוד במשרות חלקיות ויפרשו לגמלאות באופן הדרגתי.

<יצחק בריק: כל זה יהיה בהמשך לדיון בוועדה.

<יצחק בריק: אנחנו עוברים לחלק השני של ההצגה שאומר שעד שיהיה שינוי בנושא הפרישה, בתקווה שיהיה שינוי, עד אז יש אפשרות בעצם שאזרחים ותיקים ימשיכו לעבוד.

<יצחק בריק: כפי שהדגשתי בראשית ההצגה שעל פי החוק אין חובה לפטר אדם בגיל מסוים, אז אם יש הסכמה בין המעסיק לבין העובד, אז בעצם אדם יכול להמשיך לעבוד בהסדר כזה או אחר.

<יצחק בריק: פה יש לכם דוגמה מה קורה בפועל מבחינת הנתונים.

<יצחק בריק: זה מופיע באחוזים.

<יצחק בריק: אחוז של אנשים שממשיכים לעבוד.

<יצחק בריק: בולט שגברים כמעט כפליים מנשים.

<יצחק בריק: צריך להוסיף שבין אלה שממשיכים לעבוד, אנחנו יודעים שרובם בעלי השכלה גבוהה יותר, בעיקר במקצועות החופשיים.

<יצחק בריק: כמובן העצמאיים, שהם מהווים את הרוב הגדול של אותם 18.5%.

טלי פלוסקוב: אם השינוי מ-2012 עד 2015 שינוי מאוד משמעותי, אני מתארת לעצמי כמה זה היום.

טלי פלוסקוב: זה בטח עלה עוד יותר.

טלי פלוסקוב: כדי שמי שרואה אותנו יבין על מה אנחנו מדברים, אם אנחנו מדברים על מועסקים בני 65 ומעלה.

טלי פלוסקוב: ב-2015 26% מהגברים ממשיכים לעבוד ו-12.6% מנשים ממשיכות לעבוד.

טלי פלוסקוב: יש פה נתון מאוד מעניין.

<קריאה: נשים ממשיכות לעבוד אבל רק מה שהן עושות לא נחשב.

טלי פלוסקוב: את מתכוונת באיזו עבודה.

טלי פלוסקוב: אם אתן רוצות שמה שאתן אומרות יירשם בפרוטוקול, תמיד תגידו את שמכן לפני ההערה ואז זה ייכנס לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: ההערה נכונה.

טלי פלוסקוב: פרופסור בריק דיבר על פרופסורים והשכלה גבוהה, אנחנו יודעים שנשים בדרך-כלל עובדות בעבודות אחרות, לצערי הרב.

<יצחק בריק: אני רוצה להבהיר לאלה שמדקדקים בסטטיסטיקה, שתמיד תיזהרו כי לפעמים בשאלה הזאת וגם בשאלות דומות אחרות, מציגים את הנתונים לגבי גילאי 62 עד 67 ופה זה נתון לגבי 65.

<יצחק בריק: זה לא שמישהו טעה אלא בסיס הנתונים היה דומה.

<יצחק בריק: אפשר לדלג על שני השקפים הבאים שמצביעים על כך שלמעשה השינויים בתעסוקה תלויים גם בגיל.

<יצחק בריק: ברור שבגילאים הצעירים יותר, 65 עד 74 יש יותר מועסקים ובהמשך עם הגיל יורדים שיעורי התעסוקה.

<יצחק בריק: אם אמרנו שזה כל-כך טוב להמשיך לעבוד ויש לנו נתונים שהרצון לעבוד נמצא בקרב אחוז גבוה מאוד מהפורשים, אז למה אחוז אלה שעובדים הוא פחות מ-20%?

<יצחק בריק: בעצם ישנם שלושה חסמים עיקריים.

<יצחק בריק: החסם העיקרי הוא החסם הסטיגמטי, דעות קדומות שעל פיהם אנשים שיוצאים לגמלאות יש להם ירידה קוגניטיבית, הם מוגבלים מבחינה תפקודית, הם לא מסוגלים להתאים את עצמם ולהסתגל לשינויים, בוודאי לא לשינויים טכנולוגיים.

<יצחק בריק: כל הדעות הקדומות הללו הן בהחלט מהוות את אחד החסמים, לגבי מעסיקים שלא כל-כך מתלהבים להעסיק אנשים מעל גיל הפרישה.

<יצחק בריק: כשנגיע לחלק שבו ידברו על מה קורה בפועל, אני מניח שתהיה התייחסות יותר מעמיקה לנושא הזה גם מברכי וגם מריבי ואני מניח שנשמע מהם.

<יצחק בריק: העניין השני זה העניין החוקי שעליו דיברנו ואני לא צריך לחזור עליו.

<יצחק בריק: בעניין הכלכלי, זאת הנקודה שנגעת בה קודם, הדיסריגארד לגבי אנשים שעובדים לאחר גיל הפרישה.

<יצחק בריק: אם מקצצים להם 60% מהפער של ההכנסה מהקצבה שלהם – אני רוצה לומר שאנשי המועצה לכלכלה עשו חישובים עוד יותר קפדניים ומדאיגים, כי אותו עובד גם ממשיך לשלם מס הכנסה.

<יצחק בריק: על אותה הכנסה הוא משלם מס הכנסה וגם מס בריאות.

<יצחק בריק: זה נמצא במסמך שהוכן על-ידי הוועדה והוגש לממשלה.

<יצחק בריק: לפי החישוב שהם עשו, מדובר פה על מס של קרוב ל-100%.

<יצחק בריק: זה דבר שבהחלט מהווה חסם.

<יצחק בריק: הוא פוגע במוטיבציה של אנשים להמשיך לעבוד וצריך גם לדון בעניין הזה.

<יצחק בריק: דיברנו בשעתו לגבי הדיסריגארד השני, לגבי מקבלי השלמת הכנסה, שגם כאן יש מגבלה לגובה השכר שאדם יכול להשתכר לאחר גיל הפרישה ולהיות זכאי להשלמת הכנסה.

<יצחק בריק: כאשר הוא עובר את הסכום הזה, בסביבות 2,500, אזי הוא מפסיד לא רק את השלמת ההכנסה אלא גם את כל הזכויות שמגיעות לו בגין זה שהוא מקבל השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: פה צריך לציין שזה לא מבטל לגמרי השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: יש שם מדורג.

טלי פלוסקוב: רק אם לבן אדם עדיין יש 10 שקלים השלמת הכנסה , הוא עדיין זכאי לכל ההטבות שלו.

<יצחק בריק: גם בדיסריגארד השני זה מדורג.

<יצחק בריק: פה מצאתי לנכון להביא ציטטה מוועידת מדריד 2002.

<יצחק בריק: אלה שלא מכירים, ועידת מדריד היא ועידת או"ם לענייני זקנה.

<יצחק בריק: היא התקיימה פעמיים, פעם אחת ב-2003 ובפעם הקודמת עשר שנים לפני כן.

<יצחק בריק: בוועידה הזאת השתתפו נציגי כל ממשלות בעולם, בכלל זה ממשלת ישראל וגם ארגונים לא ממשלתיים.

<יצחק בריק: הוועידה הזאת הוציאה החלטות שהופיעו תחת מסמך רחב ומקיף שנקרא "Plan of Action", שבעצם אמר למדינות שהן צריכות להתייחס אחרת לנושא הזקנה, ובכלל זה להכין תכנית אב לאומית לזקנה.

<יצחק בריק: אחד הדברים החשובים שהתייחסו אליהם זה לעניין התעסוקה.

<יצחק בריק: כפי שאתם רואים, שהם יכולים לעבוד ככל שהם רוצים ויכולים.

<יצחק בריק: זאת אומרת, כל זמן שאדם רוצה להמשיך לעבוד זה תלוי ברצונו של האדם ולא ברצונו של המעביד והמחוקק.

<יצחק בריק: אני רוצה לחזק את העניין שאנשים שממשיכים לעבוד התועלת לפרט היא רחבה מאוד, גם מבחינה חברתית, מבחינת הבריאות, מבחינת ההכנסה ומבחינת ההערכה העצמית.

<יצחק בריק: עוד נתון קטן שנותן את המשמעויות של דחיית פרישה.

<יצחק בריק: לקחתי את הנתון הזה מתוך דברי המועצה הלאומית לכלכלה, שהם עשו את החישוב.

<יצחק בריק: כפי שאתם רואים, אם הפרישה תידחה בשלוש שנים, אז אנחנו מדברים על עלייה מאוד משמעותית בשכר ובפנסיה.

<יצחק בריק: כל הסיבות הטובות למה כדאי להעסיק עובד מבוגר.

<יצחק בריק: בניגוד לגישה שאומרת שלא כדאי להעסיק אנשים מבוגרים, אנחנו רואים שיש הרבה מאוד תכונות חיוביות שהאזרח הוותיק מביא איתו לשוק עבודה והמעסיקים מכירים בזה.

<יצחק בריק: כל הנימוקים שמופיעים בשקף הזה, בעצם מחזקים למה כדאי למעסיק להעסיק אזרח ותיק.

<יצחק בריק: התועלת לחברה היא רחבה מאוד.

<יצחק בריק: גם הקטנת ההוצאה הציבורית, הגדלת הכנסות והניצול של הידע.

<יצחק בריק: נבדקו גם העמדות של המעסיקים לגבי העסקת מבוגרים.

<יצחק בריק: אתם רואים שיש דעות גם בעד וגם נגד.

<יצחק בריק: מעניין שהיום ישנם כבר הרבה מאוד מעסיקים, וזה בוודאי נשמע יותר מאוחר, שיש להם כן רצון להעסיק אזרחים ותיקים, לא מטעמי חמלה חס וחלילה אלא בהחלט מבחינה עניינית ומבחינת האינטרס שלהם.

<יצחק בריק: נחזור לדבר שהזכרנו בשעתו.

<יצחק בריק: ממשלת ישראל נדרשה לעניין האתגרים האסטרטגיים שעומדים בפניה בשנים האחרונות.

<יצחק בריק: המועצה הלאומית לכלכלה הגישה לממשלה הצעה.

<יצחק בריק: הממשלה קיבלה החלטה על כך ואחד האתגרים הוא הזדקנות האוכלוסייה.

<יצחק בריק: בתוך זה היו החלטות יותר מפורטות של הממשלה.

<יצחק בריק: הכיוון היה, שאי-אפשר להתמודד עם כל הבעיות אז נתחיל עם נושא של תעסוקת מבוגרים.

<יצחק בריק: המועצה הלאומית לכלכלה חברה עם המשרד לשוויון חברתי.

<יצחק בריק: אני לא ארחיב בזה.

<יצחק בריק: יש עוד גורמים שעוסקים ופועלים בתחום הזה ונשמע על זה מחברים אחרים שישתתפו היום בדיון.

<יצחק בריק: בשקף הבא ציינתי עוד פעם את החסמים שכבר הזכרנו אותם ולא צריך לחזור עליהם עוד פעם.

<יצחק בריק: אבל אל מול זה יש הרבה מאוד אפשרויות של מה לעשות, מעבר למה שכבר עושים היום.

<יצחק בריק: קודם כל, אני רוצה להזכיר את המלצות הוועדה המיוחדת שהוקמה לנושא תעסוקת מבוגרים.

<יצחק בריק: נעשתה שם עבודה מעמיקה מאוד.

<יצחק בריק: היא כוללת הרבה מאוד המלצות, שחלקן אני שילבתי כאן והן נמצאות כאן על השקף.

<יצחק בריק: אני חושב שלמרות שבאופן פורמלי המלצות הוועדה הזאת התקבלו על-ידי הממשלה בהחלטת ממשלה, בפועל היישום של המלצות הוועדה הזאת עוד רחוק ממה שאלה שהיו בוועדה ראו לפניהם.

<יצחק בריק: לכן אני אומר שצריך לבחון עוד פעם את המלצות הוועדה ולראות מה לא יושם מהמלצות הוועדה הזאת שכדאי וחשוב ליישם.

<יצחק בריק: חלק מהדברים האלה נמצאים בשקף ונמצאים גם במסמכים שלפניכם.

<יצחק בריק: לסיכום.

<יצחק בריק: הצגתי כאן היום שני דברים.

<יצחק בריק: האחד זה הנושא של חוק הפרישה והשני הוא תעסוקה של מבוגרים.

<יצחק בריק: על פניו שני נושאים נפרדים ומהווים אתגרים מאוד משמעותיים לוועדה, אבל יחד עם זאת הם קשורים אחד בשני.

<יצחק בריק: אם יש שינוי בחוק הפרישה תהיה לזה השפעה על התעסוקה ואם לא יהיה שינוי בינתיים, אפשר לעשות בתעסוקה.

<יצחק בריק: לכן הקשר ביניהם הוא משמעותי.

טלי פלוסקוב: לכן הדיון היום זה גם תעסוקה וגם פרישה.

טלי פלוסקוב: תודה לפרופסור בריק על העבודה המעמיקה.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לומר לכם משפט ששמעתי בנושא תעסוקה של גברים.

טלי פלוסקוב: אני אגיד משפט גס אבל ככה שמעתי אותו: שיפנו את המקום לצעירים.

טלי פלוסקוב: למה בחרתי להעלות את זה?

טלי פלוסקוב: אם ניקח את הנושא של רופאים.

טלי פלוסקוב: אם היו לנו במדינה מספיק רופאים ויש כאלה שממתינים בתור לעבודה, אולי הייתי אומרת שצריך באמת לפנות את המקום לצעירים.

טלי פלוסקוב: אבל המצב היום מאפשר עבודה גם לצעירים וגם למבוגרים.

טלי פלוסקוב: להיפך, אני חושבת שכמה שהצעירים יעבדו יחד עם המבוגרים הם ילמדו מהם יותר.

טלי פלוסקוב: הם גם ילמדו את העבודה וגם ילמדו שיטות עבודה, זה יכול להיות שילוב מנצח.

טלי פלוסקוב: לכן, מי שחושב שבזה שאנחנו כרגע דואגים לתעסוקה ולעבודה לאזרחים הוותיקים, זה יפריע להתקדמות של צעירים, בעיניי הוא טיעון לא רציני.

טלי פלוסקוב: אשמח לשמוע מכם גם התייחסות לאמירה הזאת.

טלי פלוסקוב: איך לענות לאנשים האלה שכל מה שאנחנו עושים כרגע זה בשום אופן לא פוגע לא להיפך, זה רק עוזר לגדל דור צעיר יותר מקצועי עם יותר ידע ועוד אלף ואחד דברים.

<יצחק בריק: אני רוצה להוסיף אחד האינדיקטורים למה זה לא פוגע בצעירים.

<יצחק בריק: אחד הנתונים שהעלייה המשמעותית של כניסת נשים לשוק העבודה לא גרמה לאבטלה של אף צעיר.

טלי פלוסקוב: כן, זאת באמת הוכחה אגב, מי שרוצה להכיר את כל הנושא של העלאת גיל פרישה אצל נשים, הדין בצם מתקיים בוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: מי שרוצה, אפשר להיכנס לפרוטוקולים של ועדת הכספים ולראות שם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים רק על שנתיים מ-62 עד 64 וזה מאוד מורכב.

טלי פלוסקוב: נכחתי בדיונים האלה ואני שמעתי את אלה שמתנגדים.

טלי פלוסקוב: מצד אחר, אנחנו מבינים שאין מנוס מלהגדיל גיל פרישה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שההצעה שכרגע מונחת בוועדת הכספים, שהציג אותה חבר הכנסת גפני, היא הצעה מאוד מחושבת.

טלי פלוסקוב: היא הצעה מאוד איטית.

טלי פלוסקוב: זה שחילקו את זה לעשר מדרגות זה אומר עד כמה הכניסה תהיה יותר הדרגתית.

טלי פלוסקוב: בגלל שהוועדה שלנו דנה לא רק על הדברים שקורים היום, אלא אנחנו מסתכלים הרבה שנים קדימה, גם עד 2035, יתכן, פרופסור בריק, שאני אבקש בהמלצות של הוועדה, לקחת את ההצעות גם לטווח ארוך יותר.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו כן מגיעים לזה בלי לפגוע באנשים חס וחלילה.

טלי פלוסקוב: אני רואה את זה באופק מאוד רגיל אבל כנראה מה שאנחנו צריכים לעשות שגם גברים וגם נשים גיל הפרישה יהיה גיל 70.

טלי פלוסקוב: איך מגיעים לזה בלי לפגוע באנשים חס וחלילה.

טלי פלוסקוב: איך אמרו?

טלי פלוסקוב: נשים שעובדות כל-כך קשה בעבודות כפיים ועבודות פיזיות, צריך להתחשב בכל הסוגיות האלה.

טלי פלוסקוב: לכן מי שרוצה ומסוגל אנחנו צריכים לתת לו.

טלי פלוסקוב: בעיניי זה משפט המפתח שאנחנו צריכים להשתמש בו.

טלי פלוסקוב: אגב, באותה הצעת חוק שפרופסור בריק דיבר עליה, של אראל מרגלית ושלי, לזה בדיוק התכוונו, מי שמסוגל ומעוניין.

טלי פלוסקוב: גם שמעוניינים בו, גם את זה צריך לקחת בחשבון.

טלי פלוסקוב: על כל הדברים האלה כמובן נדבר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לברך את מרק רוזנברג שפעם ראשונה הוא בוועדה שלנו.

טלי פלוסקוב: הוא הדור הצעיר של הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: תחליטו מי מכם מציג.

טלי פלוסקוב: ראיתי שיש לכם מצגת קצרה אבל יש שם הרבה תוכן והסברים.

<מרק רוזנברג: בוקר טוב ותודה רבה על ההזמנה לשאת דברים בוועדה.

<מרק רוזנברג: הערה ראשונה.

<מרק רוזנברג: אמנם רק השם שלי מצוין במצגת אבל כמובן שפרופסור דניאל גוטליב, סמנכ"ל מנהל המחקר והתכנון שותף לעבודה.

<מרק רוזנברג: הערה שנייה, קבלו את התנצלותי על מעט החומר שהבאתי לוועדה, אבל זה מחמת קוצר הזמן.

<מרק רוזנברג: את ההזמנה לוועדה קיבלתי ביום חמישי.

טלי פלוסקוב: אין לכם את המצגת על השולחן אבל תנסה להסביר לנו את הדברים.

טלי פלוסקוב: כל המצגת זה גרפים אז תן לנו להבין.

<מרק רוזנברג: (מוצגת מצגת) שיעורי תעסוקה לפי גיל בשנת 2015 מגיל 18 עד גיל 80.

<מרק רוזנברג: אנחנו יכולים לראות שבראשית שנות העשרים, אחרי השחרור מצה"ל, שיעור התעסוקה מתחיל לעלות ואנשים נכנסים לשוק העבודה.

<מרק רוזנברג: בראשית גיל 30 שיעור התעסוקה מתחיל להתייצב ונשאר יציב עד בערך תחילת גיל 50 ומשם מתחילה ירידה בשיעור התעסוקה, אנשים יוצאים משוק העבודה.

<מרק רוזנברג: מעניין לראות מהגרף זה שיש אנשים עובדים ויש שיעורי תעסוקה טובים לאחר גיל פרישה.

טלי פלוסקוב: שיהיה ברור, לפי מה שאני רואה בגיל 66 אנחנו נמצאים ב-30% בערך ובגיל 80 אנחנו נמצאים בקצת פחות 10%.

טלי פלוסקוב: סליחה.

טלי פלוסקוב: מעדכנים אותי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שיש פער בין הנתונים שאתם מציגים לבין מה שהציג פרופסור בריק.

טלי פלוסקוב: פרופסור בריק הציג נתונים של למ"ס ואתם מציגים נתונים מנהליים.

טלי פלוסקוב: לכן יש לנו פה קצת פער אבל הוא בהחלט מעניין.

<מרק רוזנברג: אנחנו מציגים נתונים שמבוססים על טופס 126.

<מרק רוזנברג: זה טופס שמדווחים המעסיקים ישירות לביטוח לאומי.

<מרק רוזנברג: הנתונים כוללים כ-3.7 מועסקים עובדים.

<דניאל גוטליב: זה כל המשק.

<דניאל גוטליב: זה נתונים שהם מרשות המיסים.

<דניאל גוטליב: מ-2016 זה דיווח ישיר על-פי חוק לביטוח הלאומי, בעוד שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, גם להם יש את הנתונים האלה אבל יש להם גם נתונים סקר כוח אדם שהוא סקר מאוד קטן.

<דניאל גוטליב: יש שם נתונים אחרים.

<דניאל גוטליב: לפי הערכתנו אלה הנתונים.

טלי פלוסקוב: אז האחוז שכאן מצוין זה מ-7.3 מיליון?

<דניאל גוטליב: כן, מכל האוכלוסייה העובדת.

<מרק רוזנברג: לגבי שיעור תעסוקה לפי גיל ומין.

<מרק רוזנברג: באופן כללי, שיעורי התעסוקה של הגברים יותר גבוהים.

<מרק רוזנברג: אין פה איזה מסקנות אחרות מהשקף הראשון שראינו.

<מרק רוזנברג: פחות או יותר, היציאה והכניסה לשוק העבודה הם לפי גיל.

<מרק רוזנברג: לגבי שיעורי תעסוקה לפי גיל בקבוצות אוכלוסייה.

<מרק רוזנברג: יש כאן שלוש קבוצות אוכלוסייה: היהודים הלא חרדים, הערבים והחרדים.

<מרק רוזנברג: מה שמעניין לראות, ערבים נכנסים לשוק העבודה בגיל צעיר יותר, אבל גם יוצאים ממנו בגיל הרבה יותר מוקדם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על בני 65 פלוס?

<מרק רוזנברג: לא.

<מרק רוזנברג: על כל הגילאים.

טלי פלוסקוב: כשאתה מדבר על גיל פרישה, אתה מדבר על גיל 65 פלוס או על 62 עד 67?

<מרק רוזנברג: כרגע בכלל לא התייחסתי לגיל הפרישה.

<מרק רוזנברג: אני מדבר באופן כללי על שיעורי התעסוקה בכל טווחי הגיל, מגיל 18 עד גיל 80.

<מרק רוזנברג: הערה קטנה לגבי השקף.

<מרק רוזנברג: גם כאן אפשר לראות שבכל קבוצות אוכלוסייה גם אחרי גיל הפרישה יש אנשים שעובדים.

<מרק רוזנברג: זה מעט הנתונים שהספקתי להביא לוועדה.

<דניאל גוטליב: שלחנו לכם גם את אותו התרשים לפי גברים לחוד ונשים לחוד.

<דניאל גוטליב: זה לא מוצג פה אבל שלחנו לכם.

<דניאל גוטליב: בכל מקרה, הציר האופקי זה הגילאים.

טלי פלוסקוב: יש לי את זה בדף האחרון.

<דניאל גוטליב: יש לכם פה את שיעורי התעסוקה לפי כל גיל בפועל, כפי שזה בנתוני השכר והעצמאיים של הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: למה האנשים שאנחנו רואים כאן עובדים?

טלי פלוסקוב: האם הם בוחרים לעבוד כי טוב להם או שהם בוחרים לעבוד כי אין להם ברירה כי הם צריכים לחיות וזאת הכנסה שנותנת להם אפשרות לחיות בכבוד?

<דניאל גוטליב: אני אתייחס לזה.

<דניאל גוטליב: יש לכם את המצגת השנייה.

טלי פלוסקוב: אפשר בבקשה את המצגת השנייה, הצעה לשינוי מדיניות של גיל פרישה?

טלי פלוסקוב: אני קצת עברתי וזה מאוד מעניין.

<דניאל גוטליב: בכל מקרה, פה יש כמובן מכל הסוגים.

טלי פלוסקוב: מרק, אני רוצה לבקש לפעם הבאה.

טלי פלוסקוב: נתת לי עכשיו תמונה של כלל האוכלוסייה.

טלי פלוסקוב: האם תוכל לתת חלוקה לכל הקבוצות מגיל 65 ומעלה?

<מרק רוזנברג: כן, בהחלט.

טלי פלוסקוב: אנחנו נשלח מראש הזמנה.

<דניאל גוטליב: אני חושב שאחד הדברים שמתבהרים פה, זה שצריך מאוד להיזהר מאוד עם המנוחים.

<דניאל גוטליב: אנחנו אמנם קוראים לגיל 62 של נשים גיל פרישה ורצינו לעלות אותו לגיל 64.

<דניאל גוטליב: דווקא הסכמנו עם האוצר אז, לא בדרך אבל בצורך.

טלי פלוסקוב: בדרך אתם לא מסכימים?

<דניאל גוטליב: יש כל מיני אפשרויות.

<דניאל גוטליב: בביטוח הלאומי השאלה היא לא של גיל פרישה.

<דניאל גוטליב: אישה יכולה לעבוד ואי-אפשר לסלק אותה מעבודה עד גיל 67.

<דניאל גוטליב: השאלה של הביטוח הלאומי היא, האם לשלם קצבה?

<דניאל גוטליב: איזו קצבה?

<דניאל גוטליב: ממתי להתחיל?

<דניאל גוטליב: אנחנו קוראים גם לזה גיל פרישה אבל זה בעצם הגיל המותנה.

<דניאל גוטליב: יש גיל מותנה ויש גיל מוחלט.

טלי פלוסקוב: מאוד חשוב.

טלי פלוסקוב: חשוב להדגיש מה שאמרת כי אני יודעת כמה אנשים רואים אותנו עכשיו.

טלי פלוסקוב: האישה יכולה להמשיך לעבוד עד גיל 67.

<דניאל גוטליב: אז היא לא תקבל קצבה, אלא אם היא מרוויחה מעט ואז היא יכולה לקבל את הדיסריגארד.

טלי פלוסקוב: כמה מעט?

טלי פלוסקוב: יש מספרים?

<גבריאלה היילבורן: אם ההכנסה היחידה שלה היא מהעבודה והיא לא נשואה, אם היא מרוויחה עד 5,646 לא יורידו לה דבר מהקצבה.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת שהיא יכולה לקבל קצבת זקנה לפי הותק ו-5,600 היא יכולה להשתכר.

טלי פלוסקוב: זה כאשר היא לבד ואין לה אף אחד.

<גבריאלה היילבורן: אחרי כן, על כל שקל שהיא מרוויחה יורד 60%.

<דניאל גוטליב: אני רוצה לספר על מחקר שאנחנו עושים עם המכון לדמוקרטיה, עם פרופסור איתן שישינסקי ועם רחל שיושבת על-ידי, כמובן עם גבי ועוד אנשים במנהל המחקר.

<דניאל גוטליב: אחד הדברים שגילינו חד משמעית בנתונים המנהליים לפי עבודה מאוד מדויקת, דבר די ידוע, אנשים ברמת הכנסה נמוכה יותר, נגיד עניים, שכבת ביניים מינוס, הם חיים פחות.

<דניאל גוטליב: תוחלת החיים שלהם קצרה יותר.

<דניאל גוטליב: ככל שבן אדם משתכר טוב יותר, או ההכנסה שלו גבוהה יותר, אולי ההשכלה שלו גבוהה יותר, יש קורלציה עם תוחלת חיים ארוכה יותר.

<דניאל גוטליב: מה המשמעות?

<דניאל גוטליב: המשמעות היא רלוונטית מאוד לדבר שעליו אנחנו מדברים פה.

<דניאל גוטליב: עוד לא ישבנו יחד אבל אלה תוצאות שמצאנו.

<דניאל גוטליב: גבי עבדה על זה קשה בשבועיים האחרונים.

<דניאל גוטליב: אנחנו מוצאים שהאנשים האלה שהם יותר קשי יום, שתוחלת החיים שלהם יותר קצרה, הם מממשים מאוד את הזכות הזאת גם לקבל קצבה בגיל המותנה וגם להמשיך לעבוד.

<דניאל גוטליב: הם מנצלים את זה וזה בסדר בשביל זה קיים.

<דניאל גוטליב: העשירים יותר, הם ממשיכים לעבוד, בדרך-כלל בשכר גבוה יותר.

<דניאל גוטליב: הם יכולים ליהנות מתוספת דחיית גיל פרישה.

<יצחק בריק: זה בגלל שהם לא מגיעים לסכום של 5,200 ומשהו?

טלי פלוסקוב: לא, הם מרוויחים הרבה יותר.

<דניאל גוטליב: העשירים מרוויחים יותר.

<יצחק בריק: העניים לא מגיעים לסכום.

<גבריאלה היילבורן: יש כאלה שמגיעים ובוחרים לקחת ולא לוותר.

<גבריאלה היילבורן: יש סכום מסוים כשאתה אחרי הדיסריגרד שאתה יכול לבחור אם אתה לוקח את הקצבה.

<דניאל גוטליב: אני רוצה להסביר הקשר קצת יותר רחב.

<דניאל גוטליב: תיראו, כשבן אדם חי חיים יותר קצרים, אז בעצם אם לא היה הדבר הזה, אז היה קורה דבר אבסורדי, שאנשים היו משלמים דמי ביטוח.

<דניאל גוטליב: העניים יותר מתים מוקדם יותר ומממנים בעצם לעשירים יותר את הקצבה.

טלי פלוסקוב: זאת אמת, אבל זה משפט קשה.

<דניאל גוטליב: אז אני מבקש להגיד שעצם העובדה שקיימת אפשרות כזאת בביטוח הלאומי, היא מאוד צודקת עבור אנשים שתוחלת החיים שלהם קצרה יותר.

<דניאל גוטליב: זה ממש עוזר להם.

<דניאל גוטליב: לכן אנחנו רואים שבפועל אנשים מצאו את הדרך לממש אתה זכות הזאת, ככל שהם במצב - - -

טלי פלוסקוב: אני עוצרת אותך שנייה.

טלי פלוסקוב: אני אומר לכם למה כרגע אני לא נותנת להתייחס.

טלי פלוסקוב: פרופסור גוטליב צריך לצאת.

טלי פלוסקוב: אני מאוד רוצה לשמוע את המצגת שלו.

טלי פלוסקוב: רק בקצרה, אם זה לנושא.

<ריבי בלר: אני מ"דרוש ניסיון".

<ריבי בלר: אנחנו עובדים הרבה עם אנשים מבוגרים שמחפשים עבודה.

<ריבי בלר: אני גם מעסיקה אנשים שמחפשים עבודה אחרי גיל פרישה.

<ריבי בלר: אני יודעת שחלקם הגדול מבקשים לא לעבוד יותר מחצי משרה, למרות שהם צריכים את הכסף, כי הם אומרים שאם הם עוברים את הדיסריגארד, ייקח לכם שנה או שנתיים בבירוקרטיה של הביטוח הלאומי, לחזור ולקבל את הקצבה.

<ריבי בלר: אני לא יודעת את מה שפרופסור גוטליב אמר על העניים אבל אני יודעת שככל שמדובר במעמד הביניים, בגוש הגדול באמצע, זה חסם לעבודה ולרווח, העובדה שצריך לוותר על חלק מקצבת הזקנה שעליה שילמו כל החיים.

טלי פלוסקוב: אז יש לנו את זה בהמלצות.

טלי פלוסקוב: תודה על ההערה, נחזור לזה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, המצגת מוכנה.

<דניאל גוטליב: (מוצגת מצגת) יש פה כמה עקרונות.

<דניאל גוטליב: קודם כל, יש עיקרון של צדק שנקרא צדק אופקי.

<דניאל גוטליב: מה אומר הצדק האופקי?

<דניאל גוטליב: הוא אומר שאתה רוצה לטפל בשני אנשים באותה צורה.

<דניאל גוטליב: אם הם שונים, אתה רוצה להתחשב בשוני כדי שהם יקבלו את אותה הטבה, את אותו יתרון שהמערכת נותנת.

<דניאל גוטליב: אז זה נקרא צדק אופקי, ששני אנשים צריך להשוות אותם בצורה הוגנת.

<דניאל גוטליב: הדבר השני מדגיש את העבודה שהביטוח הלאומי כשמו כן הוא.

<דניאל גוטליב: הוא ביטוח.

<דניאל גוטליב: הוא ביטוח סוציאלי, הוא ביטוח חובה, אבל הוא עדיין ביטוח.

<דניאל גוטליב: כלומר, בן אדם משלם דמי ביטוח כל חייו המקצועיים, כל חיי גיל העבודה, ואז הוא מצפה שהמערכת תחזיר לו בהתאם.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: לכן אני לא מבינה למה ביטוח לאומי לוקח בחזרה בגלל הדיסריגארדים האלה.

טלי פלוסקוב: שילמתי ביטוח כל החיים, למה אני צריכה לקבל פחות בגלל שאני מרוויחה 5,500?

<דניאל גוטליב: נכון.

<דניאל גוטליב: לכן דווקא בנקודה הזאת זה קצת ייחודי, מכיוון שיש גיל מוחלט.

טלי פלוסקוב: נתתי את זה כדוגמה.

<דניאל גוטליב: זאת דוגמה קצת בעייתית.

<דניאל גוטליב: אנחנו ננסה לפחות לשכנע אתכם שפה יש היגיון מסוים.

טלי פלוסקוב: או שאנחנו נשכנע אתכם לבטל את הדיסריגארד או להנמיך אותו.

טלי פלוסקוב: 60% זה המון.

<דניאל גוטליב: אני מסכים ש-60% זה המון.

<דניאל גוטליב: אפשר לעשות את זה אחרת.

<דניאל גוטליב: יש לזה עלות מסוימת.

<דניאל גוטליב: אנחנו בהחלט רוצים גם את הפרמטרים השונים לגעת בהם ואחת האפשרויות זה להקטין את שיעור הקיזוז למשהו יותר כדאי, ל-40%, למשהו אחר.

<דניאל גוטליב: אין פה עניין של עיקרון, זה עניין של מדתיות.

<דניאל גוטליב: אבל הביטוחיות חשובה לנו.

<דניאל גוטליב: זאת אומרת, שאנחנו נרצה שהאדם שמבוטח ירגיש שהביטוח הלאומי הוגן כלפיו.

<דניאל גוטליב: שהוא שילם והוא גם מקבל.

<דניאל גוטליב: על זה ההצעה שלנו מדברת.

<דניאל גוטליב: אחר-כך יש כלל הפשטות.

<דניאל גוטליב: פה, למשל, אני מסתכל על ההצעה שפרופסור בריק אמר, שצריך להתייחס למקצועות בצורה דיפרנציאלית.

<דניאל גוטליב: אני אומר לכם שזאת "סמטוחה" לא קטנה, מכיוון שזה פותח סיבוכים שלא יוצאים מהם.

<דניאל גוטליב: קצבה טובה היא קצבה פשוטה.

<דניאל גוטליב: קצבה טובה היא כמה שיותר פשוטה יותר טובה.

<דניאל גוטליב: למה?

<דניאל גוטליב: ברגע שאת מתחילה לסבך את זה, שינוי המיצוי ירדו, יהיה מאוד מסובך לקבל אותה.

<דניאל גוטליב: צריך יהיה ללמוד הרבה לפני ואחרי.

טלי פלוסקוב: אז מה?

טלי פלוסקוב: נלמד.

טלי פלוסקוב: אם זה נכון - - 0 פרופסור גוטליב, אני מאוד מעריכה אתכם על העבודה, אבל הגישה שלכם לעשות את הכול ישר ככה לכולם.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי, במצב של היום, בנקודת זמן שאנחנו נמצאים כאן, בהילקח בחשבון עד כמה מצבם של האזרחים הוותיקים שונה אחד מהשני - בכל הדיונים עולה נושא של דיפרנציאליות.

טלי פלוסקוב: אני יודעת ומכירה את עמדתכם שהכול צריך להיות אוניברסלי.

<דניאל גוטליב: אני אתן לך דוגמה.

<דניאל גוטליב: קחי קצבת הבטחת הכנסה בגיל העבודה.

<דניאל גוטליב: היא דיפרנציאלית, אפשר לסובב את הבורג עוד קצת ועוד קצת.

<דניאל גוטליב: מה יצא?

<דניאל גוטליב: בסופו של דבר, מעט מאוד אנשים מקבלים אותה, פחות מ-100,000.

טלי פלוסקוב: מי אשם בכך?

טלי פלוסקוב: עוד פעם אנחנו מדברים על מיצוי זכויות.

טלי פלוסקוב: לא מלמדים מספיק את האזרחים שלנו למצות את מה שהמדינה מציעה להם.

<דניאל גוטליב: אנחנו לא מאשימים אף אחד אבל תסתכלי בכל העולם.

<דניאל גוטליב: קחי קצבאות הבטחת הכנסה, תמצאי את אותה תופעה, ששיעור המיצוי של קצבאות שהן מסובכות, שאתה צריך להביא אישור כזה ואישור כזה, ושאין לך חשבון בנק בבנק ההוא ורק בבנק הזה, אתה צריך לרוץ הרבה.

טלי פלוסקוב: זאת שיטת עבודה שכנראה צריך לשנות הרבה דברים במדינה שלנו, כולל את מה שאתה עכשיו אומר.

<דניאל גוטליב: זה לא משהו ישראלי ייחודי.

<דניאל גוטליב: שיעורי המיצוי יורדים פלאים ברגע שאת מכניסה מבחני הכנסה.

<דניאל גוטליב: לפעמים חייבים להכניס מבחן הכנסה כי זאת קצבה קיומית שאתה רוצה לשלם אותה רק למי שבאמת זקוק.

<דניאל גוטליב: אבל מה שיחסית יותר יפה בקצבת הזקנה זה באמת האוניברסליות שלה.

<דניאל גוטליב: זה גורם לכך שקצבה קיומית שהיא מבחן הכנסה, שיעורי המיצוי שלה הוא בין 40% ל-60% וקצבה אוניברסלית מסתובבת בין 99.9% ל-99.99%.

<דניאל גוטליב: זאת אומרת, יש פה יתרון עצום.

<דניאל גוטליב: צריך לראות האם המערכת יכולה לעמוד בזה?

<דניאל גוטליב: האם אנחנו יכולים להבטיח שגם הנכדים שלנו, כשהם יגיעו לגיל 90 ויותר האם הם יוכלו לקבל את זה.

<דניאל גוטליב: אלה אנשים שכבר חיים היום.

<דניאל גוטליב: שאת שאלה מאוד חשובה.

<דניאל גוטליב: זה סוג של צדק אופקי בין דורי או רב דורי.

<דניאל גוטליב: כלומר, כשאני נותן היום משהו לאנשים שהם בגיל פרישה, שהם בגיל מבוגר, הרי מדובר בביטוח.

<דניאל גוטליב: מגיל 18 בן אדם מתחיל לשלם.

<דניאל גוטליב: האם אני אוכל לשלם גם לו.

<דניאל גוטליב: אם לא, אז זה לא הוגן.

<דניאל גוטליב: זה לא הוגן מבחינת חברת הביטוח.

<דניאל גוטליב: לכן אנחנו מאוד מדגישים את הביטוחיות ואת ההגינות גם על פני זמן.

<דניאל גוטליב: זה תיק מאוד כבד שאם אנחנו לא עומדים בו בסדר אז אנחנו לא עושים את עבודתנו.

<דניאל גוטליב: אסור לנו להתרכז רק בדור הנוכחי של אנשים זקנים אלא אנחנו חייבים לראות את כל המערכת.

<דניאל גוטליב: זה לא פופולרי, זה לא נחמד, זה מסובך.

<דניאל גוטליב: יש כלים לטפל בזה.

<יצחק בריק: כלים זה האוצר.

טלי פלוסקוב: כסף.

<דניאל גוטליב: יש לכם בצד שמאל ציור שמראה על הציר האופקי את הגיל של המבוטחת היום.

<דניאל גוטליב: היא יכולה להיות בת 67 או בת 18.

<דניאל גוטליב: בציר האנכי רואים את גיל הפרישה.

<דניאל גוטליב: כפי שזה קורה, נניח שאנחנו משאירים את הגיל בגיל פרישה, או את הגיל המותנה בגיל 62, אז אנחנו בעצם צריכים לשאול את עצמנו כמה שנים אישה שהיא היום בת 62 תקבל קצבה.

<דניאל גוטליב: אני יכול כבר להגיד לכם, לפי תוחלת החיים שלה לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה זה בערך 28.6% מתוחלת החיים שלה.

<דניאל גוטליב: נניח שזה יישאר ככה, אז אישה בת 18 היום, כשהיא תגיע לגיל 62, אנחנו צריכים אז לחשב מה תוחלת החיים ואנחנו יודעים לעשות את זה.

<דניאל גוטליב: השיעור שלה יהיה 34% מתוחלת חיים.

<דניאל גוטליב: קרי, זה לא צודק מבחינת הצדק האופקי.

<דניאל גוטליב: שני אנשים, אמנם הם בגיל שונה אבל הם בסיטואציה דומה.

<דניאל גוטליב: אחת תקבל הרבה יותר.

<דניאל גוטליב: לדעתנו אין הצדקה לזה אפילו מבחינה של צדק חברתי וגם מבחינה של איתנות פיננסית של הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: לכן אתם בעד העלאת גיל פרישה.

<דניאל גוטליב: לכן בנינו פה הצעה שלא עברה עוד דיון ציבורי מספיק ואני מקווה שתעבור, שהיא הדרגתית כך שהיא גם ביטוחית, היא גם הוגנת לבן אדם.

<דניאל גוטליב: אישה בת 62 היום היא שילמה כבר את כל דמי הביטוח שלה והיא ציפתה לצאת בגיל 62.

<דניאל גוטליב: לפי זה אנחנו אומרים שהיא שילמה 100% מהפוליסה הקודמת, צריך לתת לה לצאת.

<דניאל גוטליב: זה לא אומר שהיא חייבת לצאת, היא יכולה לעבוד עד גיל 67.

<דניאל גוטליב: זאת זכות שלה.

<דניאל גוטליב: אבל היא יכולה להיעזר בגיל המותנה ובגיל המוחלט אחר-כך.

<דניאל גוטליב: זאת זכות שלה.

<דניאל גוטליב: לעומת זאת, אישה בת 18 היום או בת 40 היום, היא שילמה מגיל 18 עד 40 לפי הפוליסה הישנה, אבל מעכשיו היא תשלם לפי פוליסה חדשה אם יוחלט שמעלים את גיל הפרישה.

<דניאל גוטליב: אז אנחנו עושים הצעה שהיא תמיד נותנת את הערך הנכון.

<דניאל גוטליב: היא לטווח ארוך, היא מסדרת את בעיית האיתנות הפיננסית בצורה מאוד משמעותית.

טלי פלוסקוב: איתנות פיננסית של מי?

<דניאל גוטליב: של הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: אה.

טלי פלוסקוב: לא סתם שאלתי את השאלה.

טלי פלוסקוב: נכון שזה חשוב לנו כי צריך לדאוג גם לביטוח הלאומי.

<דניאל גוטליב: היא מסדירה את התקופה שבה בן אדם יכול לקבל קצבה.

<דניאל גוטליב: לפי ההצעה שלנו, האישה המבוגרת תקבל יותר מוקדם מאשר בגישות שהציעו.

<דניאל גוטליב: זאת למשל הגישה שאומרת שבואו נגדיל בשלושה חודשים כל שנה עד שמגיעים לגיל 64.

טלי פלוסקוב: זאת פחות או יותר האופציה של גפני.

<דניאל גוטליב: לפי דעתי המקצועית זאת גישה לא חכמה, לא הוגנת ולא נכונה.

<דניאל גוטליב: תכף נראה למה.

<דניאל גוטליב: זאת אלטרנטיבה שנייה, נעלה רק בחודשיים, למשל עד גיל 65.

<דניאל גוטליב: בסופו של דבר זאת החלטה של מדיניות.

<דניאל גוטליב: בכל אופן, גם זאת הצעה לא טובה בעיניי.

<דניאל גוטליב: זאת גישה אכזרית שאומרת, בואו נעלה מהיום ישר לגיל שיישאר להם רק 25% מתוחלת החיים ולא 28.6 כמו היום.

<דניאל גוטליב: זה מאוד אכזר, כי זה אומר שאישה שהיום חשבה לצאת היא צריכה עכשיו להמשיך ולעבוד עד גיל 65.

טלי פלוסקוב: ברור שהבית הזה לא ייתן לזה לקרות.

<דניאל גוטליב: אף אחד לא מציע את זה.

<דניאל גוטליב: זאת ההצעה שלנו שהיא מאוד הדרגתית.

<דניאל גוטליב: שימי לב שהיא הולכת יחד עם האדומה אבל היא ממשיכה כי זה כלל.

טלי פלוסקוב: במהלך כמה שנים?

<דניאל גוטליב: זה לא מסתיים.

<דניאל גוטליב: זה משהו צמוד.

<דניאל גוטליב: אם נניח מחליטה הממשלה שהיא רוצה לתת פחות שנים, החלטה ממשלתית של הכנסת והממשלה.

<דניאל גוטליב: נניח שאומרים אנחנו לא רוצים לתת יותר 28.6% מתוחלת חיים אלא רק 25% , אז זה המסלול ההוגן.

<דניאל גוטליב: או לחילופין, תגידי שאנחנו לא רוצים לשנות.

<דניאל גוטליב: מה שנותנים היום אנחנו רוצים יחסית להמשיך לתת לעד.

<דניאל גוטליב: אז זאת ההצעה שלנו.

<דניאל גוטליב: כלומר, זה משאיר את התקופה, אבל פותר את הבעיה של האיתנות שזה מאוד חשוב.

<דניאל גוטליב: האיתנות זה לא שהביטוח הלאומי רוצה הרבה כסף לשמור לעצמו.

<דניאל גוטליב: הוא בסך הכול רוצה לדעת שהוא הוגן כלפי הדור של האנשים היום שהם צעירים.

<דניאל גוטליב: הם משלמים דמי ביטוח.

<דניאל גוטליב: אם הם ידעו שהם בעצם משלמים דמי ביטוח ולא יקבלו, אני בטוח שתהיה מחאה חברתית.

<דניאל גוטליב: מתי זה יקרה?

<דניאל גוטליב: זה דיון לישיבה אחרת.

טלי פלוסקוב: אנחנו מקווים מאוד שלא נגיע למצב שהם שילמו ולא יקבלו.

<דניאל גוטליב: אבל זה חד משמעי.

<דניאל גוטליב: אנשים פשוט עוד לא מבינים את זה.

<דניאל גוטליב: ברגע שהם קולטים את זה, ברגע שהביטוח הלאומי יתחיל להיות גירעוני – עד היום הוא לא בגירעון, אנחנו בעודף.

<דניאל גוטליב: יש לנו דיונים מעניינים עם האוצר אבל הוא בעודף.

<דניאל גוטליב: ברגע שהוא לא יהיה בעודף אז יצוצו הבעיות האלה ואז כל הציבור יבין שההבטחות של הביטוח הלאומי הן בסכנה.

<דניאל גוטליב: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה דקה לפני.

טלי פלוסקוב: למה הביטוח הלאומי צריך להיות בגירעון?

<דניאל גוטליב: אסור שיהיה בגירעון.

טלי פלוסקוב: הרי כל הזמן הצעירים משלמים.

טלי פלוסקוב: הצעירים האלה מתבגרים אבל יהיו צעירים אחרים.

טלי פלוסקוב: נכון שהצעירים מסבסדים את דור המבוגרים אבל תסביר לי איך המהפך הזה יכול לקרות כך שמה שמשלמים הצעירים לא יספיק כדי לשלם.

<דניאל גוטליב: הם לא מסבסדים.

<דניאל גוטליב: קוראים לזה "pay as you go" כלומר, הם משלמים ואנחנו משתמשים בזה כדי לשלם.

<דניאל גוטליב: אבל, בשינויים הדמוגרפים שקורים, כשתוחלת החיים מתארכת, כששיעור הילודה בסך הכול לא עולה.

<דניאל גוטליב: אצל החרדים הוא עלה ועלה.

<דניאל גוטליב: עכשיו הוא גבוה אבל גם שם יש דיונים מה קורה.

<דניאל גוטליב: אצל הנשים הערביות הוא ירד בצורה מאוד דרמטית, כי נשים ערביות רוצות לממש את הפוטנציאל שלהן בשוק העבודה כמו כל אחד אחר.

<דניאל גוטליב: באמת שיעור הילודה שם ירד.

<דניאל גוטליב: אלה דברים מורכבים.

<דניאל גוטליב: כשאת לוקחת את כל הנתונים האלה יחד, את רואה שהחוב שיש לממשלה לביטוח הלאומי - שאם לא עושים כלום, לא מטפלים בבעיה, אז החוב הזה, הנכס של המבוטחים ילך ויאזל וזה קורה מהר מאוד.

<דניאל גוטליב: לפי החישובים שלנו שפרסמנו זה קורה ב-2045.

<דניאל גוטליב: אם ניקח בחשבון שהנחנו שם שגיל הפרישה יועלה ל-64 והוא לא עלה, אז זה קורה ב-2038.

<דניאל גוטליב: אם נוסיף לזה את השינויים בקרב נכים ובסיעוד אז זה יכול להיות גם ב-2035.

<דניאל גוטליב: אנחנו כבר כמעט במציאות הזאת, זה קורה מהר מאוד.

<דניאל גוטליב: זה החיסול של היתרה.

טלי פלוסקוב: לרפורמת סיעוד לא קיבלתם כסף מהאוצר?

טלי פלוסקוב: מהמדינה?

<דניאל גוטליב: שוב, זה נושא מכובד אחר ואני אגיד את זה בקצרה.

<דניאל גוטליב: קיבלנו כסף מהאוצר, תודה רבה.

<דניאל גוטליב: האוצר והממשלה הם יכולים להחליט על התקציב של 2019.

<דניאל גוטליב: הם יכולים להגיד שהם נתנו גם 4 מיליארד לנכים לארבע שנים קדימה.

<דניאל גוטליב: איך אני בטוח בתור ביטוח, שממשלה אחרת לא תשנה את זה?

<דניאל גוטליב: מה יקרה אחרי ארבע שנים?

<דניאל גוטליב: נכים הם לא נכים לארבע שנים.

<דניאל גוטליב: הם נכים להמון שנים אחר-כך גם בזקנה הם מקבלים לרוב קצת יותר.

<דניאל גוטליב: זאת אומרת, זאת מחויבות שיכולה להינתן רק על-ידי זה שמממנים בדמי ביטוח.

<דניאל גוטליב: זה דבר יציב.

<דניאל גוטליב: זה דיון אחר מאוד חשוב.

<דניאל גוטליב: פה רואים על הציר האופקי את הגיל של המבוטחת היום ועל הציר האנכי רואים את שיעור התשלום קצבאות שמקבל בן אדם בגיל כזה.

<דניאל גוטליב: אם נלך לקצה הימני, אנחנו נראה שאישה בת 18 תקבל יותר מ-34% מתקופת החיים שלה.

<דניאל גוטליב: זה אם אנחנו לא משנים.

<דניאל גוטליב: זה הקו השחור.

<דניאל גוטליב: עכשיו זה אבסורד.

<דניאל גוטליב: זה אומר שהנשים המבוגרות משלמות.

<דניאל גוטליב: הן מפסידות תקופה.

<דניאל גוטליב: כלומר, אישה שהיא היום בת 52 אז היא תקבל הרבה פחות.

<דניאל גוטליב: היא תקבל משהו כמו 27% מהחיים.

<דניאל גוטליב: אחר-כך הצעירות יקבלו הרבה יותר, מכיוון שזה לא פותר את הבעיה מה קורה אחרי העדכונים.

<דניאל גוטליב: זה לא הרבה יותר טוב.

<דניאל גוטליב: זאת לא מדיניות רציונלית.

<דניאל גוטליב: זאת מדיניות שאין לה שכל.

טלי פלוסקוב: אסור להגיע לזה.

<דניאל גוטליב: זה כמובן לא.

<דניאל גוטליב: אם הממשלה מחליטה שצריך לשלם פחות קצבאות תקופה יותר קצרה, כי רוצים להעלות את הגיל, אז זאת הדרך ההוגנת להגיע לזה.

<דניאל גוטליב: אם לא רוצים לשנות את השיעור, אז זה מה שאמרתי, זה עם העיגולים בצד שמאל.

<דניאל גוטליב: בשיטה הזאת, איך שלא תעשי את זה - זאת שיטה פשוטה שאפשר להסביר אותה, אבל זאת נוסחה שהיא כתובה בחוק.

<דניאל גוטליב: כמו שאת מדליקה את האור כשאת נכנסת לחדר, את לא חייבת בדיוק לדעת מה קורה מאחורי המתג.

<דניאל גוטליב: פה אותו דבר.

<דניאל גוטליב: יש לך משהו מסודר, פעם אחת כותבים את זה וזה מסודר.

<יצחק בריק: לא אמרת כלום על הגברים.

<דניאל גוטליב: לגבי הגברים.

<דניאל גוטליב: שוב, זאת החלטה של מדיניות של הממשלה והכנסת.

<דניאל גוטליב: אם מגיעים להצעה שרוצים שזה יהיה אותו גיל פרישה, זה אומר שנשים עדיין ייהנו יותר כי תוחלת החיים שלהם ארוכה יותר בצורה משמעותית.

<דניאל גוטליב: זה לפי אותו העיקרון, אז צריך לחכות עם הגברים קצת אבל צריך לעשות שם אותו דבר.

<דניאל גוטליב: צריך לעשות הצמדה של הגיל המותנה וגם של הגיל המוחלט בסופו של דבר לתוחלת החיים.

טלי פלוסקוב: גיל מותנה זה 62 עד 67 וגיל מוחלט זה 70 אצל גברים ואצל נשים.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד שכל הגרפים שלך והראייה קצת יותר קדימה, בהילקח בחשבון מה התקציב ומאיפה לוקחים את הכסף והצורך לשמור על קופת המדינה - - -

<דניאל גוטליב: יש לנו הצעות מאוד מסודרת לזה.

<דניאל גוטליב: אני רוצה להגיד דבר אחד.

<דניאל גוטליב: אם הביטוח לאומי, חלילה, יתמוטט בגלל חוסר מעש של הכנסת והממשלה אז זה יהיה רע לכל קצבאות הביטוח הלאומי.

<דניאל גוטליב: אין לנו ענפים לחוד.

<דניאל גוטליב: אין לנו שבעה ביטוחי לאומי.

<דניאל גוטליב: יש לנו רק אחד שמשלם את כל הקצבאות.

<דניאל גוטליב: אם הוא יפשוט את הרגל אז הכול ילך.

<דניאל גוטליב: זה לא כדאי, זאת מערכת ביטוחית מאוד מאוד חשובה, שכל בן אדם בר דעת ירצה לשמור עליה.

<דניאל גוטליב: אם מדברים על סיעוד, אנחנו מאוד מתנגדים למבחני הכנסה שקיימים ותאמיני לי שהוכנסו לא על-ידי הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: על-ידי המחוקק מן הסתם.

טלי פלוסקוב: עלו פה סוגיות גם בדיונים קודמים.

טלי פלוסקוב: למשל, למה בגיל 70 קצבת זקנה שונה מגיל 80?

טלי פלוסקוב: התשובה שקיבלתי פה שזה בגלל אילוצי תקציב.

טלי פלוסקוב: ההחלטה התקבלה בשביל לחסוך.

טלי פלוסקוב: יש לנו פה כמה דברים שייכנסו לתוך הדוח.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לפרופסור גוטליב.

טלי פלוסקוב: השעה כרגע 12:00.

טלי פלוסקוב: ב-12:30 השידור מופסק.

טלי פלוסקוב: לכן אני מאוד רוצה לשמוע את המשרד לשוויון חברתי ואז אתן התייחסויות.

טלי פלוסקוב: נמצאת איתנו ברכי, שהיא כבר חברת ועדה קבועה שלנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו עובדים עם ברכי בהרבה נושאים ועל תודה.

טלי פלוסקוב: בואו נשמע איך אתם רואים את הסוגיה הזאת.

טלי פלוסקוב: כשראיתי את הנושא הזה אמרתי שהמשרד שמטפל זה המשרד לשוויון חברתי ולכן זה הנושא שלכם.

טלי פלוסקוב: יחד עם זאת, אני באמת מכירה לא מעט פרויקטים שנעשים כרגע.

טלי פלוסקוב: המטרה של הוועדה להסתכל קדימה.

טלי פלוסקוב: מה אנחנו עושים בעוד חמש שנים?

טלי פלוסקוב: איפה אנחנו רואים את עצמנו בעוד 10 שנים?

טלי פלוסקוב: כל הזמן סוגיה שעולה בוועדות: איך אנחנו משאירים את האזרחים הוותיקים שלנו כחלק מהחברה שלנו.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שעבודה זאת סיבה מצוינת להתעורר בבוקר, להסתכל במראה איך אתה נראה, לצאת החוצה ולא להישאר כל הזמן בבית.

טלי פלוסקוב: כמובן קשר בין אישי וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: כל הדברים האלה מחזיקים את האדם המבוגר בחיים.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לספר סיפור לפני שאת מתחילה.

טלי פלוסקוב: כמו שאתם יודעים, הייתי ראש עיריית ערד לפני שנבחרתי לכנסת.

טלי פלוסקוב: יום אחד הגיעו אלי שלושה אנשים מבוגרים שהיו כולם נכי מלחמת העולם השנייה.

טלי פלוסקוב: הם באו אלי עם רעיון להקים בערד אנדרטה לזכר הנופלים של המלחמה.

טלי פלוסקוב: אמרתי להם מי האדם שיכין את הפרויקט?

טלי פלוסקוב: הם אמרו שיש להם חבר שהוא בבית, הוא מאוד חולה והוא במיטה.

טלי פלוסקוב: ביקשו שאבוא אליו ונבקש ממנו שיעשה את העבודה הזאת.

טלי פלוסקוב: אמרתי להם בוודאי ובוודאי.

טלי פלוסקוב: נכנסתי לביתו של האדם הזה, לצערי הרב זכרו לברכה כבר.

טלי פלוסקוב: נכנסתי אליו הביתה ומצאתי אדם במיטה, בצבע יותר לבן מנייר.

טלי פלוסקוב: היה נראה שהחיים שלו נגמרו.

טלי פלוסקוב: אז התחלנו לדבר על הפרויקט של האנדרטה.

טלי פלוסקוב: מעבר לזה שפתאום האדם זרק רעיונות.

טלי פלוסקוב: הוא היה ארכיטקט מאוד ידוע בברית המועצות לשעבר.

טלי פלוסקוב: אמתי לו שאני רוצה לבקש ממנו שיכין לי פרויקט.

טלי פלוסקוב: מעבר לזה שתוך יומיים הבן אדם הזה היה אצלי במשרד, אחרי שראיתי אותו במיטה בצבע לבן.

טלי פלוסקוב: פתאום החיים חזרו לפנים שלו.

טלי פלוסקוב: פתאום האדם התחיל להרגיש שהוא חלק מהחברה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, רק שתדעו לכם שתוך 3 שנים הקמנו את האנדרטה הזאת והוא היה האדם שנאם בפתיחת האנדרטה הזאת.

טלי פלוסקוב: למה אני מספרת לכם?

טלי פלוסקוב: זה הדברים שמשאירים את האנשים בחיים.

טלי פלוסקוב: אם לא הייתי באה אליו באותו יום, אני לא יודעת כמה ימים עוד נותרו לו להיות בחיים.

טלי פלוסקוב: זה מה שראיתי.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו כאן ביחד צריכים לחשוב איך למרות תוחלת החיים היפה עדיין משאירים את האנשים בחיים ולא במיטה אלא יחד איתנו.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני מצפה לראות בפרויקטים.

טלי פלוסקוב: ברכי, סליחה ששיתפתי אתכם בסיפור האישי.

טלי פלוסקוב: אני פשוט לא שוכחת את הסיפור הזה.

טלי פלוסקוב: בברכי, בבקשה.

<ברכי דליצקי: (מוצגת מצגת) אני מנהלת אגף אזרחים ותיקים במשרד לשוויון חברתי.

<ברכי דליצקי: נתת לנו משימות גדולות, אני מקווה שנעמוד בהם.

<ברכי דליצקי: אכן המשרד לשוויון חברתי מוביל את הנושא של תעסוקת אזרחים וותיקים אבל שותפים לנו רבים.

<ברכי דליצקי: לצידי יפית בר, שהיא מנהלת תחום תעסוקת מבוגרים במשרד.

<ברכי דליצקי: מאחורי ניצנית מג'וינט אשל ישראל שהם שותפים גדולים לנושא.

<ברכי דליצקי: ריבי בלר, שהיא למעשה מובילה את נושא דרוש ניסיון.

<ברכי דליצקי: משרד הרווחה, לשמחתי הרבה, לוקח חלק בשנה האחרונה בשילוב תעסוקה של נכים ותיקים.

<ברכי דליצקי: אנחנו נרוץ עם המצגת.

<ברכי דליצקי: חלק מהשקופיות כבר לא רלוונטיות.

<ברכי דליצקי: אחרי פרופסור גוטליב זה קשה.

<ברכי דליצקי: חברת הכנסת פלסקוב פתחה ואמרה שצריך לזכור ולהיערך לעתיד.

<ברכי דליצקי: בשנת 2030 נשים בגיל פרישה יהיה 25 שנות חיים ולגברים 18.

<ברכי דליצקי: צריך לקחת את הדברים בחשבון כאשר אנחנו מתנהלים בנושא.

<ברכי דליצקי: אני טיפה אחדד את המניעים להארכת תקופת העבודה ואוסיף על הדברים שאמרו קודמיי.

<ברכי דליצקי: צריך להסתכל על יחס התחלופה.

<ברכי דליצקי: יחס התחלופה זה הירידה שדיברו עליה בין השכר שלי כשאני עובד לבין כשאני יוצא לפנסיה.

<ברכי דליצקי: יחס התחלופה לשנת 2014 לגברים 61% ולנשים 54%.

<ברכי דליצקי: זאת אומרת, שאם אני היום כאישה פורשת לפנסיה, אני ארוויח 54% מהשכר שלי כיום.

<ברכי דליצקי: היעדר רשות ביטחון.

<ברכי דליצקי: לא ניתן להתעלם מכך שאוכלוסייה רבה אין לה בכלל הסדרים פנסיוניים.

<ברכי דליצקי: אנחנו מסתכלים על הזקנה שקיימת היום.

<ברכי דליצקי: הוועדה הזאת בטח ובטח דנה בהתחלה בנושא של עוני.

<ברכי דליצקי: רבע מאוכלוסיית אזרחים ותיקים היא אוכלוסייה ענייה.

<ברכי דליצקי: יש גם יחסי תלות בין צעירים ומבוגרים שהולכים וגדלים.

<ברכי דליצקי: היום יחס התלות הוא 1:42 והוא הולך ויגדל ב-2035 ל- 1:3.

<ברכי דליצקי: זה אומר שעובד אחד יפרנס 3 אזרחים שלא עובדים.

טלי פלוסקוב: כיום זה פחות?

<ברכי דליצקי: היום 1 מפרנס 4.2.

<ברכי דליצקי: מניעים נוספים זה מקדם הקצבה.

<ברכי דליצקי: החיסכון הפנסיוני למעשה נפרש על פני שנים רבות, יותר ממה שעבדנו.

<ברכי דליצקי: זאת אומרת שאורך התקופה כתוצאה מהתארכות תוחלת החיים.

<ברכי דליצקי: שנות החיסכון הפנסיוניות קטנות.

<ברכי דליצקי: אמר נכון הביטוח הלאומי שלמעשה אנחנו נכנסים למעגל העבודה בגיל מאוחר יותר.

<ברכי דליצקי: הנוער של היום לא מתחיל לעבוד בגיל 20 עד 22 אלא מתחיל יותר לכיוון של 26 או 27 ואז שנות החיסכון שלו הולכות וקטנות.

<ברכי דליצקי: ההוצאות שלנו כאנשים מבוגרים, כפי שאמר פרופסור בריק בהתחלה, אדם בן 65 חי חיים מלאים ואז יש לו הוצאות רבות יותר גם על רווחה ופנאי.

<ברכי דליצקי: ככל שהוא מזדקן גם על בריאות.

<ברכי דליצקי: דיברנו פה הרבה על הפיכה מנטל לנכס.

<ברכי דליצקי: היום בני 60 הם למעשה המטפל העיקרי של הוריהם בני 80-90 שזה נטל נוסף כלכלי.

טלי פלוסקוב: את קוראת לזה זקנה צעירה, זה יפה.

<ברכי דליצקי: על המניעים החברתיים והבריאותיים כבר פירטו כאן ולכן אני לא אמשיך.

<ברכי דליצקי: אני אגיע להחלטת הממשלה שקודמה יחד עם יוג'ין קנדל והשר לאזרחים ותיקים, אורי אורבך, ז"ל.

<ברכי דליצקי: אני אומר בשמחה רבה שמרבית הסעיפים בהחלטה הזאת יושמו על ידי המשרד יחד עם השותפים שהצגתי קודם.

<ברכי דליצקי: אני אציג בסוף גם את הדברים שיש להמשיך ולעשות.

טלי פלוסקוב: נזכיר עבדת במשרד הזה גם בזמנו.

<ברכי דליצקי: אני מזדקנת איתו.

<ברכי דליצקי: התחלתי עם רפי איתן, היה לי את הכבוד.

<ברכי דליצקי: בהחלט אני נהנית מכל רגע.

<ברכי דליצקי: בהחלטת הממשלה הזאת היו שני סעיפים מרכזיים.

<ברכי דליצקי: האחד, תקן אזרח ותיק, שזה מסלול תעסוקה ייעודי בשירות המדינה.

<ברכי דליצקי: השני זה הפעלת תכנית לעידוד תעסוקת מבוגרים.

<ברכי דליצקי: תקן אזרח ותיק מדבר על זה שבשירות המדינה למעשה אנחנו עובדים מול נציבות שירות המדינה.

<ברכי דליצקי: משרד האוצר גם שותף בתהליך הזה.

<ברכי דליצקי: כמו שיש היום תקן סטודנט בתוך שירות המדינה, יש היום תקן אזרח ותיק.

<ברכי דליצקי: יושב איתנו אברהם, שהוא על תקן אזרח ותיק ראשון במשרד.

<ברכי דליצקי: הוא עובד עם יפית על הנושא הפנסיוני.

<ברכי דליצקי: יש לו ותק רב בשירות המדינה ואנחנו גאים על כך מאוד.

<ברכי דליצקי: היום אנחנו אמורים לאייש 60 תקנים, כאשר האדם יעבוד 120 שעות חודשיות.

<ברכי דליצקי: פילחנו את זה לשני סוגי משרה.

<ברכי דליצקי: השכר הוא לא כמו שכר סטודנטים אלא שכר ראוי.

<ברכי דליצקי: משרד האוצר שיתף איתנו פעולה בצורה מאוד יפה.

<ברכי דליצקי: קבענו שני מסלולים, אחד מנהלי והשני מקצועי.

<ברכי דליצקי: עובדים מול משרדי ממשלה, יש היענות גדולה מאוד במשרדי הממשלה להעסקת תקן אזרח ותיק.

<ברכי דליצקי: אנחנו מקווים שנצליח השנה לאייש את כל 60 המשרות, פיילוט לשלוש שנים.

<ברכי דליצקי: במידה והוא יצליח הוא יצור אדוות.

<ברכי דליצקי: הוא לא יישאר רק בשירות הממשלתי.

<ברכי דליצקי: הוא ייצר אדוות גם לתוך השירות הציבורי בכלל וגם לסקטור הפרטי.

טלי פלוסקוב: יש מישהו בביטוח הלאומי שעובד על התקן הזה?

<גבי נקבלי: לא יודעת.

<ברכי דליצקי: זה ממש חדש ונכנס רק עכשיו.

<יצחק בריק: באיזה משרדים?

<יפית בר: אפשר להגיש דוח של כל המשרדים.

<יפית בר: יצאה פנייה לכל משרדי הממשלה.

<יפית בר: מי שהגיש קיבל ומי שהחליט לוותר זה עבר למשרד אחר שהגיש.

<יפית בר: באמת פתחנו את זה לכולם.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח לקבל את הרשימה.

<יפית בר: נעביר בשמחה, אין שום בעיה.

<ברכי דליצקי: גם סוגי המשרות מרתקות.

<ברכי דליצקי: זאת אומרת, אנחנו לא כיוונו למזכירות.

<ברכי דליצקי: כיוונו למקצועות תוכן משמעותיים.

<ברכי דליצקי: התכניות לקידום תעסוקת אזרחים ותיקים על בסיס החלטת הממשלה הזאת.

<ברכי דליצקי: אני אתן ליפות לפרט את התכניות.

<יפית בר: אני ראש תחום תעסוקה ודיור במשרד לשוויון חברתי.

<יפית בר: בהתאם להחלטת הממשלה הוצאו כמה תכניות.

<יפית בר: אני רוצה לציין שפיתנו תכניות חדשות.

<יפית בר: הסתכלנו על עולם התעסוקה, מה קיים ואיזה שירותים קיימים ואיך אנחנו יכולים להתאים אותם לאזרחים ותיקים.

<יפית בר: אז התכנית הראשונה שפותחה ומובילה היא "דרוש ניסיון" יחד עם עמותות "והדרת".

<יפית בר: זה פורטל אינטרנטי.

<יפית בר: כיום אנחנו יודעים שכל אדם מחפש עבודה ברשת האינטרנטית.

<יפית בר: פותח והוקם פורטל דרוש ניסיון שבתוכו יש משרות שמיועדות אך ורק לבני 60 פלוס.

<יפית בר: דרך אגב, אנחנו פה נותנים גיל קצת יותר נמוך.

<יפית בר: המעסיקים שפונים ומגיעים לתוך האתר יודעים שהמשרות שמכניסים מיועדות לבני 60 פלוס.

<יפית בר: הם לא יצפו לקבל קורות חיים של אדם שהוא צעיר יותר.

טלי פלוסקוב: נרשמו באתר דרוש ניסיון 12,251 איש?

<יפית בר: כן.

<יפית בר: היום אנחנו עומדים על יותר, קרוב ל-16,000.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שאת מנכ"לית התכנית, אז ברכות כמובן על התכנית.

טלי פלוסקוב: אין ספק שהיא ראויה.

<קריאה: היא גם היתה חברה בוועדת גיל פרישה.

<יפית בר: אנחנו מדברים אמנם על גיל 60 אז לפעמים אתר אינטרנט יכול להיות קצת מסורבל.

<יפית בר: יש אנשים עם חוסר אוריינות דיגיטלית.

<יפית בר: אם צריך עזרה, יש גם מוקד טלפוני.

<יפית בר: כל אדם שרוצה ונרשם יכול לקבל מענה טלפוני.

<יפית בר: נסייע לו גם להירשם וגם בתהליכים נוספים של כתיבת קורות חיים.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהצוות שלי לפרסם בעמוד הפייסבוק שלנו את כל הפרטים, איפה אפשר להירשם אם רוצים לעבוד.

<יפית בר: בחיפוש אפשר לכתוב דרוש ניסיון.

<יצחק בריק: אפשר לדעת מה התקציב לתכנית?

<יפית בר: כיום הוא עומד על כ-2.5 מיליון שקלים.

<יפית בר: הוא מיזם משותף עם עמותת והדרת.

<יצחק בריק: גם עם מט"ב, לא?

<ברכי דליצקי: הם מסייעים לעמותת והדרת.

<ריבי בלר: מט"ב הם שותף מסייע מאוד משמעותי.

<ריבי בלר: המימון הוא 50%-50% העמותה והמשרד.

<יצחק בריק: גם אשל שותפה?

<ברכי דליצקי: לא.

<ברכי דליצקי: אשל לא שותפה במיזם הזה.

טלי פלוסקוב: לפני כחצי שנה היתה סכנה לביטול הפרויקט.

<ברכי דליצקי: לא, זה היה של בנות שירות.

טלי פלוסקוב: אני שמחה שזה לא היה.

<יפית בר: בנוסף ישנן סדנאות וקורסים של הכנה לשוק העבודה וכישורי מחשב.

<יפית בר: ישנו מסלול שבו הם יכולים לעבור ישירות להשמה אבל ישנם כאלה שצריכים כלים נוספים על-מנת להשתלב.

<יפית בר: כמובן העבודה המשמעותית היא העבודה מול המעסיקים לשינוי עמדות ביחס לתעסוקת אזרחים ותיקים.

<יפית בר: אנחנו עושים המון פעולות לשינוי המודעות אצל מעסיקים.

<יפית בר: אנחנו יכולים להגיד לאזרחים ותיקים לבוא ולחפש עבודה אבל אם מעסיקים לא יפתחו משרות עבור האזרחים הוותיקים, עשינו חצי עבודה.

<יפית בר: לכן הרבה עבודה נעשית.

טלי פלוסקוב: אתם בקשר עם האגף להכשרה מקצועית של משרד הכלכלה?

<יפית בר: כן.

<יפית בר: בתכניות אחרות שתכף נזכיר.

<יפית בר: אנחנו מנסים גם שם ליצור שיתוף פעולה, למרות שיש שם מגבלות מבחינת גיל.

טלי פלוסקוב: אם צריך לשנות, תכוונו אותנו.

טלי פלוסקוב: לא סתם שאלתי.

<יפית בר: נזכיר לקראת הסוף לגבי תכניות נוספות שאנחנו עושים.

<ריבי בלר: אני מעמותת והדרת דרוש ניסיון.

<ריבי בלר: האתגר כמעט הכי גדול זה מעסיקים.

<ריבי בלר: זה תהליך ארוך ותהליך שמראה תוצאות.

<ריבי בלר: אני רק רוצה לספר לכם שני דברים.

<ריבי בלר: קודם כל, המעסיקים הראשונים שנכנסו בגדול ומאוד יפה זה מעסיקים קטנים ובינוניים.

<ריבי בלר: בנושא הזה הם כבר הצליחו לגלות את היתרון והם באים אלינו.

<ריבי בלר: המעסיקים הגדודים זה אתגר שעדיין ל הצלחנו להתגבר עליו.

<ריבי בלר: מכיוון שאנחנו רואים שמרבית הלקוחות שלנו מחפשים משרות חלקיות והם לא מחפשים קביעות וקריירה, אני חושבת שמשהו שיבוא מטעם הממסד של הגדרה מחדש של משרות.

<ריבי בלר: למשל, מישהו פה דיבר על רופאים.

<ריבי בלר: יש רופאים שלא מוצאים עבודה כי אין תקנים.

<ריבי בלר: לעומת זאת יש מחסור מאוד גדול של רופאים.

<ריבי בלר: אם היה דרך ליצור תקנים לאזרחים ותיקים בכל ענפי המשק - - -

טלי פלוסקוב: באמצעות חקיקה?

<ריבי בלר: באמצעות חקיקה או רגולציה, אני לא יודעת בדיוק איך עושים את זה.

<ריבי בלר: העובדה שהממשלה מצליחה לקלוט אזרחים ותיקים עם ניסיון אדיר בלי לגרוע מהצעירים, על-ידי המיזם הנפלא של תקן אזרח ותיק, אם היו עושים את הדבר הזה על-פני כל המשק, אני חושבת שזה היה עושה שינוי מאוד אדיר וגדול.

<ריבי בלר: בסך-הכול המעסיק הכי גדול במשק הוא המעסיק הציבורי.

<ריבי בלר: אצל המעסיק הציבורי אנחנו עדיין רואים דלתות סגורות.

<ריבי בלר: אני הייתי מאוד רוצה שלא יכריחו אנשים לפרוש גם מהשירות הציבורי, אבל זה חלום באספמיה.

<ריבי בלר: אז אני חושבת שהפתרון הטוב השני הוא לאפשר לאנשים מבוגרים לעבוד בשירות הציבורי על-ידי תקן מיוחד.

טלי פלוסקוב: לפני שאנחנו מסכימים, בואו נחשוב מה אנחנו כוועדה יכולים לעשות בנושא הזה?

טלי פלוסקוב: האם אנחנו יכולים להוציא מכתבי פנייה למשרדים הרלוונטיים בבקשה לשים לב ולתת לזה מענה, או שאנחנו חייבים לסגור את הנושא אך ורק בנושא חקיקה?

טלי פלוסקוב: מה אתם חושבים?

<ברכי דליצקי: זה מורכב.

<ברכי דליצקי: היום למעשה אנחנו עובדים עם מרבית משרדי הממשלה בנושא, גם עם משרד הכלכלה וגם עם משרד הרווחה.

<ברכי דליצקי: את לוקחת אותי לסוף.

<ברכי דליצקי: לדוגמה, לאחרונה יש את ועדת אקשטיין שדנה ביעדי תעסוקה של מדינת ישראל.

<ברכי דליצקי: ועדת אקשטיין ראתה את עצמה כמדברת עד גיל ל69.

<ברכי דליצקי: הופענו בפני הוועדה, ביקשנו להגדיל עד גיל 74.

<ברכי דליצקי: ממש עכשיו היא מסיימת את המסקנות שלה וכנראה שזה יקרה.

<ברכי דליצקי: זאת אומרת, יש כבר קשב גם במשרדי ממשלה שעוסקים.

<ברכי דליצקי: לדוגמה, משרד הרווחה שגם מתעסק רק עד גיל פרישה והיום הוא פותח למעשה מרכזי תעסוקה.

<ברכי דליצקי: זאת תכנית נוספת שאנחנו מפעילים יחד עם אשל ורשויות מקומיות במשרד הרווחה.

<ברכי דליצקי: במקום שהמשרד לשוויון חברתי או רשות מקומית תקים פלטפורמה חדשה להעסקת מבוגרים, אז פנינו לחברים במשרד הרווחה ולמעשה אנחנו עובדים על הפלטפורמות הקיימות שלהם.

<ברכי דליצקי: אנחנו לוקחים למעשה פלטפורמות שקיימות ברשויות מקומיות ונותנות מענה באמצעות משרד הרווחה ולשם אנחנו מכניסים תקן של עובד מטעמנו שאנחנו מממנים, מכשירים, נותנים את כל ההנחיה והוא עוסק בכל הנושא של המשך העסקה מעבר לגיל פרישה של אזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: ברשויות האלה יש ממש תקן?

<ברכי דליצקי: כן.

טלי פלוסקוב: בכמה רשויות יש דבר כזה?

<ברכי דליצקי: יש 10 ואנחנו עתידים לפתוח נוספות בעוד 4 רשויות.

<יצחק בריק: זה במימון שלכם?

<ברכי דליצקי: כן.

<ברכי דליצקי: אני אדייק.

<ברכי דליצקי: לדוגמה, יש למשרד הרווחה שתי תכניות.

<ברכי דליצקי: האחת תכנית מעברים והשנייה מרכזי הזדמנות.

<ברכי דליצקי: התשתית הרשותית כבר קיימת.

<ברכי דליצקי: אנחנו נכנסים יחדד עם אשל, למעשה עם תקן מונחה ומודרך.

טלי פלוסקוב: אתם מממנם את התקן והם משתמשים בתשתית הקיימת ברשויות.

טלי פלוסקוב: מצוין.

<ברכי דליצקי: אבל אנחנו נותנים גם את הידע.

<ברכי דליצקי: כפי שהבנתם זה מורכב.

<ברכי דליצקי: עסקה, השמה, עבודה מול מעסיקים ברשות המקומית נעשית באמצעותנו.

<יפית בר: פה המטרה להראות שאנחנו נכנסים לתוך מרכז שהוא מדבר תעסוקה.

<יפית בר: אני לא לוקחת אותך לאיזה בית לזגן, אלא ממש שתהיה להם אינטראקציה עם עולם העבודה, עם אנשים שמחפשים עבודה, לאו דווקא בגילם.

<יפית בר: הם יקבלו את כל השירותים הנלווים.

<יפית בר: מבחינתנו זה גם שימוש משאבים נכון של המדינה.

<יפית בר: לא להקים משהו מבודל.

<יפית בר: אנחנו מדברים על זקנה צעירה, אנחנו רוצים להשאיר אותם פעילים וזאת החשיבה בתוך מרכזי התעסוקה.

<יפית בר: לא הוזכר פה.

<יפית בר: נושא היזמות בגיל השלישי הוא מאוד משמעותי.

<יפית בר: אנחנו יודעים ממחקרים גם בעולם שקרוב ל-20% מהאזרחים הוותיקים פותחים מיזמים, עסקים קטנים או העסקה עצמית.

<יפית בר: לכן אנחנו אומרים שאם זה כך, אז בואו ניתן להם גם את הכלים לעשות את זה נכון.

<יפית בר: אנשים רוצים לפעמים לשנות את צורת ההעסקה שלהם, אז בואו נסייע להם איך לקבל את הכלים הנכונים.

<יפית בר: מי שמכיר את מעו"ף, בבדיקה שלנו ראינו שקיימים קורסים אבל הם לא מותאמים לאזרחים ותיקים.

<יפית בר: הם נותנים כלים להקמת מיזם גדול או עסק גדול.

<יפית בר: היינו צריכים לקחת את הקורסים הקיימים ולהתאים אותם לאזרחים הוותיקים, לשלב ליווי שילווה אותם לתוך הקורס.

<יפית בר: לקחנו בעצם שירות קיים, שירות שהמדינה מספקת אבל מתאימים אותם לאזרחים ותיקים.

<יפית בר: כבר התקיימו מספר קורסים כאלה.

טלי פלוסקוב: רואים אנשים שכן פותחים עסקים?

<יפית בר: אנחנו לא בשלב של מדידה כי רק התחלנו.

<יפית בר: לפני שלושה חודשים הסתיים הקורס הראשון ויתקיימו עוד קורסים ואז נוכל לעקוב ולראות לאן זה מוביל.

<יפית בר: תיקחו אדם שצבר ניסיון ועבד בחברה.

<יפית בר: הוא יכול היום לתת שירות.

<יפית בר: אם הוא רואה חשבון שעבד בחברה גדולה, היום הוא יכול לתת שירותי ראיית חשבון לכל אדם.

<יפית בר: הוא רק צריך לעשות את זה נכון ואלה הכלים שאנחנו נותנים.

טלי פלוסקוב: אתם מתייחסים לרשויות שבהן אחוז האזרחים הוותיקים יותר גבוה?

טלי פלוסקוב: איך אתם בוחרים למי לתת?

<יפית בר: אנחנו באמת מחפשים גם את התשתיות.

<יפית בר: אנחנו מחפשים קודם כל איפה שקיים.

<יפית בר: איפה שקיים אנחנו נותנים וגם איפה שעולים צרכים.

<יפית בר: הדרך שלנו לבחון צרכים זה גם באמצעות דרוש ניסיון.

<יפית בר: אנחנו רואים את כמות הנרשמים.

<יפית בר: היום זה לא נמדד.

טלי פלוסקוב: אני מבטיחה לך שאחרי שאני אפרסם את האתר תקבלי הרבה פניות.

טלי פלוסקוב: רק שתעמדו בזה, כי לצערי הרב לא פעם אחת אנחנו מדברים בוועדות על-כך שאנשים לא מכירים.

טלי פלוסקוב: אני שומעת פה על המון פרויקטים נפלאים ואנשים בשטח לא מכירים אותם.

טלי פלוסקוב: לכן אני מנצלת את הפלטפורמה הפוליטית שיש לי כדי לשווק אתכם, כי אני חושבת שהדבר הזה הוא פשוט נכון מאוד, בזמן הנכון ובמקום הנכון.

<יפית בר: אני יכולה לומר שהמשרד משקיע בפרסום במדיה.

טלי פלוסקוב: ראיתי את הפרסומים.

<ברכי דליצקי: זה לא מספיק.

<ברכי דליצקי: גם להביא אנשים לדרוש ניסיון - - -

טלי פלוסקוב: האם אתם מפרסמים גם בשפות?

<ברכי דליצקי: כן.

<קריאה: יש יותר נשים מגברים?

<ברכי דליצקי: עוד דקה נראה את זה.

טלי פלוסקוב: אני מאוד רוצה שתיכנס לשידור גם ההתייחסות של משרד האוצר.

טלי פלוסקוב: מקסימום אני אחר-כך אתן לכם עוד קצת.

<יפית בר: בשונה ממה שנעשה עד לפני 4 ו-5 שנים בעולם התעסוקה לאזרחים ותיקים, מה שאנחנו רוצים להדגיש זה שאנשים זכאים וגם צריכים לעבוד.

<יפית בר: צריך להעסיק אותם לא בגלל שאנחנו אומרים שצריך ונכון אלא בגלל שהם תורמים לחברה.

<יפית בר: הם תורמים למעסיק.

<יפית בר: זה מה שאנחנו מנסים להציג, שתהיה פה העסקה מכובדת ושכר מכובד ולא לאלץ.

<יפית בר: לכן אנחנו עושים את זה בצורה של שיתוף פעולה מול הגורמים העסקיים, מול מקבלי ההחלטות וזאת הדרך שאנחנו מבינים.

<ברכי דליצקי: יש לי חמש דקות אז אני אציג באמת רק את התוצרים של שנתיים וחצי עבודה שאנחנו עושים עם דרוש ניסיון.

<ברכי דליצקי: נשאלה פה השאלה למה אנשים יוצאים לעבוד?

<ברכי דליצקי: אתם יכולים לראות כאן שלמעשה 67% מהאנשים שיוצאים לעבוד זה מסיבות כלכליות.

<ברכי דליצקי: אלה נחלקים לשניים.

<ברכי דליצקי: אמרנו שיש את הפער בין השכר שהיה לי לבין השכר שיש לי בפנסיה, אז אנשים רוצים לשמור על רמת חיים.

<ברכי דליצקי: העניים שיוצאים לעבוד למימון של הוצאות בסיסיות.

<ברכי דליצקי: מצד שני, יש 33% שהולכים למעשה לתעסוקה חברתית, משמעות.

<ברכי דליצקי: אני לא אכביר במילים.

טלי פלוסקוב: 67% יוצאים לעבודה ממניעים כלכליים.

<ברכי דליצקי: זאת אמירה מאוד חזקה וחשובה.

טלי פלוסקוב: בגלל זה חזרתי עליה.

<יצחק בריק: זה לא אומר שהאנשים האלה שהם מסיבות כלכליות אין להם גם סיבות נוספות.

טלי פלוסקוב: בהחלט.

<ברכי דליצקי: נכון.

<ברכי דליצקי: מה שהוביל אותם זה קודם כל הכלכלי.

<ברכי דליצקי: שקף שמראה גם לפי הנתונים אצלנו, מרבית דורשי העבודה נמצאים בין גיל 62 ל-66, 38%.

<ברכי דליצקי: 31% נמצאים בין 67 ל-70.

<ברכי דליצקי: ההתפלגות בין נשים לגברים היא שבגיל הצעיר יותר זה כמעט חצי חצי נשים וגברים, 53% גברים ו-47% נשים.

<ברכי דליצקי: בגיל המבוגר יותר מתחיל להיווצר פער.

<ברכי דליצקי: רק 40% נשים פונות ו-60% גברים שפונים.

<קריאה: זה לא חצי וחצי כי יש יותר נשים באוכלוסייה.

<קריאה: זה שאת מסתכלת על ההתפלגות זה לא משקף.

<ברכי דליצקי: זה פיתוח של הפונים לחיפוש עבודה באמצעות דרוש ניסיון.

<ברכי דליצקי: על החסמים נעבור כי כבר דנו פה בעניין.

<ברכי דליצקי: פעולות להסרת חסמים.

<ברכי דליצקי: אחריות תאגידית מעלה.

<ברכי דליצקי: אנחנו עובדים עם "מעלה" בשיתוף פעולה מופלא.

<ברכי דליצקי: למעשה, באמצעות "מעלה" אנחנו מקדמים את המודעות בקרב מעסיקים להעסקה של אזרחים ותיקים.

<ברכי דליצקי: זה לא מופע טוב בצילום של הדברים.

<ברכי דליצקי: למעשה, פה אנחנו עובדים מול מעסיקים.

<ברכי דליצקי: אם אנחנו נזניח את הקבוצה של המעסיקים, לא עשינו בזה כלום.

<ברכי דליצקי: מול "מעלה" אנחנו עושים שולחנות עגולים מול מנהלי משאבי אנוש בחברות הגדולות.

<ברכי דליצקי: אנחנו בנינו קיט מדריך למעסיקים איך להעסיק אזרחים ותיקים.

<ברכי דליצקי: אנחנו עובדים על אותן פלטפורמות אותן הזכיר פרופסור בריק של איך נכון להעסיק אזרח ותיק, דהיינו, חלקיות משרה, פרישה מדורגת וכדומה.

<ברכי דליצקי: השינוי יבוא ממנהלי משאבי אנוש.

<ברכי דליצקי: ברגע שהם יבינו שזה נכס גם כלכלי וגם נכס מבחינת טיב של האנשים, כאן יבוא השינוי.

<ברכי דליצקי: אות גיוון בעסקים על שם דב לאוטמן מעולם לא התייחס לאוכלוסיית אזרחים ותיקים.

<ברכי דליצקי: ניתנה השנה אות של השרה לשוויון חברתי.

<ברכי דליצקי: הוא הוענק לחברה בשם "אנרקום טכנולוגיות" על העסקה של אזרחים ותיקים.

<ברכי דליצקי: זאת אומרת, כפי שנעשה שינוי בהעסקת נשים ובהעסקת בני מיעוטים, אותו תהליך אנחנו מנסים ליצור ולעודד בעניין הזה.

<ברכי דליצקי: דבר נוסף שאנחנו עושים ואולי ייראה לחלק מכם כלא קשור, זאת הכנה לפרישה והוא קשור מאוד.

<ברכי דליצקי: למה הוא קשור?

<ברכי דליצקי: כי למעשה, אם אני פוגשת את האזרח בגיל 58 או 55 ואומרת לו שיחשוב רגע על הפרישה שלו, אולי הוא ובעיקר היא, יחליטו לא לפרוש.

<ברכי דליצקי: על-פי הערכה שלנו, ברגע שאנחנו עושים כנסים ברשויות המקומיות להיערכות לפרישה וזה מלווה בסדנאות - - -

טלי פלוסקוב: אתם מממנים כאלה כנסים

<ברכי דליצקי: כן.

<ברכי דליצקי: המימון הוא ביחד עם "אשל".

<ברכי דליצקי: זאת פעילות שאנחנו עושים יחד עם "אשל".

<ברכי דליצקי: ניצנית שיושבת פה מובילה את הנושא.

<ברכי דליצקי: סדנאות הכנה לפרישה מופעלות על-ידי "עמותת פעמונים".

<ברכי דליצקי: יושבת קבוצה קטנה של אנשים ומבינה אם נכון לה לפרוש בנקודת הזמן הזאת מבחינה פיננסית.

<ברכי דליצקי: שותפים גם משרד האוצר, רשות שוק ההון וביטוח לאומי.

<ברכי דליצקי: יש חשיבות גדולה מאוד, כפי שאת מנסה להוביל, לשיח כלל משרדי ושיתופיות כי אז למעשה אנחנו עושים את הדברים בצורה נכונה.

<יפית בר: פה נופל לאנשים האסימון מה תהיה ההכנסה שלהם לאחר הפרישה.

טלי פלוסקוב: ואז הם מבינים שכדאי להישאר.

<ברכי דליצקי: כדאי להישאר בשוק העבודה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לברך את ג'וינט על העבודה הנפלאה שאתם עושים.

טלי פלוסקוב: כפיר ממשרד האוצר, בבקשה.

<כפיר בטט: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<כפיר בטט: אני גם ריכזתי את הוועדה הציבורית לגיל פרישה לנשים.

<כפיר בטט: לפני כן עסקתי בנושא בתפקידי במועצה הלאומית לכלכלה.

<כפיר בטט: מדברים על גיוון תעסוקתי והסיבה שאני חייב לרוץ כי יש לנו היום יום זרקור לסטודנטים חרדים ואני צריך להרצות שם.

<כפיר בטט: אני אהיה חייב לקצר בדבריי למרות שיש לי הרבה מה להגיד.

<כפיר בטט: הרבה מהנושאים פה הם נושאים מאוד מקרו כלכליים וצריך הרבה מאוד העמקה כדי להבין את הסיפור השלם.

טלי פלוסקוב: אנחנו נזמין אותך לוועדה הבאה, אל תדאג.

<כפיר בטט: קצת יותר זמן מראש וזה בסדר.

<כפיר בטט: אני אשמח להתייחס לשני נושאים.

<כפיר בטט: אחד, גיל פרישה חובה וגיל פרישה לנשים.

<כפיר בטט: לגבי גיל פרישה חובה ולדברים שהציג פרופסור בריק.

<כפיר בטט: ראשית, באמת בג"צ התייחס לנושא.

<כפיר בטט: מעבר לזה שהוא אמר שהממשלה והכנסת צריכים לבחון את הנושא, הוא גם הצביע על הרבה מאוד נימוקים בעד להשאיר את גיל הפרישה חובה כפי שהוא.

<כפיר בטט: אני אציין רק חלק מהם כי חשוב להציג גם את הצד השני, כי זה פחות עלה פה בדיון הזה.

<כפיר בטט: ראשית, צריך להבחין בין מגזר ציבורי למגזר פרטי.

<כפיר בטט: במגזר הפרטי, מעסיק שמעוניין להמשיך להעסיק את העובד יכול לעשות זאת כפי שהוא יכול לעשות גם לפני כן.

<כפיר בטט: שם הנוקשות סביב חוקי עבודה הם יותר גמישים מאשר במגזר הציבורי.

<כפיר בטט: זה מביא אותי לעניין השני, שזה באמת הנושא של קביעות.

<כפיר בטט: ביטול חובת גיל הפרישה היא משנה בצורה משמעותית מאוד את הסדרי העבודה במשק, במיוחד במקומות שבהם יש קביעות.

<כפיר בטט: בפועל, ביטול פרישת החובה לא באמת יכול לחיות יחד עם הישארותה של קביעות, בעיקר במגזר הציבורי ששם זה מאוד מאוד נפוץ.

<כפיר בטט: כשאני אומר מגזר ציבורי, זה מתייחס גם לאוניברסיטאות, שמשם הגיעה בעצם התביעה.

<כפיר בטט: חשוב מאוד לשים על זה את הדגש כי הדבר הזה בעצם מערער על כל יסודות של צורת ההעסקה.

<כפיר בטט: אם עושים דבר כל-כך דרסטי מצד אחד, צריך להבין מה זה משליך על כל השנים לפני כן.

<כפיר בטט: אפילו על עניין מודל השכר במגזר הציבורי זה משפיע, כי מודל השכר במגזר הציבורי בנוי ברובו על-כך שבתחילת העבודה העובד מרוויח פחות מתפוקתו השולית, כי יש איזו עלייה עם הוותק שמגיעה לאיזה קצה כשמגיעים לגיל פרישה חובה.

<כפיר בטט: אז כל מודל השכר גם כן מושפע מאוד מהאלמנט הזה של גיל פרישה חובה.

<כפיר בטט: שוב, אני מדבר על מגזר הציבורי שם הדבר הזה בעיקר רלוונטי.

<כפיר בטט: מעבר לכך, כבר היום במדינה יש לנו הרבה מאוד הסדרי פרישה לפרישה מוקדמת לעובדים שמעוניינים לצאת יותר מוקדם או שלמדינה יש אינטרס להוציא אותם יותר מוקדם ולכן מביאים איזה תמריצים ואיזה פיצוי.

<כפיר בטט: ביטול פרישת החובה גם כן תערער לגמרי את המודלים של הסדרי הפרישה האלה ואת היכולת של המדינה לרענן את שורות העובדים שלה.

<כפיר בטט: את ציינת ואמרת בצדק, גם פרופסור בריק דיבר על זה, שכניסת עובדים מבוגרים לתעסוקה לא דוחקת את הצעירים החוצה.

<כפיר בטט: מעבר לכך שנתתם את הדוגמה על אנשים אחרי מלחמת השנייה, הדבר הזה מוכח לחלוטין גם באמצעות מחקרים שממש בחנו את הקשר בין תעסוקת מבוגרים לתעסוקת צעירים.

<כפיר בטט: עם זאת, על אף מה שאמרנו במקרו, במיקרו, כאשר בוחנים מקומות עבודה ספציפיים, איפה שיש תקנים, למשל, הנושא הזה מאוד ברור באוניברסיטאות.

<כפיר בטט: כאשר אנו נבטל גיל פרישה חובה לפרופסורים באוניברסיטה, היכולת של דוקטורנטים צעירים להיכנס לאותן משרות אותם פרופסורים מחזיקים בהם, הוא נעלם.

<כפיר בטט: אגב, רואים את זה בארצות הברית, איפה שפרופסור בריק ציין שביטלו את גיל פרישת החובה.

<כפיר בטט: הרבה יותר קשה לדוקטורנטים צעירים להיכנס.

<כפיר בטט: לכן, כאשר בוחנים באופן ספציפי מקצועי מסוים, כאשר יש שם תקינה, מה שקורה בעיקר במגזר הציבורי, אז כן רואים השפעה מאוד מובהקת של תעסוקת מבוגרים על תעסוקת צעירים.

<כפיר בטט: מעבר לכך, בג"צ גם ציין כמה וכמה בדיקות איך בדיקה תפקודית כזאת או אחרת עשויה דווקא להשליך לרעה על העובד, הן מהבחינה של תחושתו הפסיכולוגית.

<כפיר בטט: אם מעסיק יכול לעשות בחינה תפקודית לעובד, למה דווקא בגיל 67 ולא בגיל 65?

<כפיר בטט: זאת אומרת, אם היום במצב מסוים שמעסיק עובד בין 65 והוא לא מתפקד בצורה מיטבית אבל הוא יודע שעוד שנתיים הוא ייצא לפרישה מסודרת.

<כפיר בטט: ברגע שמבטלים את הגיל הזה, זה דווקא יכול להשליך על פיטורי עובדים בגיל יותר צעיר.

טלי פלוסקוב: זה נכון.

<כפיר בטט: כל הדברים שאני אומר, זה לא רק אני אומר אלא אלה דברים שבג"צ בחן.

<כפיר בטט: יש הרבה מאוד נימוקים בנושא וחשוב היה לי להציג אותם כאן בקצרה.

<כפיר בטט: גם יש את הנושא של השוויון הבין דורי שמתקשר למה שאמרתי קודם.

<כפיר בטט: למשל באוניברסיטאות, אותם פרופסורים שהיום רוצים לדחות או לבטל את גיל פרישת החובה, בעצם נהנו מכך שכשהם היו דוקטורנטים צעירים הם יכלו להיכנס בגלל שהפרופסורים לפניהם היו מחויבים לפנות את מקומם.

<כפיר בטט: גם זאת סוגיה.

<כפיר בטט: אני אסיים בזה את הנושא של גיל פרישה חובה ואעבור בקצרה לגיל פרישה לנשים.

<כפיר בטט: יש שתי סיבות להעלאת גיל פרישה לנשים.

<כפיר בטט: אחת, מתחברת למה שדניאל גוטליב אמר, שבסופו של דבר תוחלת החיים היה.

<כפיר בטט: היה גם את הבייבי בום, שהשפיע מאוד על פירמידת הגילאים שבעצם גרמה לכך שלצעירים יהיה הרבה יותר קשה לסבסד את המבוגרים בעתיד.

<כפיר בטט: הדבר הזה בעצם יכול להביא למצב שנקרא בעגה המקצועית "האיזון האקטוארי של הביטוח הלאומי".

<כפיר בטט: במילים פשוטות, זה היכולת של הביטוח הלאומי לשלם קצבאות בעתיד, גם לנו, גם לילדים שלנו.

<כפיר בטט: זאת סיבה אחת למה גיל הפרישה לנשים בעצם יש הכרח שיעלה.

<כפיר בטט: הסיבה השנייה, שמתחברת לחלק השני שלנו היום, זה הסיפור של תעסוקה.

<כפיר בטט: חבל שבנק ישראל לא פה היום אבל בנק ישראל הציג במגוון רחב מאוד של מחקרים, כיצד העלאת גיל הפרישה לנשים הקודמת, מ-60 ל-62, אותו גיל מותנה שדניאל דיבר עליו, השפיע משמעותית על תעסוקת נשים מבוגרות.

<כפיר בטט: ממש רואים קפיצה בתעסוקת נשים מבוגרות באותן שנים שבהן הגיל עלה.

<כפיר בטט: אנחנו צופים שהדבר הזה יקרה בדיוק גם עכשיו.

<כפיר בטט: גם מכל הנתונים שהראו לנו, גם הביטוח הלאומי וגם פרופסור בריק, אנחנו רואים שהירידה המשמעותית ביותר בתעסוקת נשים היא דווקא בגיל 62 ולא בגיל 67.

<כפיר בטט: אותו גיל שבו הן זכאיות לקבל את קצבת הזקנה.

<כפיר בטט: אנחנו בטוחים, על בסיס כל האמפיריות שחווינו בעבר, שבאמת שינוי של הדבר הזה, דהיינו העלאת גיל הפרישה לנשים בגיל 64, יביא לעלייה משמעותית.

<כפיר בטט: בעצם אנחנו חושבים שאין צעד אחר שהממשלה או המדינה יכולה לעשות שיתרום לתעסוקת נשים מבוגרות כמו העלאת גיל הפרישה.

<כפיר בטט: הדבר האחרון שמתקשר לדבר הזה הוא שבאמת הפנסיה של אותה אישה, שבעולם של פנסיה צוברת, אותו עולם שברובנו נמצאים בו ולא בפנסיה תקציבית, ההשפעה של שנתיים דחייה של אישה על קצבת הפנסיה שלה, היא לא אותם נתונים כמו של השלוש שנים.

<כפיר בטט: אני חייב להגיד שאני עצמי חישבתי אותם במועצה הכלכלית.

<כפיר בטט: אז לקחנו גבר שמתחיל לעבוד במשרה חלקית.

<כפיר בטט: אבל אם אישה תמשיך לעבוד באותה משרה בגיל 62 עד 64, קצבת הפנסיה שלה תעלה ב-20%, כמעט 10% על כל שנה.

טלי פלוסקוב: זה המון כסף.

טלי פלוסקוב: אנשים צריכים לדעת את זה.

<כפיר בטט: שוב, אם נשים היו פורשות כמו גברים בגיל 67, הקצבה הפנסיונית שלהם היתה עולה בכ-50%.

<קריאה: אז למה השר לא ממליץ על העלאה?

<כפיר בטט: אני חייב לסיים ולצאת.

<כפיר בטט: הדבר הזה הוא מאוד משמעותי, הקצבה הפנסיונית של האישה.

<כפיר בטט: זה כבר לא אותו עולם - - -

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את התשובה לשאלתך.

<כפיר בטט: לאותו עניין של העלאת גיל הפרישה, אנחנו יודעים שיש פוטנציאל שגם נשים ייפגעו מהדבר הזה ולכן הוועדה הציעה מכלול שלם של הצעות שדנים בהן כעת בוועדת כספים, שבעצם נועדו לפצות על העניין הזה.

<כפיר בטט: אחד מהכלים המרכזיים הוא דמי אבטלה.

<כפיר בטט: אותן נשים במקצועות שוחקים, שלא משנה וגם אם נעלה את גיל הפרישה הן לא ירצו להמשיך לעבוד, הן יוכלו לקבל איזה גשר שיפצה אותן במידה רבה.

<כפיר בטט: אנחנו סבורים שמה שהוצע בוועדת כספים חורג ממה שבעצם תורם למאמץ של הגברת התעסוקה בקרב נשים מבוגרות, אבל יש איזה מתווה ביניים שאפשר למצוא ולהגיע לפתרון.

<כפיר בטט: דרך אגב, גם בהמלצות הוועדה הומלץ על כספים רבים שיינתנו לעמותות כמו "והדרת", בגלל העבודה המצוינת שהם עשו.

<כפיר בטט: ריבי בלר ישבה בוועדה והבנו בדיוק את התרומה המאוד ייחודית של הנושאים האלה.

<כפיר בטט: גם הרבה מאוד כסף להכשרות מקצועיות ספציפיות לנשים מבוגרות, מה שלא קיים היום בשום מקום בממשלה.

<כפיר בטט: אני יכול לדבר עוד הרבה, אבל אני חייב לצאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שההתייחסויות שלך היו מאוד מדויקות.

טלי פלוסקוב: אנחנו כן נבקש ממך להגיע לוועדה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לציין מה שאמרת עכשיו.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה שהאוצר מתנגד להעלאה.

טלי פלוסקוב: הוא מחפש את הדרך לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: אני מכירה גם את עמדתו של שר האוצר.

טלי פלוסקוב: הוא אומר שהוא בעד אבל עושה את הכול כדי לא לפגוע בנשים שרוצות לפרוש.

טלי פלוסקוב: זה מה שצריך לראות.

<קריאה: אבל גם משיכת הזמן הזאת פוגעת בנשים וצריך לקחת את זה בחשבון.

טלי פלוסקוב: לכן זה בוועדת כספים.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שזה נכון שזאת לא החלטה של אדם שהחליט שכך.

טלי פלוסקוב: פה זה נפתח לדיבור ציבורי.

<קריאה: זה צריך לבוא בבסיס הסכמות רחב.

טלי פלוסקוב: אני מסכימה שצריך שהחלטה כבר תהיה ואז אנחנו יודעים איך אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: אני בתקווה שזה יהיה בקרוב.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת זכות דיבור לאנשים שישבו פה ושמעו את כל חוות הדעת המקצועיות.

<מרים גרייבר: אני יושבת ראש עמותת "יש", שזה ילדים ויתומים יוצאי שואה.

<מרים גרייבר: אני חברה בוועדה הפרלמנטרית בכנסת.

<מרים גרייבר: כל מה שהציגו כאן היה יפה מאוד.

<מרים גרייבר: אני ממהרת, כי אני צריכה לעבוד.

<מרים גרייבר: יש כאן 26% גברים מועסקים בני 65 ומעלה ונשים 12.6%?

טלי פלוסקוב: בגיל 65 הגברים הם מתחת לגיל יציאה לפנסיה כי הם פורשים בגיל 67.

טלי פלוסקוב: לכן שם הם כולם עדיין עובדים.

טלי פלוסקוב: לנשים יש אופציה לסיים ב-62.

<מרים גרייבר: עם ביטוח לאומי יש לי בעיה גדולה – הגדלת הכנסה.

<מרים גרייבר: כאשר הם מגדילים את ההכנסה, הם מוציאים את הנשים מכל ההטבות שהן מפסידות על השלמת הכנסה.

<מרים גרייבר: אז הן יוצאות מופסדות.

<מרים גרייבר: אין אינטנסיב שהן ימשיכו לעבוד.

טלי פלוסקוב: ברשותך אני אשיב לך.

טלי פלוסקוב: לצערי לא היית בדיונים הראשונים שלנו.

טלי פלוסקוב: קודם כל, אני מאוד אשמח שתצטרפי לדיונים.

טלי פלוסקוב: כשאנחנו נחזור לדיון בנושא העוני, ששם בעצם נמצאים האנשים שמקבלים השלמת הכנסה, את תראי את ההמלצות שלנו בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: יש לנו שם המלצות מאוד מגובשות לגבי כמה, למי כן ולמי לא והצורך להתחשב בהכנסה.

טלי פלוסקוב: אני מסכימה איתך לגמרי שבן אדם בגיל 70 שבוחר לעבוד כי אין לו מספיק כסף למחיה, אנחנו צריכים שם להיות הרבה יותר זהירים עם כל הקיצוצים על-ידי המדינה.

טלי פלוסקוב: זה חד משמעי.

טלי פלוסקוב: נראה איך אנחנו מתקנים את זה בהמלצות שלנו.

טלי פלוסקוב: נשמח שתתייחסי שם.

<מרים גרייבר: צריך לשים לזה לב כי זאת בעיה מאוד גדולה.

טלי פלוסקוב: היה לנו דיון מאוד רחב בנושא הזה.

<מרים גרייבר: כפי שאמרתם, אנחנו משלמים ביטוח לאומי אבל בסוף מקצצים לנו מהביטוח הלאומי.

<מרים גרייבר: לאן הולך הכסף הזה?

טלי פלוסקוב: שאלה מעניינת?

<מרים גרייבר: אנחנו צריכים תשובה על זה, תשובה מאוד רצינית.

<מרים גרייבר: אני פשוט מבקשת ממך לדון בעזרה הסיעודית שכולם מקבלים וזה צריך לעשות שם סדר.

טלי פלוסקוב: אני אשמח שתיקחי חלק בזה.

טלי פלוסקוב: יש לנו ועדה גם בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

<אמרים גרייבר: אני מודה לך ומאוד מעריכה אותך במיוחד על העזרה לניצולי השואה.

<רינה כהן: אני יושבת ראש משותפת, ההתאגדות לחינוך מבוגרים בישראל.

<רינה כהן: קודם כל, ברכות לכל מי שעושה וברכות למשרד לשוויון חברתי.

<רינה כהן: באמת, הדגל של הגמלאים אצלכם.

<רינה כהן: רק ברכות ותמשיכו.

<רינה כהן: אני רוצה להסתכל רגע במבנה העומק של העשייה של המשרדים השונים.

<רינה כהן: אני רוצה להסתכל מהפרספקטיבה שמופיעה גם כאן אבל לתת לה את הדגש של למידה.

<רינה כהן: התהליכים שמביאים גם לעבודה וגם למעסיקים שיעסיקו את הגמלאים, אלה תהליכים שמותנים בלמידה.

<רינה כהן: אמורה להיות כאן למידה לאורך החיים, כשאנחנו לוקחים את הקטע הזה של הזקנה, של הגמלאים הצעירים, של הגמלאים המבוגרים יותר.

<רינה כהן: הצעירים גם יגיעו להיות מבוגרים יותר.

<רינה כהן: אני רוצה להפנות תשומת לב הוועדה לשני דברים.

<רינה כהן: אחד, שלמידת מבוגרים שונה מלמידת ילדים.

<רינה כהן: לא ברור שיש לנו אנשי מקצוע שהוכשרו לעבוד עם מבוגרים וצריך לחשוב על הדבר הזה.

<רינה כהן: אין עדיין בשום אקדמיה.

<רינה כהן: מתחיל משהו בסמינר הקיבוצים בשנה הבאה, להכשיר אנשי מקצוע לתהליכי למידה של מבוגרים.

<רינה כהן: למידת מבוגרים שונה בתכלית מלמידת ילדים.

<רינה כהן: יש עקרונות, יש דברים, אני לא אפרט כאן.

<רינה כהן: דבר שני, לשים לב למיומנויות הלמידה של המבוגרים.

<רינה כהן: מצד אחד, למלמדים ומצד שני, ללומדים.

<רינה כהן: אני מאוד אשמח, אני מבקשת מהוועדה לקיים ישיבה בנושא למידת מבוגרים, כדי שנוכל לדון בנושא הזה מכל ההיבטים.

<רינה כהן: זה כנראה מצריך גם השקעות כספיות אבל בכל מקרה זה מצריך העלאה למודעות של מקבלי ההחלטות, מודעות של הגמלאים הצעירים ואפילו לפני פרישה.

<רינה כהן: נושא שצריך לתת עליו את הדעת.

<רינה כהן: אפשר לצרף את הדרת לנושא הזה.

<רינה כהן: הנושא של למידה כתהליך עומק, לעשות את המעבר של המבוגרים מנטל לנכס הוא חיוני.

<רינה כהן: אז צריך לעבוד על האלמנטים של הלמידה הזאת.

טלי פלוסקוב: צודקת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

<רינה קלין: אני מ"עוצמה", פורום משפחות של נפגעי נפש.

<רינה קלין: אני לאו דווקא רוצה עכשיו לדבר על נכי נפש, וגם שם יש בעיות עם הקצבה כמו שאתם יודעים.

<רינה קלין: אנחנו לא מספיק חקרנו את הנושא.

<רינה קלין: רציתי לשאול את פרופסור בריק, בקשר לוועדה המיוחדת בנושא העסקת מבוגרים.

<רינה קלין: בנוסף להעלאת גיל הפרישה של נשים, האם אתם בדקתי, אני לא שמעתי על זה, על העלאת הפרישה של עובדי מערכת הביטחון?

<רינה קלין: אתם נתתם פה דוגמאות למה הזקנים לא צריכים לפרוש, בין היתר כי אלה שנותנים תרומה לביטחון, חבל לאבד את התרומה שלהם.

<רינה קלין: דווקא במערכת הביטחון הם נותנים להם לפרוש מוקדם.

<רינה קלין: אני לא מדברת על האספקטים הכלכליים והתרומה לעצמם עם הפנסיות וכדומה.

טלי פלוסקוב: לפני שפרופסור בריק עונה, לי יש סמכות להשיב לך.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שההחלטה פה היא פוליטית לחלוטין, היא לא מקצועית.

<רינה קלין: נכון אבל האם לשים אותה על השולחן?

טלי פלוסקוב: לכן אני לא חושבת שפרופסור בריק יוכל להשיב לך.

טלי פלוסקוב: אני לגמרי מסכימה איתך.

טלי פלוסקוב: אני גם חושבת שלצאת בגיל 40 – אגב, לפרוש, להתחיל לקבל פנסיה.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שכל אנשי הביטחון, כמו אנשי המשטרה, ממשיכים לעבוד במקומות האחרים.

טלי פלוסקוב: הרבה פעמים גם באותו תחום.

טלי פלוסקוב: יש פה מה לתקן, אני לגמרי מסכימה איתך.

טלי פלוסקוב: השאלה איך עושים את זה במצב הפוליטי של היום, אני לא יודעת.

טלי פלוסקוב: את יודעת מה?

טלי פלוסקוב: אני אפילו מוכנה בדוח ההמלצות של הוועדה כן להעלות את הסוגיה הזאת.

<יצחק בריק: בוועדה שאת מתייחסת אליה לא דנה בזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: הרב שלמה הכט, בבקשה.

<שלמה הכט: אני חבר הנהלה בארגון "רבנים ורבניות בית הילל".

<שלמה הכט: עשינו עבודת חשיבה.

<שלמה הכט: אנחנו מוציאים ניירות עמדה וקצת פעילויות.

<שלמה הכט: עשינו עבודת הכנה וגם דיברנו עם פרופסור אסא כשר לפני כמה חודשים.

<שלמה הכט: בשבוע שעבר פרופסור בריק היה אצלנו במפגש של בית המדרש ודיבר.

<שלמה הכט: רצינו להגיד באופן כללי, שבשיחה עם אסא כשר הבנו שמה שבג"צ ענה לו בעצם מתאר את המצב כמו שהוא ומה אפשר לעשות.

<שלמה הכט: באמת, מה שצריך לעשות, צריך להיות שינוי מקיף בכמה דברים כמו קביעות, למשל, ולא לעשות שינוי רק בנקודה אחת.

<שלמה הכט: הצד שלנו זה הצד הרבני.

<שלמה הכט: מבחינה הלכתית אנחנו לא רואים מקום לפרישה לפי גיל אלא רק לפרישה פונקציונלית.

<שלמה הכט: כלומר, מי שלא יכול לתפקד.

<שלמה הכט: כמובן צריך לראות איך עושים את זה.

טלי פלוסקוב: זאת הבעיה הכי גדולה.

<שלמה הכט: אבל לא לפי גיל.

<שלמה הכט: מצד שני, כמובן צריך לעשות פעילויות של הכנה לקראת גיל פרישה.

<שלמה הכט: האם להחליף תעסוקה?

<שלמה הכט: תעסוקה חלקית וכן הלאה.

<שלמה הכט: בכל אופן, אנחנו מציעים הצטרפות ועזרה לגופים שעוסקים בזה ובוודאי לוועדה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

<רחל זקו: אני מהמכון הישראלי לדמוקרטיה.

<רחל זקו: רציתי לדבר על נושא גיל הפרישה שהעלה פרופסור דניאל גוטליב.

<רחל זקו: אנחנו גם חושבים שצריך להגיע בטווח הארוך לאיזה מודל או מנגנון אוטומטי שבעצם לוקח בחשבון את תוחלת החיים.

<רחל זקו: שם דובר על גיל פרישה של נשים, להגיע לגיל 64, אבל בסופו של דבר נרצה להגיע לאיזה מנגנון שגם גברים וגם נשים, לפי תוחלת חיים.

<רחל זקו: דיברתם על הכניסה לגיל תעסוקה.

<רחל זקו: בעצם זה יכול גם לקזז את הנושא של הכניסה המאוחרת.

<יצחק בריק: זה אומר שגיל הפרישה של נשים יהיה עוד יותר גבוה.

<רחל זקו: אנחנו יכולים לעשות את זה במודל לפי ממוצע של תוחלת חיים.

טלי פלוסקוב: זה לא חדש.

<רחל זקו: אנחנו מדברים גם על נושא של הכנסה.

<רחל זקו: כפי שראינו, תוחלת חיים תלויה בהכנסה.

<רחל זקו: זה כבר כשנגיע לשם.

<רחל זקו: בנושא האפשרויות של הפרישה שדיברתם עליהם, פרופסור בריק, רציתי לומר לגבי פרישה חלקית והדרגתית.

<רחל זקו: היום יש מודלים בעולם שמדברים על פרישה גמישה.

<רחל זקו: האימוץ של מודל פרישה גמישה הוא מעניק לעובדים לבחור את מועד הפרישה ולקבל קצבת פנסיה בשיעור שמתאים לתעסוקה.

<רחל זקו: האפשרות הזאת שומרת על הפרטים במעגל התעסוקה ומגדילה את הפריון במשק.

<רחל זקו: האימוץ שלן המודל לא מצריך שינוי גישה מהחוק.

<רחל זקו: הוא לא מספיק, צריך פשוט להחליף את הגישה של הכול או לא כלום בחוק רציף.

<רחל זקו: בעצם אפשר לעשות תמהיל של עבודה וקצבת פנסיה, כך שהפרטים יכולים להמשיך ויש להם תמריץ להמשיך ולהישאר בשוק התעסוקה.

<רחל זקו: זה נושא שעכשיו מאוד מדובר עליו באשר לגיל הפרישה.

<יצחק בריק: יש לכם איזה מסמך בעניין הזה?

<רחל זקו: כן.

<רחל זקו: אני אעביר לכם.

טלי פלוסקוב: נשמח לקבל, כדי לראות איך אנחנו משלבים.

<יצחק בריק: ברשותך, יש גם איזו עבודה שנעשתה אצלכם על עניין התועלת של המבוגרים למשק?

<רחל זקו: אני אבדוק את זה.

<יצחק בריק: זכור לי משהו כזה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם.

טלי פלוסקוב: הנושא של העלאת גיל פרישה הוא לא פשוט מסיבה אחת בעיניי.

טלי פלוסקוב: מצד אחד, אנחנו מבינים שכדי שהמדינה תחזיק מעמד ותהיה לה איתנות פיננסית, אנחנו צריכים להעלות את גיל הפרישה.

טלי פלוסקוב: כששמעתי את הביטוח הלאומי ואת פרופסור גוטליב, ואני מאוד מכבדת את הנתונים שלו, אבל הגישה בעיניי, כדי לצמצם את השנים כשבן אדם עוד ממשיך לחיות אחרי שהוא יוצא לפנסיה – הייתי רוצה לשמוע את זה קצת אחרת.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שכמה שיותר שנים האדם יהיה יותר פעיל וחלק מהחברה.

טלי פלוסקוב: זה שאני צריכה לדאוג שיהיה לו פחות שנים כדי שיהיה לו מספיק כדי לשלם – הגישה הזאת קצת מפריעה לי.

<רחל זקו: לכן יש את המושג הזה של "איזון עבודה חיים אישיים".

<רחל זקו: ככל שאנחנו מתבגרים יש את העניין של המשפחה ויש סבא וסבתא שרוצים להיות בקרבת הנכדים.

<רחל זקו: יש להם איזו אפשרות לבחור את שיעור התעסוקה שלהם, כאשר הם יכולים לתת לעצמם את החיים האישיים.

טלי פלוסקוב: לכן השאלה של שינוי היא מאוד לגיטימית.

טלי פלוסקוב: יש כאלה שרוצים להמשיך לעבוד ויש כאלה שרוצים לסיים לעבוד.

טלי פלוסקוב: בגלל זה, אנחנו לא יכולים שלא לקחת את זה בחשבון.

<רחל זקו: אבל היום בין גיל 62 לגיל 67, לאישה יש סוג של גמישות.

<רחל זקו: אז אנחנו יכולים לתת איזה סוג של גמישה רציפה.

<רחל זקו: בנושא של פרישה גמישה יש עבודה של ה-OECD, Pension At Glance של 2017 אם אני לא טועה.

<רחל זקו: כתוב שם המון על פרישה גמישה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נלמד את זה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שפרישה גמישה זה המפתח כאן.

טלי פלוסקוב: אי-אפשר בכוח.

טלי פלוסקוב: התקשרה אלי אישה ואמרה שבפברואר היא בת 62 ומוציאים אותה הביתה והיא מאוד רוצה להמשיך לעבוד.

טלי פלוסקוב: זאת אישה שגם נראית טוב, מאוד אנרגטית.

טלי פלוסקוב: אני שואלת אתכם: זאת היתה עבירה על החוק שחייבו אותה לצאת.

<ברכי דליצקי: היא לא חייבת מחמת גיל היא לא חייבת.

טלי פלוסקוב: המעסיק לא חייב.

טלי פלוסקוב: אבל אם הוא אומר לה שהיא מסיימת?

<ברכי דליצקי: זה נגד החוק.

<ברכי דליצקי: זה כמו שיגידו לי שמחמת גיל אני חייבת לפרוש.

<ברכי דליצקי: אין מצב, עד גיל 67 חייב להעסיק אותה.

טלי פלוסקוב: אני הולכת לחדש לה משהו.

<רחל זקו: כן צריך לעשות הגבלות כי אנחנו לא רוצים שאנשים יצאו לפרישה מוקדמת ולא יהיה להם ממה להתקיים.

<רחל זקו: צריך גם לבדוק שיש להם אכן את האפשרות.

טלי פלוסקוב: ממה שראיתי, שנתיים נוספות מוסיפות לו 20% לפנסיה.

טלי פלוסקוב: במיוחד אלה שעלו ארצה בגיל יותר מבוגר.

טלי פלוסקוב: בשבילם זה כל שקל מאוד חשוב.

טלי פלוסקוב: זה נתון שצריך לקחת אותו בחשבון.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי, בגלל שהשארנו דור מדבר ולא הצליחו לסגור מספיק פנסיה, המדינה צריכה לרצות את האפשרות הזאת ולעודד את זה שאנשים ימשיכו לעבוד עוד שנתיים ולהגדיל את הפנסיה שלהם ב-20%.

טלי פלוסקוב: זה נתון מאוד חשוב.

<אברהם קלמנזון: אני מארגון "רבני בית הילל".

<אברהם קלמנזון: רציתי להתייחס להיבט שקצת פחות עלה פה כי בצדק התמקדו בהיבטים כלכליים.

<אברהם קלמנזון: חשבנו שיש גם היבטים מאוד מרכזיים רוחניים ואישיים לפרישת מבוגרים.

<אברהם קלמנזון: אנחנו חושבים שגם אם ארגונים או אנשים שלא מתאים להם, הן עקב התאמה לעבודה והן בגלל בעיות בריאותיות להמשיך לעבוד, עדיין חשוב מבחינה נפשית ואישית להמשיך בהעשרה רוחנית, נפשית, לימודית.

<אברהם קלמנזון: אברבנאל השווה את גיל הזהב של הזקנה לשנת השמיטה בה מצווים להמשיך בהעשרה לימודים וזה דווקא זמן להתכנסות פנימית.

<אברהם קלמנזון: אנחנו בבית הילל היינו מאוד שמחים לשמוע על ארגונים או עמותות שירצו לעבוד איתנו בשיתוף פעולה להעשרות לגיל הזהב.

טלי פלוסקוב: אתם יכולים להעביר לוועדה שאלות שמעניינות אתכם ואנחנו נשלח את זה לכל השותפים.

טלי פלוסקוב: אם מישהו ירצה להתייחס, אני אתן בשמחה רבה.

טלי פלוסקוב: זה דיון ראשון בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: הוא לא אחרון, לא מיצינו את הנושא ולכן יהיו עוד נושאים שנדבר עליהם.

טלי פלוסקוב: במיוחד אם מישהו ירצה להתייחס לאור ההמלצות שאנחנו נציג לוועדה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא של תעסוקה ופרישה זה אחד שקשור לכך שתוחלת החיים שלנו יכולה עוד לעלות.

טלי פלוסקוב: אנחנו תמיד גאים, במיוחד בבמות בין-לאומיות עד כמה מדינת ישראל טובה ועד כמה תוחלת החיים כאן עולה ואיך בכלל אנשים מבוגרים חיים אצלנו.

טלי פלוסקוב: מצד אחד, כמו שאמרתי לכם, להחזיר את כולם לפנים עם הצבע בפנים, על סמך הסיפור שסיפרתי לכם.

טלי פלוסקוב: מצד אחר, מי שרוצה להפוך להיות סבתא, אז לתת לה גם את האפשרות להיות סבתא.

טלי פלוסקוב: היא חושבת שהיא נתנה מספיק מעצמה לטובת המדינה והמצב שלה מאפשר להיות סבתא, שתהיה לבריאות סבתא או סבא.

טלי פלוסקוב: לכן איזון זה מילת המפתח להצלחה.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים באמת לחשוב גם על אלה.

טלי פלוסקוב: לכן הנושא תקוע, לכן לא מקדמים את הנושא הזה, כי עד עכשיו לא נמצא האיזון שייתן מענה גם לזאת שרוצה להיות סבתא וגם זאת שרוצה להרוויח עוד 20% לפנסיה שלך.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך.

טלי פלוסקוב: זאת ההזדמנות לברך את כולכם לקראת חג הפסח.

טלי פלוסקוב: הכנתי לכם מעטפת ברכה.

טלי פלוסקוב: רציתי לאחל לכם חג שמח.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם ונתראה בישיבה הבאה.

טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה.