ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 562, 2018-02-14 18:00

יעקב מרגי: חז"ל אמרו את זה בצורה שונה ממך, בטלה מביאה לידי שעמום, שעמום מביא לידי עבירה.

<דרורי גניאל: נכון, הבטלה אם כל חטאת, כתוב.

<דרורי גניאל: זה נכון.

<דרורי גניאל: אז החכמה היא למצוא את הדרך, לתת פעולות אלטרנטיביות, רלוונטיות ועדכניות שהילדים ירצו לבוא אליהם, הרי אתה לא יכול לחייב בפנאי.

<דרורי גניאל: אנחנו היום נמצאים במצב שלמעלה מ-50% מהילדים ובני הנוער נמצאים בפעילות לא פורמלית של אחר הצהריים וערב.

<דרורי גניאל: בעיקר זה רשת המתנ"סים, יש לנו מועדון השיט, הספורט הימי, יש לנו מרכז מוזיקה מאוד פעיל, אתה עוד מעט תגיע לשם לישיבת מועצת העיר.

<דרורי גניאל: בתוך המתנ"סים הם מפוזרים בארבע שכונות, אנחנו נמצאים כרגע בשכונת יעלים שהייתה הרבה מאוד שנים שכונת שיקום, שכונה מאתגרת.

<דרורי גניאל: שושי מנהלת את זה כבר שנים רבות, עם מגוון רחב של פעילויות שנמצאות בקשר מתמיד עם הקהילה.

<דרורי גניאל: בגב של המתנ"ס נמצא בית ספר יעלים, כמו קרית חינוך, ויש שיתוף פעולה.

<דרורי גניאל: תיכף שושי תספר על זה, איך הופכים את הפורמלי לבלתי פורמלי, איך הילדים שבבוקר נמצאים בבית הספר, מגיעים לכאן, או ללמוד או לעשות פעילות חוגית.

<דרורי גניאל: הרעיון המרכזי הוא לתת פעולות לנוער, שבמקום לרדת לשפת הים - - -

יעקב מרגי: הערך המוסף של החינוך הבלתי פורמלי מוכר.

<דרורי גניאל: נכון, דיברת על זה, נדמה לי, באחת הישיבות.

<דרורי גניאל: שושי, אולי תני לנו סקירה קצרה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: קודם כל שמי שושי ואני ילידת העיר אילת, ההורים שלי מהמייסדים, כך שכל החיבור שלי לשכונה בא באמת ממקום מאוד עמוק ואישי וכל מה שאני עושה בא עם איזה ערך מוסף אדיר.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: מבחינה פיזית אנחנו קרובים לבית הספר, אפילו ברמת שער, אנחנו פותחים שער ועוברים.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: המתנ"ס הזה הוא המתנ"ס השכונתי היחיד בעיר שעובד בצורה קהילתית.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: בית הספר הוא בית ספר על אזורי - - -

יעקב מרגי: מה זה על אזורי?

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: אפשר להירשם לבית הספר מכל השכונות.

<דרורי גניאל: זה בית הספר היחיד בעיר, אנחנו פתחנו, אני אסביר במשפט מדוע, מכיוון שהייתה פה ירידה במספר התלמידים והייתה פה הגירה למקום אחר, פנימית, אז הפכנו אותו לבית ספר למדעים ואמנויות, ביחד עם קרן רש"י, מאוד מיוחד.

<דרורי גניאל: יש פה מגמה שקיימת רק פה ובעוד בית ספר אחר בארץ, ביולוגיה ימית.

יעקב מרגי: זו מחשבה יצירתית ולא הרבה רשויות - - -

<דרורי גניאל: כן, והחזרנו לפה ילדים, באים לפה ילדים מכל העיר.

יעקב מרגי: גם יכולה להיות הפריה הדדית ברגע שאתה פותח - - -

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: בהחלט יש.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: רק כדי להשלים את התמונה של דרור אני אומר שבעיר אילת יש 17 מסגרות נוער שבתוכן כמובן תנועות נוער, מסגרות נוער, היחידה לקידום נוער גם שם.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: אוטוטו אתה תיכנס לראות פעילות נוער, קיבצנו נציגות מכל תנועות הנוער, רוב תנועות הנוער בעיר, יש שם מעגלי שיח כדי שתוכל לראות ואולי גם להשתתף אם תרצה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: בגדול, מה שאני רוצה לספר לך הוא שהמתנ"ס הזה פעיל משמונה בבוקר עד מאוחר מאוד בלילה, שזה כולל פעילות קשישים בבוקר, הרבה מאוד חוגים, פעילות שעניינה המרכזי זה חקר, תיעוד ושימור המסורת ויהדות התפוצות, באמצעות תיאטרון זמר ומחול ואנחנו עושים את זה גם באמצעות תכנים שאנחנו מביאים לבית הזה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: אני רוצה להתעכב על הקשר שלנו עם בית ספר יעלים.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: כל מה שנעשה כאן נעשה בזיקה לבית הספר, זאת אומרת אם יש כאן פעילות נוער, אגב פעילות הנוער שלנו היא חלק מתכנית 360 לילדים ונוער בסיכון, פעילות מדהימה, מועדון נוער גדול מאוד שפועל חמישה ימים בשבוע.

<דרורי גניאל: אגב, אחד הסימנים של ההצלחה שלו, זה שילדים מגיעים אליו ובני נוער, בכוחות עצמם, מהצד השני של העיר, שזה עשר דקות, רבע שעה להגיע והם מגיעים לפה.

<דרורי גניאל: ואם בני נוער עושים את זה כנראה ש - - -

יעקב מרגי: שיש כאן משהו.

<דרורי גניאל: בדיוק, נכון.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: מתנ"ס יעלים פונה קודם כל לאוכלוסיית השכונה, הוא קשוב מאוד לצרכים של אוכלוסיית השכונה, אבל גם לכל העיר.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: כחלק מהקשב הגדול הזה אנחנו נותנים מענים רבים בתוך בית הספר, למשל מאחר שבני הנוער שלנו מוכשרים כמד"צים, סוף הדרך זה בעצם תעודת מדריך, אנחנו מסייעים להם בהכשרה באמצעות פרויקטים שאנחנו מייצרים.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: למשל בכל יום שני שיעור בשקל, עזרה בשיעורי בית לתלמידי בית הספר.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: כל כיתה בבית הספר פעמיים בשנה.

יעקב מרגי: שיעור בשקל, זה שקל דמי רצינות?

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: זה בדיוק זה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הם לא מביאים את השקל, אבל אנחנו - - - עוד פעילות מאוד מיוחדת שאנחנו עושים עם בית הספר זה להחזיר עטרה ליושנה באמצעות ערבי הכיתה של פעם.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: במקום שיסתובבו ברחובות הם מגיעים עם המחנכת אחר הצהריים, פעמיים בשנה, לפעילות חברתית.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: שוב, המד"צים שלנו עושים את זה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: לא רק בני הנוער שלנו מפעילים את התלמידים והתלמידים מגיעים אלינו, אלא גם הסבתות שלנו.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: מנהלת בית הספר באה ואמרה שיש לה בעיות של התנהגות בהפסקות, שאלנו מה אנחנו יכולים לעשות, היא אמרה 'תבואו, תעשו משהו'.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הסבתות שלנו יצאו ללמד את הילדים סריגה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: כרגע הם בתהליך שכל תלמידי בית הספר עושים צמיד ידידות.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הם קוראים לזה 'סבתא סורגת' וסבתא באמת סורגת והילדים סורגים.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הסבתות שלנו חונכות, מטפלות, מסייעות בשיעורי מתמטיקה, בכל מה שצריך.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הקשר שלנו עם בית הספר הוא קשור הדוק.

יעקב מרגי: הסבתות של השכונה?

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: לא, זה סבתות שבאות מכל העיר.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: אני רוצה לציין גם שהתחלנו בקשר נהדר לאחרונה עם אגודת הסטודנטים, הם דווקא יזמו את הקשר ורצו להצטרף.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הם שמעו על הפרויקטים שלנו ורצו להצטרף ולסייע בשיעור בשקל.

יעקב מרגי: אתה יודע מה עשו הסטודנטים בבאר שבע לשכונה ד'?

<דרורי גניאל: הציפו אותה?

יעקב מרגי: לא רק שהציפו אותה, תאר לך שהם היו - - -

<דרורי גניאל: אתה מדבר על המגורים שלהם?

יעקב מרגי: לא רק המגורים, הפעילות.

יעקב מרגי: פעילות, לדוגמה הם שכרו חנויות שננטשו כמעט, עשו מזה בתי קפה, פעילות נוער שם.

יעקב מרגי: התחברו לשכונה.

יעקב מרגי: אין ספק שלסטודנטים יש פוטנציאל.

<דרורי גניאל: זה מרים את השכונה לגבהים.

<קריאה: ספרי לו על הקשר שלך עם אגודת הסטודנטים.

יעקב מרגי: היא בדיוק התחילה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: האמת היא שאנחנו הצענו להם, הם עושים במגורי הסטודנטים כל יום שישי קבלת שבת.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הצענו להם לבוא - - -

<קריאה: זה מרחק של שלוש-ארבע דקות הליכה מפה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: כן, הצענו להם לבוא ולעשות איתם קבלת שבת, יש לנו כאן את המרוקאים שלנו.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הלהקה המרוקאית בחוויה האתנית יכולה לאמץ אותם בחום רב ואנחנו מתכוונים לעשות את זה.

<שושי-מנהלת המתנ"ס יעלים: הם כרגע בשלב של מבחנים אז הם לא כל כך קשובים, אבל אנחנו כן נרים את הכפפה וכן נעשה איתם איזה שהן פעילויות.

מאיר יצחק הלוי: מה שחשוב לי להגיד לך, כמי שהיה לפני כמעט 40 שנה מנהל מחלקת הנוער, הכי חשוב שמדובר פה במרכז שיושב בתוך השכונה שהוגדרה על ידי מנחם בגין שכונת שיקום.

מאיר יצחק הלוי: זה כמו הלב שמפעם בתוך השכונה.

יעקב מרגי: כשזה פעיל, אין ספק, זה תורם.

מאיר יצחק הלוי: זה פעיל וזה נותן גאווה לשכונה שבאים אליה גם מבחוץ.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו אנחנו הולכים על שדרוג השכונה, מה שנקרא שדרוג השפ"פים, זה פרויקט חדש של המשרד להגנת הסביבה, שטח פרטי פתוח זה שפ"פ.

מאיר יצחק הלוי: היציאה היא מפה, פה מתכנסים, ליבת הקהילה.

<דרורי גניאל: עשינו פה גם פעולות חיצוניות, כמו פתיחת בית הספר.

<דרורי גניאל: אני למשל שנים ארוכות נותן חוג לתנ"ך בסדרות של חמישה מפגשים ותמיד זה במרכז העיר, כי זה יותר נוח לכולם, יש חניה וזה.

<דרורי גניאל: החלטנו לפני, לא זוכר מתי זה היה, ועשינו פה סדרה, מי שרצה היה צריך לבוא לכאן.

<דרורי גניאל: זאת אומרת פעולות חיצוניות שתושב שאפילו לא יודע ופתאום הוא נחשף לזה.

<דרורי גניאל: כמו בני נוער, כשאתה אומר לילד אילתי שהוא צריך לבוא מצד אחד לצד שני, הוא אומר 'אבל יש לי מתנ"ס על יד הבית' ואם באים כנראה שהמגנט הזה תופס, יש משהו כנראה נכון בעשייה והעיקר שאנחנו אומרים שלא משנה איזה פעילות תהיה, ככל שיהיו יותר ילדים בפעילות אנחנו יודעים איפה הם לא, כי הם מגיעים לפעילות.

<דרורי גניאל: הם הופכים להיות דוגמה לתלמידים אחרים בני גילם, אנחנו עובדים על זה הרבה מאוד, על קבוצות עמיתים, שהילדים ובני הנוער הם אלה שמובילים את המהלך וזה הפך להיות מקום שכולם רוצים לבוא אליו.

<דרורי גניאל: והחיבור עם בית הספר, שבשלוש-ארבע שנים האחרונות באמת התעצם מאוד הפך את זה למשהו מאוד קהילתי, מין מתנ"ס-בית ספר, סוג של קרית חינוך, שאפילו ראש העיר וגם שושי משתמשת בזה לעתים.

<דרורי גניאל: ליד"ה, כמו ליד"ה, למה ליד"ה?

<דרורי גניאל: כי אנחנו ליד האוניברסיטה.

<דרורי גניאל: אני מציע שאולי ניכנס ונוכל לפגוש קצת את הנוער, לשמוע.

<דרורי גניאל: (בהמשך הסיור)

מאיר יצחק הלוי: יש לנו שתי סיבות לחגיגה.

מאיר יצחק הלוי: האחת, בעוד שעה ומשהו נתחיל את חגיגות אילת, 69 שנים לשחרור העיר אילת בישיבת מועצת עיר חגיגית שתהיה בקונסרבטוריון.

מאיר יצחק הלוי: הסיבה השנייה שמקבל אותנו ומכבד אותנו בנוכחותו יושב ראש ועדת החינוך של כנסת ישראל, חבר הכנסת יעקב מרגי, שהגיע לכאן ובא ואמר 'אני רוצה לראות את מה שנעשה', ודרך אגב, לאורך השנים האחרונות מאוד מאוד קשוב ומסייע לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: חשבנו שיהיה נכון לחשוף את פעילות הנוער של העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב ראש, היום העיר אילת זכתה בציון לשבח על עשיית הנוער המדהימה אשר בה.

מאיר יצחק הלוי: מפה הבמה היא של הילדים.

יעקב מרגי: אתה יודע שוועדת החינוך היא גם התרבות והספורט.

יעקב מרגי: (בהמשך הסיור)

<סיגלית עובדיה: אנחנו ניקח ייצוג של דילמה אחת ומי שרוצה לעזור לפאנל שלא שמע את שאר הדילמות, לנסות להגיד איזה שהן מסקנות שאולי באמת יכולות להניע את הגלגלים ולתת להם לחשוב על פתרונות.

<סיגלית עובדיה: אלעד, אתה תספר בקצרה על מה הייתה הדילמה, ממש במשפט, ואת המסקנות.

<אלעד אהרוני: אני אלעד אהרוני, מכיתה י"א.

<אלעד אהרוני: אנחנו דיברנו על - - - שבעצם זה מדבר על זה שיש באילת אחוזי התגייסות לתפקידים משמעותיים בצה"ל, שהם מאוד גבוהים, אבל באותה מידה גם אחוזי נשירה, אחד מכל חמישה חיילים נושר מהתפקיד שלו.

<אלעד אהרוני: הגענו למסקנה שהבעיה העיקרית בין השירות לבין האילתים זה המרחק.

<אלעד אהרוני: כל אחד נתן את הדוגמה האישית שלו והגענו לפתרון האולטימטיבי, שזה להנגיש את הבסיס לאילתים יותר עם דגש על הנסיעות.

<אלעד אהרוני: כאחד שלא חוזר הביתה כל יום, בגלל הנסיעות ואם הוא עכשיו בא ועוד יומיים צריך לחזור ועוד אוטובוס של חמש שעות וככה וככה, אז בעצם מה שצריך לעשות לפי דעתנו זה למצוא דרך יותר להנגיש את הבסיס, אם זה יהיה עם טיסות או אם זה יהיה - - - יש הקצבה מסוימת של שתי טיסות לאילתים בחודש, אנחנו יודעים שזה לא הגיוני כי גם רוב הטיסות האלה - - - בגלל שצריך להישאר בבסיס באותו יום, אז צריך למצוא פתרון יותר טוב לאילתים וככה למנוע את הפרישה שלהם.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה רגע להתייחס לפני שנצטרך ללכת לישיבה.

מאיר יצחק הלוי: חשוב לי שגם חבר הכנסת, יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט ישמע.

מאיר יצחק הלוי: אני לא אשיב לכל השאלות, אבל אני רוצה להגיד לכם משהו בהיבט העקרוני.

מאיר יצחק הלוי: יש מחיר לכך שאנחנו גם רחוקים, גם מנותקים וגם קטנים.

מאיר יצחק הלוי: יש מחיר.

מאיר יצחק הלוי: בכלכלה בסיסית ידוע שהמרחק והקוטן, כשאין לך ערי שדה, זה מייצר מחיר.

מאיר יצחק הלוי: אבל אני יכול להבטיח לכם דבר אחד ואני חושב שמרגי יכול להיות עדי בעניין הזה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו לרגע אחד לא משלימים עם הנתון שאנחנו חסרים.

מאיר יצחק הלוי: לא מוכן בשום פנים ואופן.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו לא נמצאים בשום מקום, גם כשאני עולה לכנסת, אנחנו באים כעיר גאה, כעיר שרוצה את הכי טוב ואנחנו לגמרי לא מוכנים להתפשר על עצם היותנו רחוקים ובגלל זה להיות אזרחים סוג ד'.

מאיר יצחק הלוי: בשום צורה ודרך.

מאיר יצחק הלוי: העליתם את נושא החיילים, אז אני אספר לכם בהזדמנות, לא עכשיו, כי אנחנו קצרים בזמן ואנחנו נמצאים בוועדת החינוך עם תקנה מיוחדת שאנחנו רוצים, וזה אחד הנושאים שיעלו במהלך היום כשהיושב ראש יסיים כאן, כדי לאותן דֶלתות, אותן השלמות, לקבל דווקא משום שאנחנו רחוקים, קטנים ומנותקים.

מאיר יצחק הלוי: אבל אנחנו לרגע אחד לא בכיינים, אנחנו לא מוכנים להיות בפוזיציה של פושטי יד ואנחנו רוצים להגיד שאנחנו באים כאן ממקום של דרישה לגיטימית.

מאיר יצחק הלוי: מדברים על צבא, אצלי במשרד יש מאחור כוננית ועליה יש תמונה שבה מצולם רב אלוף גדי אייזנקוט מעניק דרגות אלוף משנה לאלוף משנה יובל הראל.

מאיר יצחק הלוי: מה המכנה המשותף של שניהם?

מאיר יצחק הלוי: שניהם בוגרי בית ספר גולדווטר.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי אלה הגיבורים.

מאיר יצחק הלוי: גדי אייזנקוט, שיהיה פה בחגיגות אילת ב-22 בחודש ביום חמישי, ויובל הראל, הבן של שמחה הראל, שהוא טייס, הם בדיוק החבר'ה שאנחנו לשם צריכים לכוון, הכי גבוה.

מאיר יצחק הלוי: אם את תלמידת אלפא ואתם נמצאים במכון וייצמן ואם צריך לתת עוד ועוד דברים כדי שאתם תביאו לידי ביטוי את הפוטנציאל שלכם, התפקיד שלנו לגרום לכך שיתאפשר לכם.

מאיר יצחק הלוי: לרגע אחד לא לוותר.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר לכם, תלחצו ותילחמו ותגיבו ותדברו, לא להתפשר, אף פעם, לרגע אחד.

מאיר יצחק הלוי: כשאני מגיע לכנסת אני מגיע כראש עיר שגאה בתושביו.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו כל כך הרבה דברים שאנחנו יכולים להיות גאים בהם.

מאיר יצחק הלוי: אז יש מקרים שלא כל מה שנמצא בציביליזציה התל אביבית אנחנו יודעים לתת, אבל אנחנו יודעים לתת גם דברים אחרים.

מאיר יצחק הלוי: למשל, אני לא מוכן לוותר על ערך ההתנדבות, זה ערך קדוש, ואני רוצה להגיע למצב ש-100% מתלמידינו מתנדבים.

מאיר יצחק הלוי: אני אדבר על זה בישיבת מועצת העיר, 100% מהתלמידים מתנדבים, כי אני רוצה שבוגר שמגיע לצבא חווה את חוויית ההתנדבות.

מאיר יצחק הלוי: לדעתי, אני לא רוצה להגיד שזה יותר חשוב ממשהו אחר, אבל אי אפשר בלי זה.

מאיר יצחק הלוי: זה חלק מהאווירה שלנו, כולל סיפורי החיילים.

מאיר יצחק הלוי: נושא הצבות החיילים.

מאיר יצחק הלוי: אני כבר נאבק בעניין הזה, אני אגיד בזהירות חצי שנה, מאז שסגרו את קציני העיר.

<קריאה: יותר.

מאיר יצחק הלוי: יותר.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו גם במאבק הזה ננצח.

מאיר יצחק הלוי: יש לי פגישה עם ראש אכ"א, אני דיברתי על זה עם הרמטכ"ל, אני אשוחח איתו כשהוא יגיע לכאן, דיברנו על זה עם מנכ"ל משרד הביטחון, לא עולה על הדעת שחייל אילתי שמשרת בתל אביב, משום שהוא גר באילת הוא הופך להיות חייל מקופח.

מאיר יצחק הלוי: זה לא מקובל עליי ואין לי ספק שבמאבק הזה אנחנו ננצח.

מאיר יצחק הלוי: סבלנות וזה יקרה.

מאיר יצחק הלוי: אז יכול להיות שהחיילים העכשוויים - - -

<קריאה: ישתחררו.

מאיר יצחק הלוי: אבל אנחנו נעשה את זה, אנחנו ממש ממש ממש - - - אני מאוד שמח על השיחה, אדוני היושב ראש, כי אתה רואה איזה איכויות של בני נוער.

יעקב מרגי: אני יכול להעיד ולומר שבאמת מאיר מגיע, מגיע לכנסת, באמת לא כראש עיר שבא להתלונן.

יעקב מרגי: זה ראש עיר גאה שהצעיד את העיר הזו להישגים.

יעקב מרגי: בגיל שלי אני זוכר את אילת אחרת.

יעקב מרגי: לפני 41 הייתי בגיל שלכם, אז אני אומר לכם, מאיר הצליח להצעיד את העיר לפוזיציה אחרת.

יעקב מרגי: אנחנו באמת נאבקים ואנחנו נסייע להצליח לקבל החלטות, הממשלה, זה התפקיד שלה, לקבל החלטות שיבלעו את הדלתא הזו שמייצר המרחק ומייצר האקלים.

יעקב מרגי: התחום שלי זה החינוך, זה האקדמיה ומערכת החינוך ואני שומע עוד דילמה בקטע של השירות הצבאי ואני חוזר ואומר שכן, חוזקו של מנהל טוב וכוחו וכוחה של ממשלה לקבל החלטה, לזהות את הצורך ולתת מענה.

יעקב מרגי: וזה לא ממסכנות, להיפך, זה מכוח, מעמדת כוח, מעמדה של חוזק והיה שווה לשמוע את זה.

מאיר יצחק הלוי: חבר'ה, תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: (בישיבה בקונסרבטוריום)

<פיליפ אזרד: ערב טוב לכולם.

<פיליפ אזרד: אנחנו מתחילים את ישיבת המועצה.

<פיליפ אזרד: ראש העירייה, מאיר יצחק הלוי, סגני ראש העיר, יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת יעקב מרגי, חברי מועצת העיר, רבנים, מייסדי וותיקי אילת, בני נוער יקרים, תושבים ואורחים מכובדים, מכובדיי כולם.

<פיליפ אזרד: ערב טוב וברוכים הבאים לישיבתה החגיגית של מועצת העיר אילת המתכנסת היום כדי לציין 69 שנה לשחרורה של עירנו, ערב ציון 70 שנה לעצמאות מדינת ישראל.

<פיליפ אזרד: תודה גדולה לתזמורת הקונסרבטוריון בניצוחו וניהולו של לאוניד ודימה שניצח על החברים, שהנעימו עבורנו את קבלת הפנים.

<פיליפ אזרד: 69 שנים של עבר מפואר לצד התפתחות אדירה מאפיינים את העיר אילת, שערה הדרומי של מדינת ישראל.

<פיליפ אזרד: מאז הונף הדגל הפכה אילת לעיר בה חיים נכון להיום כ-66,000 תושבים ונהנים בה מדי שנה שלושה מיליון נופשים מהארץ ומחו"ל, עיר תיירות וספורט בינלאומית, עיר אקדמיה ומחקר, עיר חכמה וירוקה, עיר הזוכה מדי שנה באותות ופרסים המלמדים על גודל ואיכות העשייה.

<פיליפ אזרד: בחגיגות אילת אנו נרגשים להצדיע למייסדים שבנו בחומר ובלבנים את עירנו.

<פיליפ אזרד: אנו שמחים להצדיע לאנשי החינוך בקהילה, אנו גאים להצדיע לנוער הנפלא שלנו ומודים לכל השותפים לעשייה.

<פיליפ אזרד: לפני שנתחיל בישיבה אני שמח להזמין את תלמידי מרכז המוזיקה שינגנו שני קטעים, את אוולין חפותה, מיכל גולדנקרץ, לירון קניאל, אשר ינגנו יצירה מאת המלחין אנטונין דבוז'אק, והיצירה השנייה מיד לאחר מכן, גם אוולין חפותה יחד עם לירון קניאל ודוד וסט, אשר ינגנו יצירה מאת מקס ברוּך.

<פיליפ אזרד: תיהנו.

<פיליפ אזרד: (קטעי מוזיקה).

<פיליפ אזרד: תודה רבה לתלמידי הקונסרבטוריון.

<פיליפ אזרד: בעת הזו ניצבת העיר אילת באחת התקופות המרגשות בחייה עם בניית שדה התעופה הבינלאומי בצפון העיר, תכנית אסטרטגית לאילת, הסכם גג במסגרתו ייבנו באילת עוד 18,000 יחידות דיור ומלונאות, פיתוח רצועת החוף מטאבה לעקבה, בניית מוסדות חינוך וציבור חדשים, התחדשות עירונית, טיפוח ועוד.

<פיליפ אזרד: אני מתכבד להזמין את מי שמוביל את העשייה, ראש העיר מאיר יצחק הלוי, לפתוח את הישיבה ולשאת דברים.

מאיר יצחק הלוי: ערב טוב.

מאיר יצחק הלוי: נכבדי וידידי חבר הכנסת, יושב ראש ועדת חינוך, הרב יעקב מרגי.

מאיר יצחק הלוי: אני בהמשך אתייחס לחשיבותך הרבה גם כחבר כנסת, אבל גם כמי שקשוב לצרכי העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: ערב טוב, כבוד הרב הדאיה שליט"א, הרב הראשי לאילת, ערב טוב לכבוד הרב הכט שליט"א הרב הראשי לאילת, ערב טוב לסגן ממלא מקום ראש העיר אלי לנקרי, סגן ראש העיר יהודה מורדי, ערב טוב לחברות המועצה, לחברי המועצה, ערב טוב לאמונה, יושבת ראש מועצת הנוער החדשה שנבחרה, בהצלחה לך.

מאיר יצחק הלוי: וערב טוב לכל החברים הנמצאים כאן.

מאיר יצחק הלוי: מבלי שתכננו אנחנו פותחים את חגיגות אילת גם ביום האהבה, היום הוא יום האהבה, למרות שאנחנו רוצים ש-365 יום בשנה יהיו ימי אהבה, אבל מישהו החליט שזה יום האהבה ולפתוח את ישיבות המועצה ואת תכניות החג גם ביום האהבה וגם בקונסרבטוריון לצלילי מוזיקה, מה אני אגיד לכם?

מאיר יצחק הלוי: זה חלום של כולנו.

מאיר יצחק הלוי: אז אני קודם כל אאחל לכולם שגם האהבה וגם מוזיקה תהיה מנת חלקכם, זו הברכה הטובה ביותר ואין מאושר ממני לפתוח כך את חגיגות אילת לשנה זו.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לפתוח בך, אדוני יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת מרגי, ולהגיד לך בראש ובראשונה תודה על שלמרות שעברתם שתי יממות לא פשוטות בכנסת ישראל, והאמן לי, אני יודע, הייתי שם, ולמרות שחלק מחבריך לוועדה אמרו 'לא מגיעים', אמרת 'אני לא משנה את התכניות' והגעת לפני כשעתיים.

מאיר יצחק הלוי: כבר ביקרת במתנ"ס יעלים, ראית את הפעילות המדהימה של הנוער ואני רוצה כאן, מעל במה זו, להגיד לך בשם כל חברי מועצת העיר, בשם תושבי העיר אילת, תודה.

מאיר יצחק הלוי: בשנים האחרונות, בתוקף היותך יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, הצפנו בפניך את האתגרים מולם העיר ניצבת, אם זה אקדמיה, אם זה אתגרי הבנייה, בניית מוסדות חינוך, אם זה אתגרי המרחק, אם זה כל נושא התקנה המיוחדת ואני יכול להגיד לכם, בכל נקודת זמן שביקשנו מחבר הכנסת מרגי להתכנס ולהביא ולהציף את הנושאים, הוא עשה זאת.

מאיר יצחק הלוי: יש כבר התקדמות בחלק מהדברים ואני מניח שאחרי יום המחר אנחנו נוכל לראות גם תוצאות, גם בנושא האקדמיה, גם בנושא התקנה וגם בנושא הבינוי.

מאיר יצחק הלוי: אספר לך פה מעל לבמה זו שכפי הנראה הצעת חוק שעניינה מוסדות חינוך נמצאת בשלב של התקדמות ואני מאוד מאוד מקווה שתסייע לנו להביא אותה לרמה של החלטה גם בממשלת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: חבריי, חברי מועצת העיר, אורחים נכבדים, בשנים האחרונות קבענו כל שנה נושא שהוא נושא מרכז.

מאיר יצחק הלוי: לפני שלוש שנים, למי שזוכר, קבענו את נושא הצעירים כנושא מרכז, שמחנו משום שיש לנו גם קבוצת צעירים כאן, אבל הקביעה הזאת לא הייתה קביעה שהיא קביעה בעלמא.

מאיר יצחק הלוי: אחרי הקביעה הזו מסתתרים תכניות ותכנים.

מאיר יצחק הלוי: זה שקם אגף צעירים, זה שגם ההאב, זה שיש מלגות לימודים מלאות לסטודנטים, כל זה חלק מתוך תכנית עבודה סדורה, מאורגנת כדי לראות איך אנחנו מחזקים את הדור הצעיר וכמובן המשימה המרכזית שלנו זה לראות איך אנחנו מייצרים מוקדי השמה תעסוקתיים באיכויות הגבוהות ביותר.

מאיר יצחק הלוי: לפני שנתיים קיבלנו החלטה לשים את נושא אורח חיים בריא במרכז האמירה שלנו.

מאיר יצחק הלוי: תראו מה קרה בשנתיים האחרונות, זה פשוט מדהים לראות כל כך הרבה ילדים עסוקים בתוך תחומי הבריאות.

מאיר יצחק הלוי: יש ועדת בריאות בראשותה של סימה, שעושה עבודה נפלאה, לראות נאמני בריאות בתוך מפעלים, לראות מתקני ספורט שהעמדנו, לראות גני ילדים שהופכים להיות גנים שמייצרים אורח חיים בריא ועוד מעט נשמע תלמיד בכיתה ג', מבית ספר עציון גבר, שמספר לנו מה המשמעות של אורח חיים בריא.

מאיר יצחק הלוי: הכוונה הייתה לפני שנתיים, כפי שהכוונה היא היום, לראות שבכל בית בבתי אילת יש נאמן בריאות, למה?

מאיר יצחק הלוי: כי אנחנו רוצים איכות חיים גבוהה לתושבי העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: לפני שנה קבענו שנושא של 'אחר אתה חבר', אתם זוכרים את זה, יהיה הנושא שמוביל אותנו.

מאיר יצחק הלוי: לשמחתי פה הוכיחה הקהילה האילתית את עוצמתה וגדולתה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני, כשאמרנו 'אחר אתה חבר', התכוונו אל"ף, לטפל באחרים, אבל בעיקר בעצמנו.

מאיר יצחק הלוי: כשאני אומר בעצמנו זה לדעת להכיל את האחר, זה הדבר הגדול.

מאיר יצחק הלוי: וראו מה קורה, בית ספר אורים נמצא בשלב אחרון של בנייה, מרכז לשיקום תעסוקתי נמצא בהתפתחות חסרת תקדים, מרכז להתפתחות הילד, מעון ניצן, כל אותן אמירות שמדברות לאותה אוכלוסייה שזקוקה לתמיכה וחיבוק צוברים תאוצה.

מאיר יצחק הלוי: אבל לי יותר חשוב, וזה חשוב מכל, כשאנחנו רואים את הסבלנות, את הקשב של התלמידים שמדברים על האחר בתוך בית הספר.

מאיר יצחק הלוי: לשם אנחנו מכוונים וזו אמירה של קהילה שיש בה חוסן וזו אמירה של החלטה שמקבלת פה מועצת העיר ויודעת לנוע איתה קדימה.

מאיר יצחק הלוי: השנה הנושא שייבחר זה נושא של הצדעה לצבא ההגנה לישראל.

מאיר יצחק הלוי: לדעתי אין נכון יותר, ודאי וודאי בימים הטרופים שהמדינה עוברת מאשר להצדיע לצבא ההגנה לישראל.

מאיר יצחק הלוי: ביום חמישי, בחגיגות, יכבד אותנו בנוכחותו רב אלוף גדי אייזנקוט, בוגר בית ספר גולדווטר.

מאיר יצחק הלוי: הוא היה פה לפני שבועיים במסגרת כנסי 'יד לבנים', הוא אמר לי 'אני מתרגש', אמרתי לו 'בוא נתרגש עוד קצת, אני רוצה להזמין את כל הקצינים האילתיים שמשרתים בצבא ההגנה לישראל היום ותשב ותדבר איתם', הוא אמר לי 'קבל חיובי', היישר, איך אומרים בצבא?

מאיר יצחק הלוי: היישר, 'קבל חיובי' וביום חמישי בשעה ארבע וחצי רב אלוף גדי אייזנקוט יפגוש את אלוף אייל זמיר האילתי ואת אלוף משנה יובל הראל האילתי ואת אלוף משנה עידו מזרחי האילתי ואת תת אלוף סמי הולצקן האילתי.

מאיר יצחק הלוי: זה מסר לבני הנוער שלנו, ברצותנו לראות אותם מתגייסים ליחידות קרביות, ליחידות איכותיות ולמסלולי קצונה.

מאיר יצחק הלוי: אחרי טקס אום רשרש, יום למחרת, כל הקצינים יסתערו על בתי הספר במסגרת דוגמה אישית, כדי להגיד להם 'חברים, תהיו כמונו', אחריי מה שנקרא, מסתערים על יעד של גיוס איכותי לצה"ל, גיוס למסלולי קצונה.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שבזה נמדד שוב חוסנה של הקהילה שלנו.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר לכולם, זה מעשה שהוא מעשה ראוי, ודאי וודאי בתקופה הזו.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב באותו יום, בשעה אחת, גדי יהיה באחד מבתי הספר התיכוניים וקצינים נוספים בבתי ספר אחרים כדי לתת מורשת קרב.

מאיר יצחק הלוי: כעת אני רוצה לפנות אליכם, חבריי וחברותיי ממועצת העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה משום שאנחנו נמצאים בתקופה של יום האהבה, של זמר ומחול ושל שירה ושל כל אותם דברים שהם דברים של חברותא בריאה.

מאיר יצחק הלוי: האתגרים, כמו שאמר המנכ"ל, שמולם נמצאת העיר אילת, ואני חי בעיר הזו 40 שנה, לא היו כדוגמתם מעולם ואף פעם ואני שם שבעה סימני קריאה.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו פה חלונות של הזדמנות שאם היה ונדע לנצל אותם בצורה ראויה ונכונה אין לי ספק שאנחנו נקדם את איכות החיים של התושבים שלנו, וכשאני רואה פה את הילדים המדהימים הללו בכיתה ג' וכיתה ו', אליהם אני מכוון את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: התכניות הן כאלה שאם נדע להשכיל וליישם אותן אין ספק שאנחנו עושים שדרוג דרמטי לעיר אילת, ואני רוצה למנות חלק מהם.

מאיר יצחק הלוי: אבל אני אגיד כבר עכשיו, ללא שיתוף פעולה מלא וללא התמסרות למשימות הללו יהיה קשה.

מאיר יצחק הלוי: זו לא עבודה של אדם אחד, זו עבודה של צוות.

מאיר יצחק הלוי: זו עבודה שגם אם יש ויכוח רואים את המטרות החשובות לנגד העיניים.

מאיר יצחק הלוי: ומותר להתווכח ומותר לא להסכים, אבל צריך לראות מה נמצא עכשיו על סדר היום ובוא נראה מה נמצא על סדר היום ושום דבר הוא לא ברמה של חלום.

מאיר יצחק הלוי: כל מה שאני אומר עכשיו זה ברמה של תכניות עבודה לביצוע.

מאיר יצחק הלוי: הדבר הראשון שקורה, נבנה פה שדה תעופה בינלאומי לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אין אף עיר בין 245 רשויות או מועצות שנבנה לה שדה תעופה ב-2 מיליארד שקל.

מאיר יצחק הלוי: זה באז תיירותי כלכלי שלא היה כדוגמתו.

מאיר יצחק הלוי: זו הזדמנות שאסור לרגע אחד לפספס אותה והחכמה שלנו לדעת איך מנצלים אותה עד תום לטובת החיים בעיר אילת, גם התעסוקתיים, גם התיירותיים, גם הכלכליים.

מאיר יצחק הלוי: מתפנה שדה חדש, שטח חדש, 800 ומשהו דונם בטבורה של העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יושבים על המדוכה, שלשום ישבנו עם מנכ"ל רשות שדות התעופה ועם מנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל בדיונים על השטח המתפנה.

מאיר יצחק הלוי: אתגר תכנוני מאין כמותו, המשמעות שלו, בהנחה שנתכנן אותו נכון ונבצע אותו נכון, היא דרמה לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: פתיחת חיץ בין האזורים, יצירת מוקדים, גם של בילוי, גם של בינוי, גם של מלונאות, גם פארקים ירוקים, זו אמירה שהיא אמירה משמעותית.

מאיר יצחק הלוי: ודרך אגב, שלא נופתע, בעוד שנה בעת הזו השטח מתפנה.

מאיר יצחק הלוי: זה לא עכשיו חלומות באספמיא, זה אירוע שקורה הלכה למעשה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו סיימנו את תכנית המתאר לעיר אילת, יש לנו בעוד שבועיים את ההתנגדויות והתכנית מאושרת.

מאיר יצחק הלוי: זו אמירה בעלת חשיבות אסטרטגית שצריך להבין את גודלה.

מאיר יצחק הלוי: כמו שאמר המנכ"ל, חתמנו על הסכמי גג.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד פה, הסכם הגג מבחינתי לא ייצא לדרך בצורה מלאה אם לא יינתנו הפתרונות התעסוקתיים, דהיינו יצירת מקורות תעסוקה.

מאיר יצחק הלוי: אי אפשר רק לבנות, צריך גם לייצר מקומות עבודה למי שאמור להגיע לאותם בניינים שנבנה.

מאיר יצחק הלוי: תכנית אסטרטגית שנמצאת על שולחנו של מנכ"ל משרד האוצר, תכנית אב לשדרוג החופים.

מאיר יצחק הלוי: אני מניח שמי שמטייל היום בחופים רואה מה קורה.

מאיר יצחק הלוי: בחוף הצפוני זה פשוט מדהים לראות מה קורה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו הולכים לשדרג עד טאבה ומעקבה, כולל פינוי חופים.

מאיר יצחק הלוי: פינינו את קצא"א, זה פינוי ראשון.

מאיר יצחק הלוי: פינוי עכשיו את חוף חברת חשמל, זה פינוי שני.

מאיר יצחק הלוי: בשבוע שעבר ישבנו לדבר עם היחידה להגנה לשמירת הים.

מאיר יצחק הלוי: פינוי נוסף, הולכים על פינויים לכל אורך הגזרה מאותם גורמים מוסדיים שהשתלטו על קטעי חוף.

מאיר יצחק הלוי: כשנכנסנו בזמנו ודיברנו על המאבק לשחרור חופים, להזכירכם, היינו עם 600 מטר חופים מוכרזים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מדברים היום להגיע לרמה של 3,000 מטר, שלושה קילומטרים.

מאיר יצחק הלוי: זו לא פעולה פשוטה, זה לא מאבק קל, אבל בנחישות אנחנו מנצחים.

מאיר יצחק הלוי: אבל הנחישות היא לא שלי, היא של כולנו, להסתער על המשימות הללו.

מאיר יצחק הלוי: קרית הספורט שנמצאת בבנייה, מרכז הקונגרסים.

מאיר יצחק הלוי: כל מה שאני אומר נמצא ברמה של תכניות ליישום.

מאיר יצחק הלוי: יש תקציבים וצריך פשוט לבצע אותם.

מאיר יצחק הלוי: שכונת ומתחם הגולף שנמצא ממש לפני מכרז בימים הקרובים, שיקום שכונות חדש.

מאיר יצחק הלוי: כשמדברים על 1,112 למשל ומשקמים את כל האזור הזה.

מאיר יצחק הלוי: זו חתיכת משימה שצריך לגייס שם הרבה מאוד כוח, גם ממשרד השיכון, גם מעמידר, אבל בעיקר אצלנו, שכולנו מסתערים על העניין.

מאיר יצחק הלוי: שינוי תב"ע של שכונת המאפייה.

מאיר יצחק הלוי: דנים עכשיו בוועדות תכנון.

מאיר יצחק הלוי: חברים, האמירה של שינוי תב"ע, גם בשכונת המאפייה וגם באזור התעשייה, כל מה שאני אומר מתבצע הלכה למעשה.

מאיר יצחק הלוי: אלה לא חלומות.

מאיר יצחק הלוי: כשאנחנו מדברים היום על שיווק שכונות, רובע 11, רובע 2, אני מציע ללכת לראות, הדחפורים שם מנקים את השטח.

מאיר יצחק הלוי: היה עיכוב של חודש ימים והשטח בעבודה.

מאיר יצחק הלוי: הולכת להיות שם אחת השכונות המדהימות ביותר.

מאיר יצחק הלוי: קרית חינוך ברובע 9, גמרנו לבנות את בית ספר ים סוף, גמרנו לקרות את המגרש, עכשיו בונים את האולם גם בבית ספר הרי אילת, בקרוב מקימים את המדעטק, שדרה שתהיה שדרה לטובת אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים והרשימה היא רשימה ארוכה מאוד.

מאיר יצחק הלוי: כל המשימות הללו מתכנסות לפרק זמן שאם לא נתחבק ונחבק אחד את השני ונתמוך אחד בשני יהיה מאוד מאוד קשה להניע אותם.

מאיר יצחק הלוי: עיר זוכה להזדמנויות כאלה פעם בחיים, זה לא קורה סתם, זה אחרי עבודה מאוד מאוד קשה, אבל צריכים ביחד את כולנו כדי למנף את העיר.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד עוד משהו בנושא התיירות, יש לנו תאגיד תיירות, יש יושב ראש תאגיד, אלי לנקרי, שעושים עבודה נפלאה.

מאיר יצחק הלוי: מתי אנחנו זוכרים שנחתו באילת בין 50 ל-60 טיסות שבועיות?

מאיר יצחק הלוי: להזכיר למי ששכח, לפני שלוש או ארבע שנים היו ארבע טיסות, חמש טיסות, שש טיסות, אנחנו מדברים היום בעובדה, לא מדברים על השדה החדש ברימון, שיש היום בין 50 ל-60 טיסות מ-27 יעדים מ-16 מדינות באירופה.

מאיר יצחק הלוי: המגמה היא להגיע ל-100 טיסות שבועיות.

מאיר יצחק הלוי: הדברים הללו נעשו בעבודה קשה של הרבה מאוד גורמים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זו הסיבה שאנחנו החלטנו להעניק לשר התיירות את מפתח העיר, כי לראות היום מה שקורה בתיירות זה מחמם לב, אבל החכמה שלנו לגרום לכך כשהתייר מגיע, שתהיה לו סיבה טובה גם לחזור וגם להגיד לשכן שלו, לא משנה אם הוא הגיע מבריטסלבה, מקרקוב, מווילנה, או מכל מיני מקומות, 'גם אתה תבוא, אחלה עיר יש כאן'.

מאיר יצחק הלוי: זו הסיבה שאמרנו להגיד תודה לשר התיירות ובהמשך אני אעלה את הנושא הזה.

מאיר יצחק הלוי: לסכם את דבריי, חבריי חברי המועצה וחברותיי חברות המועצה, העת הזו היא עת שהיא מרגשת לכולנו, אני מציע לכל אחד ואחד, בצד העשייה הפוליטית, להתמקד ולהתמסר לאתגרים שניצבים בפתחנו.

מאיר יצחק הלוי: אני רואה את אמונה ואת דור ההמשך, המשימה שלנו לגרום להם לעתיד שיהיה עתיד טוב.

מאיר יצחק הלוי: נוכל לעשות זאת אם כולנו כמנהיגים ניתן דוגמה אישית, נסתער על היעדים ביחד וניקח את העיר הזו, כמו שתמיד אומרים, שתהיה קרית הפלאים של היום ושל מחר.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו ראויים לכך.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה לכם.

<פיליפ אזרד: תודה רבה לראש העירייה.

<פיליפ אזרד: לצד הפיתוח, הטיפוח והעשייה וכחלק מהשבחת איכות החיים של תושבי העיר לקחה העיר אילת החלטה בריאה ובעידודו של ראש העירייה אנחנו מקדמים אורח חיים בריא בקרב קטנים וגדולים בין מוסדות החינוך, המרכזים הקהילתיים ובקרב כל התושבים.

<פיליפ אזרד: בית ספר עציון גבר, בית ספר ירוק מתמיד, הראשון באילת, הוא דוגמה להובלה של נושא הבריאות.

<פיליפ אזרד: על גדר בית הספר מוצגת תערוכת רחוב ייחודית הכוללת מסרים המעודדים פעילות לקידום הבריאות בקרב הקהילה.

<פיליפ אזרד: בנוסף לתערוכת הרחוב הקימו תלמידי בית הספר סיירת בריאות שמובילה בימים אלה קמפיין לעידוד שתיית מים.

<פיליפ אזרד: אני מתכבד להזמין את מישאל סימוניאן, תלמיד כיתה ג' מבית ספר עציון גבר שיספר לנו על היוזמה של בית הספר לקידום אורח חיים בריא.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: שלום.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: שמי מישאל סימוניאן מכיתה ג'1 בבית ספר עציון גבר ואני נציג מועצת התלמידים ובאתי לספר לכם על חשיבות שתיית המים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: הידעתם?

<מישאל סימוניאן-תלמיד: יותר מ-60% מהגוף שלנו מים, כשאנחנו שותים מים הגוף שלנו מקבל את הדלק שהוא זקוק לו כדי לפעול, כשאנחנו לא שותים מספיק אנחנו פוגעים בבריאות שלנו.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: כדי להיות ערניים הגוף שלנו זקוק לשתות מים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: ההתייבשות עלולה לשבש את מצב הרוח שלנו ולעשות אותנו עצבניים ומבולבלים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: כדי להיות נעימים יותר ולעצמנו כמובן כדאי לנו לשתות מספיק מים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: הידעתם גם שרקמת השריר שלנו בנויה מ-70% מים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: ההתייבשות עלולה להביא לחולשה, לעייפות, לסחרחורת ולאי יציבות.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: לעומת זאת אם נשתה מספיק מים נוכל לשפר את מצב השיעורים שלנו ואת הביצועים שלנו בשיעורי ספורט.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: לא תאמינו איך הדבר הזה עובד, כמו קסם.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: משקאות ממותקים הם סכנת חיים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: סכנת חיים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: מחקר בינלאומי, בינלאומי, גילה כי צריכת הסוכר העולמית הממוצעת מגיעה ל-17 כפיות סוכר ביום.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: הכמות היא גדולה פי שלושה מהכמות המומלצת.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: שתדעו לכם, צריכה מופרזת של סוכר עלולה לפתח מחלות כרוניות כמו סוכרת סוג 2, מחלות לב ומחלות כלי דם וגם עששת שיניים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: ולכן חשוב להיות מודעים לסוכר שמקורו במשקאות ממותקים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: בבקבוק של חצי ליטר משקה מוגז יש 12 כפיות סוכר.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: בפחית של משקה קל יש 10 כפיות סוכר.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: אם אתם נוהגים לשתות רק פחית אחת ביום אתם עלולים להוסיף למשקלכם חמישה קילו בשנה רק משתייה ממותקת שמכילה גם קפאין, חומצות מאכל, חומרי טעם וריח וחומרים משמרים, שעדיף להימנע מהם.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: לסיכום, אין ספק ששתיית מים חשובה לבריאותנו ובבית הספר עציון גבר מתנתקים ממשקאות ממותקים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: וכפי שאמרתי מקודם, כדי שהגוף שלנו יצליח במשימתו הוא זקוק למים ולהרבה מים, כי מים הם חיים.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: לפיכך עצתי לכם היא לשתות כליטר וחצי מים ביום.

<מישאל סימוניאן-תלמיד: אז תהיו גיבורי מים, תודה על ההקשבה.

מאיר יצחק הלוי: חבר'ה, לשתות מים.

<פיליפ אזרד: תודה גדולה וענקית למישאל.

<פיליפ אזרד: גרמת לתזזית סביב שולחן המועצה ולהתרגשות בקרב חברי מועצת הנוער העירונית.

<פיליפ אזרד: תודה רבה לך.

<פיליפ אזרד: מכבד אותנו בנוכחותו חבר הכנסת, הרב יעקב מרגי, אשר הגיע הערב לאילת, הספיק לסייר במתנ"ס יעלים ונהנה מהצגת הפעילות הענפה שמציעה באילת רשת המתנ"סים.

<פיליפ אזרד: מחר הוא יסייר במוסדות החינוך הנפלאים שלנו ויעמוד מקרוב על גודל העשייה החינוכית באילת.

<פיליפ אזרד: אני מתכבד להזמין את יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת הרב יעקב מרגי לשאת דברים.

יעקב מרגי: אני מתנצל מראש על הצרידות.

יעקב מרגי: מי שלא ישן בלילות בבוקר מרגיש את זה ולצעוק על חנין זועבי בוועדה זה - - - אדוני ראש העיר, כבוד רבני העיר, הרב הדאיה, הרב הכט, סגני ראש העיר, חברי מועצה, חברי הנהלה, אורחים יקרים.

יעקב מרגי: הקדוש ברוך הוא גלגל זכות על ידי זכאי לפני 69 שנים ובשנת 1949 קיבלה הממשלה החלטה משמעותית עבור מדינת ישראל ואכן תרתי משמע נקבעה עובדה בישראל ואילת הפכה לשער הדרומי של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: מאז הולכת העיר ומתפתחת כעיר ואם בישראל וכיעד תיירותי מוכר ומועדף בארץ ובעולם.

יעקב מרגי: לא אחת אנו נדרשים על ידי קברניטי העיר למנוע החלטה כזו או אחרת העלולה לפגוע בעיר ובתושביה, בעיר ובמעמדה ולעתים קרובות אנחנו תמהים מדוע הממשלה לא מקבלת החלטות בקום ועשה שאמורות לסייע לשגשוגה של העיר ולהתפתחותה.

יעקב מרגי: העיר אילת, ללא בעיית המרחק וללא בעיית האקלים, בעיה ויתרון, היא עיר בעלת פוטנציאל פיתוח עולמי.

יעקב מרגי: במצב כזה תפקיד הריבון, שהוא הממשלה והכנסת, לקבל החלטות שמדביקות את הפער הזה ועונות על קשיי האקלים והמרחק הגיאוגרפי ואף על הפערים התחרותיים.

יעקב מרגי: לא פשוט להתמודד בתחרות היום בנושא התיירות.

יעקב מרגי: בשנת 1996 שר החינוך דאז, פרופ' רובינשטיין, תיקן תקנה מיוחדת לעיר אילת, תקנה זו באה לתת מענה וטיפול בקשיים הפרוצדורליים ולאפשר לתקצב את העיר אילת בשונה מיתר ערי ישראל בשל אקלימה ומיקומה והמרחק הרב שלה ממרכז הארץ.

יעקב מרגי: תקנה זו עוסקת גם בריחוק וגם באקלים, כפי שאמרנו, השתתפות במימון טיולים, מימון עלויות חורגות של עובדי הוראה, טיסה ולינה, הטסת מרצים.

יעקב מרגי: היום שמעתי במתנ"ס עוד פן אחד, מהתלמידים שישבו והתעסקו בדילמה של החיילים תושבי אילת, שמצד אחד אתם מובילים ברמת המוטיבציה ומצד שני גם יש גידול ניכר בחיילים שנושרים בגלל הקשיים האובייקטיביים.

יעקב מרגי: זו דילמה.

יעקב מרגי: בחור מתבגר צריך לקבל החלטות.

יעקב מרגי: וגם כאן, גם אני הייתי פקיד, כן, מקבלי ההחלטות צריכים לצאת מהקופסה, קריטריונים ושוויון זה דבר טוב, אני לא הולך לומר מה שאמר הרבי מקוצק, צריך לצאת מהקופסה ואילת נמצאת בדיוק במקומות האלה שבאמת צריך לצאת מהקופסה ולחשוב אחרת.

יעקב מרגי: אנחנו עושים מאמץ יחד עם ראש העיר לחדש תקנה זו ולתקצבה.

יעקב מרגי: זכתה העיר הזו ויש בה מערכת חינוך מפוארת, 12 בתי ספר יסודיים, ממלכתי וממלכתי דתי, בית ספר חרדי של מעיין החינוך התורני, שלושה בתי ספר על יסודיים, אני מקווה שיהיו ארבעה, שתי חטיבות בהפרדה, אחת לבנים ואחת לבנות, מערכת השכלה אקדמית.

יעקב מרגי: נדרשנו כבר כמה פעמים בישיבות הוועדה לנושא של האקדמיה באילת, לא קל, לא פשוט.

יעקב מרגי: זה שהיום עדיין אקדמיה קיימת באילת זה בזכות מאבק עיקש של קברניטי העיר.

יעקב מרגי: אם היה תלוי, לא יודע איך להגדיר אותם אז אני אומר במקבלי ההחלטות בנושא האקדמיה, יכול להיות שחלק מהאקדמיה כבר לא הייתה מתקיימת באילת.

יעקב מרגי: ראש העיר נאבק בציפורניים כדי שזה יתקיים ואנחנו בעזרת ה' לא ניתן, לא נרפה, עד שבסוף, בדיון שהיה לפני כשבועיים הוריתי גם לאוניברסיטת בן גוריון וגם למל"ג ולוות"ת להתכנס ולהציג מה הם צריכים כדי להמשיך לקיים ולפתח את הקמפוס של בן גוריון באילת.

יעקב מרגי: אנחנו לא נעזוב ולא נרפה עד שזה יקוים.

יעקב מרגי: ועדת החינוך בראשותי קיימה מספר דיונים סביב מערכת החינוך בעיר אילת, בכל הסוגיות המופיעות בתקנה ותעשה הכול על מנת לעמוד לימינה ואף לחזקה מעבר למה שהיא היום.

יעקב מרגי: תודתי נתונה גם לחבריי, חברי התנועה, שלא מרפים ושמים אותנו בפרונט.

יעקב מרגי: מבחינתי זה מובן מאליו, ראש העיר, מאיר יצחק הלוי, טרח ואמר והדגיש שתמיד אנחנו מוזמנים לעיר אילת ואנחנו מזומנים לעיר אילת מתוך הכרה בחיוניות, בחשיבות, לא לחינם פתחתי שזכתה מדינת ישראל בשנת 49', לפני 69 שנים, תארו לכם את הנגב ללא השער הדרומי, איפה היה המחסום, איפה היה הבודקה, איך זה היה נראה.

יעקב מרגי: לכן ביום חגכם בחרנו להגיע לכאן, לשמוח איתכם בשמחתכם.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, לא רק לשמוח בשמחת

יעקב מרגי: כם, אלא להתחייב, לא בדיו, במדפסת לייזר, כאן, היום, מאז ולתמיד, לי אין ספק, אמרתי לתלמידים, ממרומי גילי אני מכיר את אילת בכל הגלגולים שלה ויש לכם במה להתגאות, למרות כל הקשיים.

יעקב מרגי: אנחנו מדינה מאוד בירוקרטית, תהליך קבלת ההחלטות במדינה הוא קשה, אחד הקשים במדינות המפותחות והגעתם לאן שהגעתם עם תחרות לא פשוטה ועם האתגרים הקשים שיש למדינת ישראל, זה לא פשוט להגיע למה שהגעתם ואני אומר לכם, למרות שאינני תושב אילת, אני תושב הנגב, אני נוגע בדבר ואני אומר לכם – יש במה להתגאות וחג שמח לכם.

יעקב מרגי: תודה.

<פיליפ אזרד: תודה רבה ליושב ראש ועדת החינוך, הרב יעקב מרגי.

<פיליפ אזרד: תודה על מה שאתה עושה ועל מה שתעשה.

<פיליפ אזרד: כמדי שנה גם השנה יברכו את אילת ביום חגה רבני העיר.

<פיליפ אזרד: אני מתכבד להזמין את רבה האישי של אילת, הרב משה הדאיה שליט"א לשאת דברים.

<משה הדאיה: כבוד ראש העיר מאיר יצחק הלוי, הרב יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך בכנסת, סגנים, חברים, איש איש ואתם, אתם הקהל, אתם קובעים מי יהיו החברים בכלל, לא? הם קובעים.

<משה הדאיה: ראשית, היום ראש חודש, קודם כל חודש טוב ומבורך.

<משה הדאיה: שנית, חודש אדר, חודש אדר מרבים בשמחה, אין לך שמחה גדולה מאשר חודש אדר, אבל כדי שנבין את משמעותו של חודש אדר ובעיקר כאשר מדובר בנושא חינוך אומר אני ד' רופאך, ראשי תיבות אד"ר.

<משה הדאיה: מאיפה אנחנו למדים את הכול?

<משה הדאיה: קשור לחינוך.

<משה הדאיה: יש פסוק שאומר 'אם שמוע תשמע לקול ה' אלקיך והישר בעיניו תעשה והאזנת למצותיו ושמרת כל חקיו כל המחלה אשר שמתי במצרים לא אשים עליך כי אני ה' רפאך'.

<משה הדאיה: אם אין מחלה למה צריך רופא?

<משה הדאיה: אלא מצרים הייתה מחולקת לשכבות שכבות, קבוצות קבוצות, מדינות מדינות, שונות.

<משה הדאיה: כפי שאנחנו ראינו במכות שהארבה השלים בין כולם, אומר אתה, כאשר תקיים את הדרך שאני מצווה אותך ללכת בדרך הנכונה, לחנך, לתת, אותה המחלה שהייתה מפלגת את העם, לא תהיה איתך כי אני ה' רופאך, אני הבאתי אותך למצב של מרפא, דהיינו להיות יחד.

<משה הדאיה: אין לנו דבר גדול מאשר להיות מאוחדים זה עם זה.

<משה הדאיה: יתרה מכך, האחדות היא נחלתו של העם.

<משה הדאיה: במעמד הר סיני ויחן שם העם, לשון אחת, כולם חנו כאיש אחד.

<משה הדאיה: החינוך באילת כפי שאני מכיר אותו, לא מהיום ולא מאתמול, מ-57', כשהגעתי לאילת, מועצה, לאחר מכן הפכה להיות לעיר, הראשון, חנוך ננר, עליו השלום, הנחה את הדרך, הציב דבר גדול ביותר, שחינוך הוא הדבר הראשוני והוא הדבר הגדול ביותר שיש לנו לתת עליו את הדעת.

<משה הדאיה: אני מאוד שמח שגם היום אותה הדרך מלווה את העיר, מלווה את ראשות העיר, ללכת בדרך זו מאז ועד עתה, להוסיף ולגדל ולהוסיף עוד ועוד ועוד על כל מערכת החינוך.

<משה הדאיה: כשנסת

<משה הדאיה: כל מאותם הימים הראשונים ליום הזה, בואו ותמדדו, חינוך ומערכת, לא היסודית, אלא העל יסודית, התחילה משלושה תלמידים בלבד ואני לא אפרט את שמותם.

<משה הדאיה: שלושה תלמידים והיום אנחנו עם רב, הולכים וגדלים והדבר הזה יהיה בידכם להמשיך לגדל ולטפח את החינוך, הן מגני הילדים, הן מאותם הקטנים ביותר, עד לא רק לגדולים שיוצאים מבית הספר, גם לאחר מכן להמשיך ללוות אותם ולהגיע אל הדרגות הגבוהות ביותר ולהיות אישים ואנשים בעם ישראל.

<משה הדאיה: היו ברוכים, חג שמח.

<פיליפ אזרד: תודה רבה לכבוד הרב משה הדאיה שליט"א.

<פיליפ אזרד: אני מתכבד להזמין את רבה הראשי של אילת, הרב יוסף הכט שליט"א, לשאת דברים.

<יוסף הכט: ערב טוב, כבוד הרב הדאיה, כבוד ראש העיר, מר מאיר יצחק הלוי, יושב ראש ועדת החינוך, הרב של הכנסת, הרב יעקב מרגי, סגן וממלא מקום ראש העיר, אלי לנקרי, סגן ראש העיר יהודה מורדי, כל חברי וחברות מועצת העיר, גזבר העיר, אסי.

<יוסף הכט: אסי, זה פרשה שלך השבוע, 'ויקחו לי תרומה'.

<יוסף הכט: אתה תיקח גם לא תרומה.

<יוסף הכט: כן.

<יוסף הכט: ד"ר דרורי גניאל, מר שחק, גב' קופיטו מפה, ראיתי אותה קודם, כולם ברוך ה' עושה עבודת קודש.

<יוסף הכט: כל העיר ביחד ברוך ה' מפתחת.

<יוסף הכט: זה תמיד מרגש להיפגש פה, כשמתחילים את החגיגות של יום הולדתה של העיר.

<יוסף הכט: יום הולדת זה גם זמן של חשבון, למלא את התפקיד כראוי ולקחת החלטות טובות, להוסיף כהנה וכהנה, בקדושה תמיד, מעלים בקודש ולא מורידים וכל הדברים האלה הם קדושה כשאנחנו מגיעים לשנת הס"ט של העיר.

<יוסף הכט: דיברתי לפני כמה ימים עם פיליפ ואמרתי שאני עדיין חושב עם מה אני יכול לקשר את אילת עם ס"ט.

<יוסף הכט: לפני שנה דיברתי על חיים, ס"ט, אבל חיפשתי והקדוש ברוך הוא עזר כשהיום בלילה אמרנו 'יעלה ויבוא' בתפילת ראש חודש.

<יוסף הכט: בראש חודש בזמן קידוש הלבנה אומרים את התפילה סימן טוב ומזל יהיה לנו ולכל ישראל עמנו, סימן טוב זה ס"ט, ראשי תיבות ס"ט.

<יוסף הכט: אז אני לוקח את זה שבוודאי הקדוש ברוך הוא ייתן הרבה הרבה סימנים טובים לאילת השנה כדי שאנחנו נוכל באמת להתקדם ולהתעלות.

<יוסף הכט: הסימן טוב הראשון, שזה חל בראש חודש אדר, שמרבים בשמחה.

<יוסף הכט: סימן טוב השני זה פרשת תרומה.

<יוסף הכט: אבל באמת חשבתי שכשמתאספים ביחד עם מטרה איך ממשיכים ומתקדמים, לבנות את העיר, אז אני לוקח דוגמה קטנה באמת, לימוד מפרשת השבוע, שמדובר על בניית המשכן ועשיית המשכן והמשכן בעצם זה עם ישראל.

<יוסף הכט: איך אומרים חז"ל?

<יוסף הכט: יעשו לי מקדש ושכנתי בתוכם, בתוכו לא כתוב.

<יוסף הכט: לכאורה, עשו לי מקדש ושכנתי בתוכו, לא כתוב 'בתוכו', כתוב 'בתוכם', בתוכם זה כלל ישראל.

<יוסף הכט: כל אחד ואחד הוא משכן ומקדש שהקדוש ברוך הוא רוצה לשכון שם.

<יוסף הכט: כשמתאספים פה בוודאי שאנחנו חושבים איך לעשות מאילת מקום ומשכן יותר, עוד יותר, לקדושה של הקדוש ברוך הוא ולרווחתו של עם ישראל.

<יוסף הכט: והנה אנחנו רואים שאמנם התורה מדוברת על השולחן ולחם הפנים, שזה בכל ספרי היהדות מסמל את הכלכלה, את הקיום הגשמי והשגשוג הגשמי, רוצה להשאיר יצפין, בגלל שהשולחן היה בצפון, זה מסבר את הצד הכלכלי של עם ישראל והברכה של הקדוש ברוך הוא להוסיף כהנה וכהנה בידו המלאה, הפתוחה הקדושה והרחבה.

<יוסף הכט: אבל לפני זה עשו ארון עצי שיטים, שהארון זה המקום שלוחות הברית היו שם, זה מסמל את הרוח של עם ישראל, את הערכים הנצחיים, האלוקיים של עם ישראל, שזה הדבר הראשון כשמקימים את המשכן הזה, שכפי שאמרתי זה כלל ישראל.

<יוסף הכט: כשמדברים יותר בפרטיות, כולנו פה בעיר אילת אז תמיד נזכור, מתחילים בעניין של הארון, שזה מסמל את האור.

<יוסף הכט: ומה יש על הארון?

<יוסף הכט: הפרוכת עם שני הכרובים, הכרובים, חז"ל אומרים פנים של תינוק, פנים של ילד.

<יוסף הכט: אז זה מראה שדבר ראשון צריכים לדאוג באמת לילדים, שינקו מאותו ארון, מאותם לוחות הברית שישנם בתוך הארון ואז אחר כך נלך לטובה לכל הדברים.

<יוסף הכט: האמת היא שכולנו רווינו היום הרבה נחת מהילדים, לא היה פה אף אחד שלא נדהם מההופעה.

<יוסף הכט: איפה הילד הזה?

<יוסף הכט: אתה תהיה יום אחד רב גדול, אתה תנאם.

<יוסף הכט: אני אגיד לך כבר את התמה של הדרשה הראשונה שלך ותגיד ככה, כשתהיה רב לפני בית כנסת, 'כשהייתי ילד בכיתה ג', אני דיברתי על החיוניות של מים ורק מים מביא בריאות, עכשיו כמה שנים אחרי זה אני מוסיף מה שחז"ל אומרים, אין מים אלא תורה ולכן הבריאות של עם ישראל זה התורה'.

<יוסף הכט: נתתי לך כבר את הנושא של הדרשה הראשונה שלך בתורה.

<יוסף הכט: בכל אופן כולנו רוצים לאחל להורים הרבה נחת, תרוו הרבה נחת, ואלה הדברים החיוניים.

<יוסף הכט: ואני בטוח שכמו שראינו עד עכשיו, ברוך ה', הקדוש ברוך הוא מצליח את מעשי ידינו, עם ראש העיר שעומד בראש של כל העשייה הנפלאה הזו שנעשית על ידי כל הגורמים ביחד, באמת ציינתם, מה שנעשה כולנו ביחד, זה יביא, מלכנו אבינו, כולנו כאחד.

<יוסף הכט: מתי הברכה באה?

<יוסף הכט: כאשר כולנו כאחד לאור פניך.

<יוסף הכט: אז נעשה את הכול ליישם את הדברים והקדוש ברוך הוא ייתן לנו באמת שנה מבורכת, שנה עם הרבה הצלחה, שנה של הרבה נחת מכל הילדים, כל בני המשפחה, בריאות טובה לכולם, נזכה לברכת ה' וגאולה שלמה, אמן כן יהי רצון.

<פיליפ אזרד: תודה רבה לכבוד הרב.

<פיליפ אזרד: בהזדמנות זו אני מבקש להודות לכל העושים במלאכה, למרכז המוזיקה, לאירוח, לאגף האירועים, מינהל שירות לתושב, מזכירות העירייה וגם להזמינכם לאירועים הקרובים במסגרת חגיגות אילת.

<פיליפ אזרד: כבר במוצאי שבת הקרוב תהיה קבלת פנים שתתקיים בשעה שבע וחצי ברחבת המוזיאון אילת וגם סמוך לגלריית האמנים, שם תוצג תערוכת ייחודית לעיר אילת ג'יבוטים.

<פיליפ אזרד: לאחריה נשיר לאילת ביחד עם היוצר והאמן מיקי גבריאלוב.

<פיליפ אזרד: ביום חמישי הבא יתקיים הטקס הממלכתי בשעה חמש וחצי באתר אום רשרש במעמד שר התיירות, חבר הכנסת יריב לוין, הרמטכ"ל משלנו, רב אלוף גדי אייזנקוט, האמן שלומי שבת ואני מצפה ורוצה לראות אתכם באירועים הקרובים וכמובן בחגיגות חודש אדר שנפתח היום ויום אילת שמח לכולם.

<פיליפ אזרד: אבל עכשיו נעביר לישיבת המועצה.

מאיר יצחק הלוי: חברים, משפט אחד, אני לא אחזיק את החברים יותר.

מאיר יצחק הלוי: כמו שאמרנו, אנחנו השנה נעניק את מפתח העיר אילת לשר התיירות חבר הכנסת יריב לוין, לכל הדעות שר תיירות שעשה נפלאות בשנים שהוא מכהן, בפעילויות רבות החל מכל הנושא של הטיסות שאנחנו עכשיו זוכים בהן, דרך שדרוג בניית בתי מלון ודרך שיווק ודרך עוד הרבה פעילויות שזה לא המקום, אבל אנחנו נציג את זה כמובן באירוע של טקס הנפת דגל הדיו.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו לא צריכים להצביע, אבל אני חושב שנכון שחברי המועצה כן יצביעו כולם פה אחד, להגיד שהם מפרגנים לשר.

מאיר יצחק הלוי: זו הצעה שלי ולכן אני מעלה את זה להצבעת כבוד לשר התיירות, שנוכל להגיד לו בשם כולנו שזו לא החלטה של אדם, זו החלטה של המועצה להעניק לו את מפתח העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני מניח שאנחנו מסכימים להצעה הזו.

מאיר יצחק הלוי: אם כך, אני מעלה את זה להצבעה.

מאיר יצחק הלוי: מי בעד לתמוך במפתח העיר - - -

<קריאה: לכמה זמן המפתח?

מאיר יצחק הלוי: ניתן לו אותו בדמי מפתח.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב בהחלט שהוא ראוי ותודה רבה על האמון.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מודים לכל מי שנמצא כאן.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד עוד משפט אחד, ביום רביעי, בבוקרו של יום, אנחנו נקיים בוקר זמר עם 2,500 מילדינו המדהימים שהנושא הוא שירים שמצדיעים ל-70 שנה למדינת ישראל ולכן כל מי שנמצא כאן מוזמן לבוא וליהנות מהתלמידים שלנו.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה וחג שמח לכולם.

מאיר יצחק הלוי: חברים, אנחנו שמחים לארח את יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת מרגי.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה עכשיו ברמה האישית, חבר אישי שלי כבר הרבה מאוד שנים, פרלמנטר מעולה שבאמת קשוב אלינו.

יעקב מרגי: זה רשום בפרוטוקול, אתה יודע את זה.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד הכול.

מאיר יצחק הלוי: מי שמכיר אותי יודע שפי ולבי שווים, אני משלם על זה מחירים, אבל לא אכפת לי.

יעקב מרגי: אבל זה הכי טוב.

מאיר יצחק הלוי: הכי טוב.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי, פרלמנטר הגון, ישר, אמיץ וקשוב אלינו וכשהוא אומר כן זה כן וכשהוא אומר לא זה לא וככה אני חושב שצריך לעבוד.

מאיר יצחק הלוי: אני קודם כל מודה לך.

מאיר יצחק הלוי: אני יודע איזה שבוע עברת, אבל אמרת 'אני בא', כולל זה שוויתרת על החתונה של הבת של ליאור גבאי, שגם אני הוזמנתי, אבל אמרתי - - - דרך אגב, הבאתי את ליאור כדי שישחרר אותו.

מאיר יצחק הלוי: הוא היה במקרה אצלו, אמרתי לו 'ליאור, אני צריך - - -' וכך היה.

יעקב מרגי: ליאור הוא כסף קטן, יש לי רב שהוא מקורב אליי, עפולאי, גם בר מצווה.

יעקב מרגי: אבל נתתי מילה.

מאיר יצחק הלוי: אבל זהו, זה חלק מהדברים שתמיד זוכרים לך אותם בסוף בעשייה הציבורית.

מאיר יצחק הלוי: אז תודה רבה באמת.

מאיר יצחק הלוי: מה שאנחנו נעשה, אנחנו נצמצם את היום, קצת צופפנו אותו, תיכף ד"ר גניאל יגיד איפה נעשה את השינוי.

מאיר יצחק הלוי: ויתרנו על שני ביקורים, אבל בסוף רצינו להתכנס לקמפוס ושם בעצם נסיים את סדר היום.

מאיר יצחק הלוי: רק נתחיל בסבב, ד"ר גניאל, תיתן את סדר היום, אני אגיד כמה מילות פתיחה ונפתח את זה לדיון, ברשותכם.

מאיר יצחק הלוי: (סבב היכרות).

<גל הפנר: גל, עוזרת ראש העיר.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה רגע דקה, ברשותך.

מאיר יצחק הלוי: גם פה חשוב לי שתדע, עורכת דין גל הפנר עייש היא ילדה שנולדה באילת, למשפחת עייש, לאבא שלו יש ערב פיוטים, הוא קצין משטרה, אבל יש היום ערב פיוטים, אני אהיה היום בערב כשאבא יהיה שם.

מאיר יצחק הלוי: היא הייתה יושבת ראש מועצת נוער בשנה שהתמודדנו לראשות העיר, בשנים 2003, בתפר שם.

יעקב מרגי: באותה שנה נכנסתי לכנסת.

מאיר יצחק הלוי: באותה שנה נכנסנו לנהל את העירייה והיא נכנסה להיות יושבת ראש מועצת נוער.

מאיר יצחק הלוי: עשתה עבודה נפלאה, התגייסה לצבא ההגנה לישראל, הייתה קצינה מצטיינת במודיעין, הלכה ללמוד משפטים בבינתחומי, הכירה את בעלה, ילד אילתי, שניהם סיימו את לימודיהם בהצטיינות ורעו בשדות זרים במשך כמה שנים ובמסגרת מבצע 'שובו בנים', אני לא אוהב את זה, אבל הבנת, התחלנו בתהליך של לחזר אחריהם והצלחנו להביא אותם לפני כמה חודשים.

מאיר יצחק הלוי: מאז היא משמשת כעוזרת ובעלה הוא מחנך באחד מבתי הספר ומרכז את כל הנושא של הכנה לצה"ל, שהוא נושא מרכזי.

מאיר יצחק הלוי: אז זה ככה רציתי להגיד לך, שתדע, זה קשור מאוד הסיפור לאקדמיה.

מאיר יצחק הלוי: תיכף נדע גם לחבר את זה.

יעקב מרגי: כל הסיפור של אילת זה מחויבות אישית.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק, בדיוק.

<פיליפ אזרד: אני מבצע שובו בנים, אבל בלי 'שובו', אני בנים.

<פיליפ אזרד: פיליפ, מנכ"ל העירייה.

<פיליפ אזרד: (המשך סבב נוכחות).

מאיר יצחק הלוי: קודם כל, אדוני היושב ראש, להגיד כמה דברים ששמעת עליהם, אבל אני רוצה להוציא את התרכיז.

מאיר יצחק הלוי: חשוב לי להגיד לך למה הנושא בנפשנו ובדמנו.

מאיר יצחק הלוי: העיר אילת, דווקא בגלל האפיונים שלה, מייצרת במו ידיה את תכניה, את העשייה שלה.

מאיר יצחק הלוי: אין לנו עיר אחרת, אין לנו מקום אחר, אין לנו ונטיל, אין לנו לאן לשחרר לחצים.

מאיר יצחק הלוי: תמיד אני אומר, אנחנו לא יושבים ביבנה ויכולים להגיע לראשון לציון, אנחנו לא יושבים בראש העין ויכולים להגיע לפתח תקווה.

מאיר יצחק הלוי: מה יש יש.

יעקב מרגי: אתה העיר ואתה איגוד הערים ואתה הכול.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק, הכול זה פה.

מאיר יצחק הלוי: אני גם עיר רחוקה וגם עיר קטנה, ושמעת את הילדים אתמול.

מאיר יצחק הלוי: אתמול חבר הכנסת מרגי נפגש עם מעגלי שיח, עם בני הנוער, בין היתר הם הלינו, תלמידה באה ואמרה, 'הצרכים שלנו בעייתיים כי אנחנו רחוקים', וגם עם החיילים, שמעת את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: לכן אנחנו חייבים, למרות האתגרים, לייצר במו ידינו את סך הכול המשימות והעשייה שיביאו איכות חיים לתושבים.

מאיר יצחק הלוי: זה הדבר המתבקש.

מאיר יצחק הלוי: ברור לנו לגמרי שהפיתוח הכלכלי של העיר יכול לבוא רק דרך החינוך.

מאיר יצחק הלוי: אם לא תהיה פה מערכת חינוך ואקדמיה מפותחת, אין לנו שום סיכוי.

מאיר יצחק הלוי: פעם, כשהייתי סגן ראש עיר, היה פה מפעל שרצה להגיע לאילת, מפעל אורביט.

מאיר יצחק הלוי: למפעל נתנו לו כבר פלטפורמות בכביש 12, נתנו לו, מפעל הייטק וזה, והם היו רציניים, אני הייתי סגן ראש עיר, מחזיק תיק חינוך.

מאיר יצחק הלוי: לפני שהם הגיעו לראש העיר, קראו לו גבי קדוש, הם באו אליי.

מאיר יצחק הלוי: אמרו לי 'תקשיב, לפני שאנחנו מקבלים החלטות אנחנו רוצים לדעת איזה מערכת חינוך אתם מספקים למשפחות שלנו, בלי זה אנחנו לא בטוחים בכלל שנגיע.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רוצים לדעת או שנקים מערכת חינוך נפרדת'.

מאיר יצחק הלוי: זו הייתה שיחה מכוננת, מבחינתי.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את הדברים כי ברור לי לגמרי שאם אני רוצה מחר, אנחנו משקיעים עכשיו מאמץ אדיר להביא לכאן תעשייה חכמה.

מאיר יצחק הלוי: אם לא תהיה כאן מערכת חינוך, תרבות ואקדמיה, אף אחד לא יבוא כי אין לך את הוונטיל.

מאיר יצחק הלוי: עוד פעם, זה לא שאתה אומר אני אגור ביבנה ואני אלמד ב - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות, באר שבע, נותנים לה ציונים בהרבה פרמטרים, גם ראש העיר לא ממעט, אבל גם כל מה שקרה סביב זה.

יעקב מרגי: בקטע של עיר הבה"דים, היא עדיין לא מצליחה לגזור את התועלות.

יעקב מרגי: להערכתי, מי שהיה בפוטנציאל לעבור לבאר שבע לא מזהה מערכת חינוך מצוינת.

יעקב מרגי: יש מערכת חינוך טובה, אבל מצוינת אין.

יעקב מרגי: אם הייתה מצוינת היינו רואים תוצאות חד משמעית.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק.

מאיר יצחק הלוי: חד משמעית.

מאיר יצחק הלוי: לכן אנחנו באנו ואמרנו כמה אמירות שהן אמירות מרכזיות, אז, כבר בנובמבר 95' עם אמנון רובינשטיין ושמשון שושני, בואו נראה מה האתגרים המיוחדים של העיר אילת בנושא החינוך ובואו נעשה להם, קראנו לזה מענקי איזון לטובת החינוך.

מאיר יצחק הלוי: והראינו אז, ב-95', דלתא, אז, של 16 מיליון שקל, 16.8 מיליון שקל, דלתא רק בנושא החינוך בגלל האפיונים המיוחדים של העיר.

מאיר יצחק הלוי: זה צד אחד.

מאיר יצחק הלוי: אחרי זה היה הנושא של מורים.

מאיר יצחק הלוי: הייתה לנו פה תקלה, אי אפשר היה לגייס מורים.

מאיר יצחק הלוי: בא המשרד יחד עם האוצר, עשה את השדרוג, אנחנו כל הזמן צריכים לשמר אותו כי אחרת אין לך מאיפה לייצר.

מאיר יצחק הלוי: לוינסקי, לעודד.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השלישי, זה הנושא של העלויות של הבנייה.

מאיר יצחק הלוי: היום, שנדע, גם הישיבה התיכונית, גם התיכון השש שנתי - - -

<דרורי גניאל: בית ספר לחינוך מיוחד.

מאיר יצחק הלוי: בית הספר לחינוך מיוחד, אנחנו העמסנו על גבנו.

מאיר יצחק הלוי: יש דברים שאנחנו לא יכולים.

יעקב מרגי: ברשותך, נגעת בזה.

יעקב מרגי: זימנתי אצלי שולחן עגול, לפני שאני אבדוק היתכנות, לאשר לרשויות שכן יכולות וכן רוצות לתמרץ כוחות הוראה.

יעקב מרגי: גם אם אתה רוצה להביא עכשיו מורים למתמטיקה ולאנגלית, איכותיים, ויש לך, אתה רוצה להביא אותם בחוזה, לתת להם את הדלתא, התוספת, אתה לא יכול.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך ל - - - אני עכשיו מכנס שולחן עגול בנושא הזה עם ארבעת מנכ"לי המשרדים.

<דרורי גניאל: חשוב מאוד מאוד.

מאיר יצחק הלוי: הבעיה היחידה שיש בהצעה הזו, אני אגיד לך מה הבעיה שיכולה להיות בהצעה הזאת, הערים העשירות - - -

יעקב מרגי: בפריפריה, רק לפריפריה.

יעקב מרגי: .

מאיר יצחק הלוי: אם זה לפריפריה זה משהו אחר.

מאיר יצחק הלוי: אם זה רק בפריפריה, טוב.

יעקב מרגי: רק לערי פריפריה.

מאיר יצחק הלוי: והנושא השלישי זה הנושא האקדמי.

מאיר יצחק הלוי: אני לא בוגר אוניברסיטת ייל, ממש לא, אבל אני מבין שאם לא תהיה פה אקדמיה, גם לילדינו, גם לאוכלוסיות כילד הזה שאתמול בכיתה ג' דיבר, אתה צריך להראות לו את האופק האקדמי.

מאיר יצחק הלוי: לו ולמשפחתו ולכל הסביבה.

מאיר יצחק הלוי: אם לא יהיה זה בעצם מרים את כל המערכת הזו מעלה מעלה.

יעקב מרגי: כשאמרתי בבאר שבע לא היו הפרמטרים, אחד הפרמטרים זה השכלה גבוהה, מכללות והאוניברסיטאות.

מאיר יצחק הלוי: חד משמעית.

מאיר יצחק הלוי: לא נעים לי מפרופ' יניב פוריה, אבל אני אומר לך, הייתה תקופת רנסנס בעניין הזה כשרבקה רצתה את העניין וחיבקה אותנו וראינו.

מאיר יצחק הלוי: אז היה פרופ' שאול קרקובר וראינו עלייה שעולה, מ-170 הגענו לרמה של קרוב ל-700 סטודנטים, אני מדבר רק במשאבים אקדמיים.

מאיר יצחק הלוי: כשהייתה החלטה אחרת אז היה כאן, אני קורא לזה חיבוק דב.

מאיר יצחק הלוי: אבל לכן אנחנו לא מוותרים.

מאיר יצחק הלוי: אתה מכיר.

מאיר יצחק הלוי: אתה בעצם היום מומחה יותר מהרבה מאוד אנשים לאקדמיה ול - - -

יעקב מרגי: אני אגיד לך, אין ספק שהדיון השני בנושא אקדמיה לא כמו הראשון, גם מבחינתי.

<דרורי גניאל: אתה גם הקצבת להם את הזמן, ארבעה חודשים להגיש את הנושא.

יעקב מרגי: גם לפני כן אני אעשה מהלכים, גם עם יפה זילברשץ ועם השר, יו"ר המל"ג.

יעקב מרגי: כן, הדיון השני שונה מהראשון.

יעקב מרגי: בראשון נגענו מלמעלה, השני כבר - - -

מאיר יצחק הלוי: מה שאני מבקש, לצרכי הדיון, אני מבקש, בנושא האקדמיה, היום אנחנו מתארחים ואוכלים צהריים אצל פרופ' פוריה, אני מציע שנתחם בפגישה גם את הסיכום, אבל בעיקר בתחום האקדמי ששם יוצגו האתגרים ואם זה בסדר מבחינתך, נראה היום איפה אנחנו עומדים בנושאים האחרים.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו רק תן לנו את סדר היום וניכנס לעניין.

<דרורי גניאל: אנחנו נצא מפה בעשר, עשר ורבע לכל המאוחר, אנחנו נבקר בבית ספר יסודי עציון גבר, שם נשים דגש על כמה נושאים שמאפיינים את בית הספר.

<דרורי גניאל: אני רק אגיד עליו במילה אחת, זה בית ספר שבשכונה מאתגרת, הרבה מאוד עולים, מדברים בבית הספר לדעתי 22 שפות אם שונות, קרוב ל-60% ואולי יותר מהתלמידים חיים בבית שבו שפת האם היא לא השפה העברית ונעשית שם עבודה חינוכית מדהימה, מיוחדת במינה.

יעקב מרגי: מנצלים את הרב תרבותיות הזו להפריה הדדית?

<דרורי גניאל: נכון.

<דרורי גניאל: אני מכיר את זה בבית הספר.

<דרורי גניאל: ואגב, בלי קשר, אבל הילד שדיבר אתמול, המקסים הזה, שבהחלט בעתיד יכול לאיים על משרתו של ראש העיר המכהן היום - - -

יעקב מרגי: ראה הוזהרת.

יעקב מרגי: או שאתה אומר לו כמו בורג, אי אפשר שניים באותו תפקיד.

מאיר יצחק הלוי: אני באמת חושב שצריך לתת לילדים האלה אופק.

מאיר יצחק הלוי: הלוואי.

<דרורי גניאל: אחר כך אנחנו נבקר בבית ספר על יסודי, בית ספר על שם רבין, שבו נציג את הנושא בעיקר הכיוון הטכנולוגי, גיוס לצה"ל, הדברים העיקריים שמובילים אותנו, חינוך סביבתי ועוד.

<דרורי גניאל: משם נעבור לקמפוס בן גוריון, ניפגש עם הסגל, כמובן עם פרופ' פוריה, כל הדברים שלא נספיק לדבר עכשיו, גם מפגש סגל וגם נאכל שם צהריים.

<דרורי גניאל: נסיים את הביקור לקראת אחת.

<דרורי גניאל: זה פחות או יותר.

<דרורי גניאל: אני רוצה, אם אני יכול, שמעת לא מעט על המיוחדות של אילת ועל המורכבות הדמוגרפית.

<דרורי גניאל: בגלל סיבה אחרת אני סיימתי אתמול בדיקה, רק בשביל לחדד את הנקודה של האתגר הגדול שלנו בפני המערכת או האתגרים הגדולים וסיימתי אתמול בדיקה של מספרי התלמידים שנקלטו בעיר בחינוך העל יסודי בקיץ ומאז הקיץ.

<דרורי גניאל: אנחנו היום נמצאים במחצית שנת הלימודים.

יעקב מרגי: זו תופעה שאופיינית?

<דרורי גניאל: מאוד.

<דרורי גניאל: אני אתן לך את הנתונים של עכשיו, אף אחד מהיושבים פה עוד לא ראה את הנתונים האלה.

<דרורי גניאל: אנחנו קלטנו בקיץ רק בעל יסודי, קרי ז' עד י"ב, ברמה העירונית, זה האולפנה, זה הישיבה, ברנקו וייס, בתי הספר המקיפים וחינוך מיוחד, 80 תלמידים, מאז נקלטו עוד 47, כלומר אנחנו קלטנו רק בחינוך העל יסודי 127 תלמידים.

<דרורי גניאל: למה אני מציין את זה?

<דרורי גניאל: כי זאת סוגיה - - -

יעקב מרגי: כשאתה אומר קלטנו זה מעבר לצמיחה השנתית - - -

מאיר יצחק הלוי: מעבר.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק.

<דרורי גניאל: כן, לא גידול טבעי, קליטה זה רק כאלה שהגיעו ממקום אחר.

<דרורי גניאל: אנחנו קולטים בקיץ, זה רק על יסודי, יש לנו עוד יסודי וגנים, אנחנו קולטים בקיץ בערך 150 עד 170 תלמידים.

<דרורי גניאל: משפחה נגיד מתוקנת מעתיקה את מקום מגוריה בקיץ בדרך כלל, לא מדבר על רילוקיישנים של בכירים שנעשים, במהלך השנה - - -

יעקב מרגי: הרוב מתאמים את זה עם שנת הלימודים.

<דרורי גניאל: נכון.

<דרורי גניאל: ומ-1 בספט

<דרורי גניאל: מבר באילת ועד סוף שנת הלימודים אנחנו קולטים בערך סדר גודל של עוד כ-200 עד 250.

<דרורי גניאל: כשהתלמידים האלה נקלטים בגן או ביסודי יש עוד מה לעשות עם זה, כשתלמידים כאלה נקלטים בעל יסודי או בחטיבה העליונה, זאת צרה.

<דרורי גניאל: אגב, הדיון - - - הייתה סדנה שעסקה בסיפור של איך מטפלים בסוגיית העובדים לגבי 30-70, מאוד מורכב.

<דרורי גניאל: המורכבות השנייה נובעת מהאפיון של אלה שמגיעים.

<דרורי גניאל: בדרך כלל מגיעות משפחות שבורחות מאיזה שהיא מצוקה, אלימות במשפחה, סמים, נפילה כלכלית, גירושים, הם מחפשים מקום שבו תמיד תהיה להם עבודה והם יוכלו לשנות.

<דרורי גניאל: הם לא נעצרים בדרך, לא בדימונה ולא בירוחם, הם מגיעים למקום הכי רחוק.

<דרורי גניאל: משפחה שמגיעה כמשפחה גרעינית, אין אף אחד, אין תמיכה של מעגלים, זה מחייב אותנו בהיערכות שונה לחלוטין.

<דרורי גניאל: יש לנו פה היערכות, לא ניכנס אליה כרגע, מאוד מיוחדת להתמודד עם אלה שמגיעים, איך עושים את זה.

<דרורי גניאל: אם זה מועדונים, מה אנחנו מאפשרים להם, איך אנחנו רוצים שהם יגדילו את פעילות הפנאי בכל זאת.

<דרורי גניאל: אבל הרבה מאוד תושבים נמצאים פה על תיקים, ברגע שהבעיה קצת נפתרת הם עוזבים.

יעקב מרגי: ולפעמים המשרד תקוע בקונספציה שאם הגשת עד תאריך מסוים - - -

<דרורי גניאל: נכון מאוד.

יעקב מרגי: אפשר לפתור את זה.

<דרורי גניאל: זה עוד ניחא.

יעקב מרגי: עם טיפול אישי וזה אפשר לפתור.

יעקב מרגי: אישי, פרטני, אפשר לפתור.

<דרורי גניאל: עיריית אילת שמה המון שעות, מאות שעות, רק לצורך הסוגיה הזאת.

<דרורי גניאל: אני אתן דוגמה לתלמידים שמגיעים במשך שנה.

<דרורי גניאל: בשנת הלימודים הקודמת קלטנו את התלמידים האחרונים ב-16 ביוני למניינם, שבועיים ל - - - ולא עזר, דיברתי עם ההורים, אמרתי 'תקשיבו, תאשפזו את הילדים אצל סבא וסבתא, שרק יקבלו את התעודה'.

<דרורי גניאל: אנחנו קלטנו עכשיו, בכיתה י"ב, שלושה ילדים.

<דרורי גניאל: עכשיו.

<דרורי גניאל: אני לא צריך להגיד לך מה המשמעות של זה בהתמודדות של בית הספר.

<דרורי גניאל: חלק מזה זה האפיון של הסוג של האוכלוסייה שמגיעה, והם הרבה פעמים ממשפחות עם מורכבות מאוד גדולה והילדים בכלל לא רצו לעבור, והחלק השני זה הזמן שבו זה קורה, שזה מחייב אותנו כמערכת חינוך למצוא את הפתרונות, לא אחר כך להסביר למה לא יצא לנו - - -

מאיר יצחק הלוי: אז מה ביקשנו?

יעקב מרגי: חוץ מחינוך, משרדי ממשלה אחרים, מה שקשור לדוגמה לרווחה ודברים אחרים, יש מענה?

<דרורי גניאל: ברווחה כן.

מאיר יצחק הלוי: אבל יש לנו תקנים שלא מאוישים, מבחינת עו"סים.

<דרורי גניאל: יש חוסר כוח אדם.

יעקב מרגי: אבל מענים לאותם ילדים אם צריך?

<דרורי גניאל: בחלק הזה כן, למרות קוצר היריעה.

מאיר יצחק הלוי: היושב ראש, הבעיה המרכזית שמאיימת על העיר אילת זה מחסור בכוח אדם פרופסיונלי איכותי.

מאיר יצחק הלוי: אין פה משחקים.

מאיר יצחק הלוי: לא יעזור שום דבר.

מאיר יצחק הלוי: כשאנחנו באנו לעמירה חיים ואנחנו אומרים לה, 'תקשיבי, אין עיר שבמהלך השנה קולטת מספרים כאלה', אין עיר כזו, לא תמצאו, לכן מה אנחנו מבקשים?

מאיר יצחק הלוי: גם ככה הסדין מתוח עד תום.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו עכשיו ארבע מורות, שתהיינה בריאות, בהיריון, שני מורים עם לומבגו, הם לא עובדים, הם עובדים 130% משרה, זאת אומרת המחסור זה לא מחסור של מורה, זה מחסור של מורה וחצי כשהמורה עם לומבגו או מורה בהיריון, בגלל שאתה דוחס להם יותר ויותר שעות.

מאיר יצחק הלוי: באנו ואמרנו שימו לנו שפיל, כמו בגנון, מורה סבב.

מאיר יצחק הלוי: אבל מורה, לא שמרטפייה, כדי שנדע ואז ברור לנו לגמרי שהמורה הזה יעבוד בפול טיים ג'וב, אין שום בעיה.

מאיר יצחק הלוי: תוסיפו לנו - - -

יעקב מרגי: אתה יודע לתרגם את זה לשעות?

<דרורי גניאל: בוודאי.

יעקב מרגי: תעשה את זה ברמה סבירה.

יעקב מרגי: היום, כמו בבית משפט, תעשה משהו מוגזם כל התביעה תידחה.

<דרורי גניאל: לא, אני אעשה שיקוף של המצב.

יעקב מרגי: משהו במידה ובמשורה.

יעקב מרגי: אין מה לעשות, המערכות הן מקובעות לפי שטנץ, כדי לצאת מהקופסה אתה צריך לפעמים פעולה ידנית, לא אוטומטית.

יעקב מרגי: בואו ננסה לעשות פעולה ידנית.

מאיר יצחק הלוי: אז נעלה את זה.

מאיר יצחק הלוי: זה דבר שהוא היום האתגר הכי גדול שלנו.

מאיר יצחק הלוי: אתמול הילדים, הם פשוט מדהימים, ישבה שם ילדה אחת, מאיזה מסגרת?

מאיר יצחק הלוי: מאלפא, אתה שומע ילדה מדברת, אתה נמצא בספרות אחרות.

יעקב מרגי: לא, אין ספק, ישבתי בשולחנות הדיון העגולים האלה - - -

מאיר יצחק הלוי: והיא אומרת, 'אני רוצה ללמוד א', ב', ג',', המערכת - - - סליחה שאני מציף את הבעיות, כי באמת אתה ביקשת פרגמטיזם, בעיה נוספת, חסרון הקוטן.

מאיר יצחק הלוי: חיסרון מאוד מאוד קשה לנו, בכל תחום יש לנו מספרים קטנים, מספרים קטנים לא נמצאים בתוך מערכת התקנון של משרד החינוך.

מאיר יצחק הלוי: לדוגמה, אני תמיד נותן דוגמה שנמאס לשמוע אותה ממני, הדוגמה שלפני הרבה זמן הלכתי לבקר בבית ספר שהיו בהם ילדים עם ליקויי ראייה, ילדים עיוורים.

מאיר יצחק הלוי: באתי לבית הספר, אמרתי 'תגידו, מה - - -', הם אומרים, 'תראה, אי אפשר לתת להם את כל הטיפול', 'למה?' 'כי הם רק ארבעה', אמרתי ' אני צריך לעוור עוד ארבעה כדי שאני אוכל לתת להם תקנים?', מאיפה אני אביא עיוורים נוספים, מה, אני אביא מעקבה?

מאיר יצחק הלוי: זה כחוט השני בכל המסגרות, מה זה מצריך ממך?

מאיר יצחק הלוי: לאגם כוח.

יעקב מרגי: במקום לעוור עוד ארבעה בוא נפקח עיניים של פקיד אחד.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק.

מאיר יצחק הלוי: הייתה שם אז מפקחת ממשרד החינוך, קראו לה ברכה ברכה, אמרתי נתקשר אליה.

מאיר יצחק הלוי: אם היא הייתה לידי זה היה נגמר באלימות.

מאיר יצחק הלוי: אני אמיתי אומר לך, אמרתי לה 'ברכה, יש ארבעה', היא אומרת 'מצטערת, ראש העיר, אנחנו לא יכולים', אמרתי 'מה לא יכולים?

מאיר יצחק הלוי: מה את רוצה שאני אעשה?

מאיר יצחק הלוי: תגידי לי מה לעשות'.

מאיר יצחק הלוי: יש בירושלים ילדים חירשים וזה, הם נוסעים ליהוד, 40 דקות הם ביהוד בבית ספר מיוחד, אני לאן אקח אותם?

יעקב מרגי: פה אין לך.

יעקב מרגי: זה חוזר סביב הציר הזה, לייחד את העיר.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק.

יעקב מרגי: הקריטריונים האלה שיש להם השפעה ישירה של מרחק לא חלים.

<דרורי גניאל: מה שאמרת אתמול לגבי החיילים, משרד הביטחון, זה משהו אחר.

מאיר יצחק הלוי: ברור, איזה חייל שצריך להגיע הביתה מרחק של 400 קילומטר.

מאיר יצחק הלוי: תראה לי עוד איזה עיר שהחייל צריך לנסוע 400 קילומטר.

מאיר יצחק הלוי: לא הגיוני.

יעקב מרגי: עם המנכ"ל הנוכחי ישבתם?

מאיר יצחק הלוי: הוא היה אצלנו בשבוע שעבר.

מאיר יצחק הלוי: הוא לקח שני דברים, שתדע.

יעקב מרגי: תגיד לי.

יעקב מרגי: אם הוא לקח שניים, אני לא אקח אותם.

מאיר יצחק הלוי: ההיפך, תן לו דחיפה.

מאיר יצחק הלוי: תראה, הוא לא נוגע באקדמיה, זה דיון אחר.

יעקב מרגי: הוא לא נוגע באקדמיה, זה ברור.

מאיר יצחק הלוי: הנושא הגדול שהוא מתלבט זה התקנה.

מאיר יצחק הלוי: אם הוא היה מביא את התקנה, מבחינתי - - -

יעקב מרגי: למה הוא מתלבט בו?

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לך למה.

מאיר יצחק הלוי: הוא מעדיף, לדעתי, לבוא עם הישגים והוא אמר 'הדבר שאני אהיה מוכן זה הנושא של הבינוי'.

יעקב מרגי: כמה תמחרת את התקנה?

מאיר יצחק הלוי: 16 מיליון.

<קריאה: זה היה אז.

מאיר יצחק הלוי: לא משנה, בוא נגיד שגם היום אנחנו הולכים עם זה.

יעקב מרגי: למה הוא לא - - -

מאיר יצחק הלוי: לא יודע להגיד לך.

מאיר יצחק הלוי: הוא לא אמר שלא, אבל מה שהוא נתן להבין בדיון איתו שנושא הבינוי, פערי הבינוי, מה שהיה פעם אזור ח' ואופציה אחרת, זה הוא מוכן להביא להצעת מחליטים, להחריג את העיר אילת, אם תרצה להחזיר את מה שהגדרנו אזור ח', זה מה שהוא אמר.

מאיר יצחק הלוי: הוא אמר, 'עם זה אני יודע להתמודד'.

יעקב מרגי: הוא יביא הצעת מחליטים על הבינוי?

מאיר יצחק הלוי: כן, זה מה שהוא אמר לנו פה.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו, אם אני הייתי מצליח להביא את התקנה, בתוך התקנה יושב נושא כבר של - - -

יעקב מרגי: אני יכול לקבל טיוטה?

מאיר יצחק הלוי: בתוך התקנה, היושב ראש, יש את הנושא של הבינוי, אבל היא לא מספיק מפורטת.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב, עת רצון היא לנו.

מאיר יצחק הלוי: היום דן להב עובד מול לנקרי ומוניק להביא הצעות מחליטים ממשרדי הממשלה, אולי בגלל שהם לא הצליחו לקדם את התכנית האסטרטגית בגלל שי באב"ד, בוא נקרא לילד בשמו.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נילחם, לא מוותרים.

מאיר יצחק הלוי: היום הוא מלקט, מה שנקרא, הצעות מוסכמות, שאין להן מה שנקרא כסף תוספתי, כי במקרה הזה המשרד מוכן.

יעקב מרגי: זה לא כסף במשרד החינוך.

יעקב מרגי: 16 מיליון, פותר לך את כל הבעיות הייחודיות שלך.

יעקב מרגי: זה לא כסף.

מאיר יצחק הלוי: האוצר צריך להגיד כן, זה הכול, ושמוליק צריך להגיד כן.

<קריאה: אם הוא יגיד כן גם את זה אפשר להכניס ל - - -

מאיר יצחק הלוי: הלוואי.

יעקב מרגי: כל הצעת החוק שלי בוועדת שרים, מה שנקרא דורנר, שילוב חינוך מיוחד, אבל אני מצמיד אותה לנוסח המצ'וקמק של המשרד.

יעקב מרגי: זו ההסכמה, הם לא רצו להביא לי את כל דורנר.

יעקב מרגי: הולכת להיות רפורמה קטנה בתחום החינוך המיוחד, זה 400 מיליון ₪.

מאיר יצחק הלוי: קטנה.

יעקב מרגי: וזה לא מגרד את הרפורמה.

יעקב מרגי: פה 16 מיליון ₪ לפתור.

יעקב מרגי: זה לא כסף.

מאיר יצחק הלוי: נכון.

יעקב מרגי: מה שבשעות זה בכלל לא בעיה, משהו שמוגדר שעות תקן, אין לו בעיה, זה משאבי החינוך, זה פריסה, הוא לא מביא מהאוצר בכלל.

יעקב מרגי: הפול מתוקצב, יש רזרבה של שעות.

יעקב מרגי: אתה אומר, הצעת מחליטים לגבי בינוי?

מאיר יצחק הלוי: כן, זה מה שהוא אמר פה.

יעקב מרגי: מה השני?

מאיר יצחק הלוי: הסיפור של התקנה הוא אמר שהוא יבדוק, ביקש מזה.

מאיר יצחק הלוי: אני לא רואה את ההתמסרות שלו לעניין, אבל הלוואי שאני טועה.

מאיר יצחק הלוי: זה דבר שדיברנו בוועדה אצלך, שנראה איך אנחנו - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה שנקפוץ לבריכה?

יעקב מרגי: תביא לי את זה בצורת הצעת חוק, סיכמנו את זה.

יעקב מרגי: על מה דיברנו שאתה נותן הצעת חוק?

מאיר יצחק הלוי: הצעת חוק דיברנו גם על התקנה וגם על אזור ח'.

יעקב מרגי: ח', אתה אומר שהוא הולך להביא לך בבינוי - - -

מאיר יצחק הלוי: כן.

יעקב מרגי: תן לי את התקנה בצורת הצעת חוק.

יעקב מרגי: אם קשה לך אני אקח את המתמחה שלי.

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע איך עושים את זה, אבל נעשה את זה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יכולים להביא את התקנה כהצעת חוק?

יעקב מרגי: זה לא סיפור.

יעקב מרגי: אני אקח את זה.

<קריאה: זה הצעת חוק ממשלתית או הצעת חוק פרטית?

יעקב מרגי: פרטית.

יעקב מרגי: הוא לא יקבל אותה.

יעקב מרגי: הוא יגיד לך תוריד הצעת חוק, אני אעשה תקנות.

מאיר יצחק הלוי: הם צריכים אותה.

<דרורי גניאל: בתקציב של 25 מיליארד, כמה?

<קריאה: יותר, 60 מיליארד.

<דרורי גניאל: בבקשה, מה זה 15 מיליון?

<דרורי גניאל: הם לא יידעו שזה - - - וזה כבר סוכם שזה יהיה - - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה טרגי?

יעקב מרגי: שככל שהשרים ותיקים הם לא למדו את ה - - - זה לא בדיחה.

יעקב מרגי: לפעמים כשאתה בא לאוצר הוא אומר לך 'קיבלת', אתה משתגע, אתה אומר, הייתי שם, ואז אלי ישי אמר לי את זה, ככה הוא אומר, זו לא המצאה שלי, 'כשאתה יוצא מבסוט מהאוצר, נתן לך לחמנייה עם נקניקייה בפנים, מרח אותה בחרדל, רק לא שמת לב שהשאיר חוט, אתה לוקח הוא מושך לך את החוט'.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב, אתה אומר 60 מיליארד, האוצר יודע שיש לו אוטומטית 15%-10% חוזרים אליו.

יעקב מרגי: בכל הסעיפים, הייתי עדין, במשרד החינוך.

יעקב מרגי: בבינוי, כשאני הייתי בממשלה, הרביצו את התקציב הגדול לבינוי, כמה יושם?

יעקב מרגי: כמה נוצל?

<קריאה: 85%?

יעקב מרגי: 20%.

יעקב מרגי: מאז, אם היה אז מיושם היה עוד כסף היום.

יעקב מרגי: עכשיו, בגלל שלא יישמו כתבו תכנית חומש, לקחו את הפול הזה ובנו תכנית חומש לבינוי.

יעקב מרגי: האוצר, כשהוא נדיב הוא יודע איפה אתה יכול ליישם, איפה אתה לא יכול ליישם.

יעקב מרגי: אז כל הרשויות יש להן קרקע זמינה.

יעקב מרגי: גם הקטע של - - - יש לו 60 מיליארד, אם יודעים לנצל את זה כמו שצריך, אפילו הנושא הכי כואב בחינוך, שאת השעות אפילו לא מנצלים.

יעקב מרגי: שעות זה פגיעה בבשר החי של הילדים.

יעקב מרגי: ואם כבר נותנים שעות למוסדות ולרשתות וזה, אני לא רוצה להגיד לך על מה זה הולך ואין בקרה.

יעקב מרגי: זו הבעיה.

<אלי לנקרי: זה חלק מהתרגילים של האוצר ובסוף הם הרבה פעמים מצליחים להשפיע על ההחלטות.

יעקב מרגי: אני לוקח את התקנה, מתרגם אותה לחוק.

מאיר יצחק הלוי: אוקיי, מצוין.

מאיר יצחק הלוי: הכנו לכם את החומר, יש לכם את זה.

יעקב מרגי: יש לי את התקנה.

מאיר יצחק הלוי: עוד פעם, רק כדי שנחדד את זה, מה שאתם אישרתם לנו בסוף, העלינו את זה מ-100 ל-200, ואז משה שגיא הסכים שהכסף בא לקופת הטיול ולא לקופת ההורה.

מאיר יצחק הלוי: דיברנו על זה.

מאיר יצחק הלוי: רק צריך ש - - -

יעקב מרגי: לא, ביקשת הבהרה, בדקתי, הוא אמר חד משמעית.

מאיר יצחק הלוי: מול מי אתה?

מאיר יצחק הלוי: גם מול משה?

יעקב מרגי: מול המנכ"ל.

מאיר יצחק הלוי: גם פה הוא אמר את זה, רק אני תמיד פוחד מרמת החלחול למטה, לראות שבסוף בסוף בסוף משה שגיא צריך לתת את הוראת התשלום.

מאיר יצחק הלוי: אז אני אדבר איתו גם כן עוד פעם, כדי לדעת, להרגיע את ההורים.

מאיר יצחק הלוי: כשאייל תפס אותי, יושב ראש הוועד, זה מה שעניין אותו, ובצדק.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מדברים על להעביר את ה-200 לטובת קופת ה - - - מול הדיווח, לא צריך - - -

יעקב מרגי: ימי הטיול זה - - -

<קריאה: 200 שקלים לעיבוי תכני הטיול.

מאיר יצחק הלוי: מה בעצם רצינו?

מאיר יצחק הלוי: ילד אילתי, שיהיה לו טיול כמו ילד באר שבעי.

מאיר יצחק הלוי: זה הכול.

מאיר יצחק הלוי: לא ביקשנו כלום יותר.

מאיר יצחק הלוי: לא אמרנו 'תעשו לנו מערופים'.

יעקב מרגי: הוא יוצא ליומיים, הולך לו יומיים נסיעות.

מאיר יצחק הלוי: אצלנו ילד כזה, אתה נוסע לטיול זה יום שלם.

מאיר יצחק הלוי: זה ההבדל.

מאיר יצחק הלוי: אלי, יש נושאים נוספים?

<אלי לנקרי: אני רק רוצה לחזק את הסוגיה הזאת, כי תמיד, אתה יודע, באות טענות מהאוצר, אתה תשמע אותן מן הסתם כשתבוא עם ה - - - הם לא תמיד מקבלים את העבודות שאנחנו מגישים בנושא הזה.

<אלי לנקרי: גם הנושא של מענק האיזון, כמו שאתה מכיר את זה מצד אחר - - - חשוב להדגיש שההשלכות של אותם מאפיינים מיוחדים של העיר אילת זה השלכות שהרבה פעמים תשמע 'זה לא רק אילת', 'זה לא רק זה', 'זה גם מקומות אחרים' - - -

יעקב מרגי: המדינה יודעת לתת מענים, נותנת לגליל מה שצריך לגליל ואת קו העימות, כמו שאתם קו העימות - - -

<אלי לנקרי: חשוב לי להגיד שאנחנו כעיר מתמודדים הכי טוב שרק אפשר עם הבעיות האלה שנובעות מהמאפיינים המיוחדים שלנו.

<אלי לנקרי: לפני שבוע התפרסם מדד שמתפרסם כל שנה, זה מדד היציבות והיעילות של הרשויות המקומיות.

<אלי לנקרי: עיריית אילת מקום שלישי במדינת ישראל ביעילות.

<אלי לנקרי: מה זה מדד היעילות?

<אלי לנקרי: זה איך עירייה מצליחה לספק שירותים מקסימליים במינימום משאבים.

<אלי לנקרי: יש שם חמישה פרמטרים, פרמטר של גבייה, פרמטר של יחס חוב, יש שם חמישה פרמטרים, בכל הפרמטרים האלה אנחנו תמיד בין המקום הראשון למקום החמישי בארץ.

<אלי לנקרי: זאת אומרת שיש כאן עירייה מאוד יעילה, אי אפשר לטעון כלפי העירייה 'אתם לא יעילים, תתייעלו', אנחנו הכי יעילים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: באוצר זה לא מעניין, תהיה יעיל - - -

<אלי לנקרי: אבל אז אנחנו באים, אתה יודע.

יעקב מרגי: בכל מקרה זה - - -

<אלי לנקרי: זה נכון, אבל אנחנו באים נקיים, עם מצפון נקי בעניין הזה ואנחנו אומרים שאנחנו עושים את כל מה שאנחנו יכולים.

<אלי לנקרי: אגב, אנחנו בחרנו, מתוך בחירה, לא להיכנע לאתגרים ולחולשות ולחסרונות שיש לנו כתוצאה מהמאפיינים הללו, אנחנו מתמודדים איתם.

<אלי לנקרי: כל דבר שיש לנו יתרון יחסי הכי קטן אנחנו מנצלים אותו עד הסוף.

<אלי לנקרי: בחרנו להתמודד עם הנושא של ניצול אנרגיה ועצמאות אנרגטית, דרך המהלך הזה אנחנו חוסכים מיליונים.

<אלי לנקרי: אותו דבר בנושא של חיסכון במים, מה לעשות, אין לנו גשמים, כדי להשקות את הגינון שלנו, כדי להשקות את הגנים הציבוריים שלנו אנחנו משלמים כאן פי שניים מכל עיר במרכז הארץ, אז מה עשינו?

<אלי לנקרי: הכנסנו טכנולוגיות הכי מתקדמות שיש להשקיה וחסכנו שישה מיליון שקל בסיפור הזה.

<אלי לנקרי: זה מראה כמה עיריית אילת היא באמת עירייה יעילה ומנצלת כל יתרון.

<אלי לנקרי: מילה אחת לגבי האקדמיה ואני רוצה לקשור את זה, ברשותך, לעניין של התעסוקה כאן, כי יש קשר ישיר בין האקדמיה לתעסוקה, בין היכולת לייצר כאן, להרחיב כאן את מקורות התעסוקה, לגוון את מקורות התעסוקה וגם להשאיר את בני אילת כאן.

<אלי לנקרי: אקדמיה חזקה, אקדמיה שיודעת לתת מענים לאופק שלנו מבחינת גיוון מקורות התעסוקה והאפשרות להביא לכאן חברות הייטק ואפשרות להביא לכאן, לפחות בנושאים שיש לנו יתרון יחסי, אנחנו מקדמים עכשיו, גם כחלק מהחלטת הממשלה, את כל הנושא של ביו טכנולוגיה ימית, כי גם כאן זיהינו שיש לנו יתרון עצום בחקלאות ימית וביו טכנולוגיה ימית.

<אלי לנקרי: אנחנו רוצים לתת לזה מענה בקמפוס גם אצלנו.

<אלי לנקרי: עכשיו מדברים על הקמת מחלקה או פקולטה לחקלאות ימית, חושבים על חיפה בעניין הזה, למה חיפה?

<אלי לנקרי: מה חסר לחיפה?

<אלי לנקרי: לאילת יש את כל היתרונות, יש לה את מכוני המחקר הכי טובים שיש ויש כבר אוניברסיטה.

<אלי לנקרי: אם להקים מחלקה לביו טכנולוגיה וחקלאות ימית זה רק באילת, זה יחזק את העיר אילת, זה יאפשר לנו להקים את אותו פארק שאנחנו רוצים להקים, הפארק הזה יכול להביא 1,000 מקומות עבודה חדשים וכך אנחנו משדרגים את העיר.

יעקב מרגי: השאלה בנקודה הזו של הפקולטה - - -

<דרורי גניאל: זה סוג של החלטה לאומית, זה לא החלטה של בן גוריון.

יעקב מרגי: בפקולטה לחקלאות ימית ונושא של תארים בתיירות הרמתם ידיים?

<דרורי גניאל: לא.

יעקב מרגי: זה הפיך?

<יניב פוריה: אין הרמת ידיים.

יעקב מרגי: לא, לא שאלתי נכון, זה הפיך?

<יניב פוריה: אין הרמת ידיים, יש שינוי מגמה.

<יניב פוריה: הייתי בבאר שבע, עד כה - - -

מאיר יצחק הלוי: הוא באר שבעי, דרך אגב.

<יניב פוריה: ואני גם תיכף אתייחס לזה, כי אין דינה של אילת כדינה של באר שבע ואני תיכף אסביר לך ואני אדגים לך את זה עם מה שקורה לנו מתחת לבית כדי שתבין ותרגיש.

<יניב פוריה: יותר חשוב מלהבין כאן חשוב להרגיש.

<יניב פוריה: לא היו בוחרים מישהו עם הצורה שלי כדי להרים ידיים, אנחנו הולכים עכשיו לשטח אחר.

<יניב פוריה: אם עד כה היה באר שבע, לא התקבלת לבאר שבע, תוריד 50 נקודות פסיכומטרי, תוריד 100 נקודות פסיכומטרי תתקבל לאילת, אני עכשיו עובד על שינוי כל המגמה הזאת.

<יניב פוריה: התפתחו פה חוגים שהם לא יהיו זהים לבאר שבע, הם יהיו שונים, ייחודיים, מבודלים, בצורה כזאת שטובה לעיר אילת, אחת, טובה לעם ישראל, שתיים.

<יניב פוריה: הסיבה שאני פה באילת כי כמו שרעייתך לא ממש תשמח היום שהיא תגיע - - -

מאיר יצחק הלוי: לא בגלל אילת.

<יניב פוריה: ואני נשוי למישהי שעושה לי גם טבלאות על המקרר, 'אתה היית עכשיו באילת שלושה ימים'.

יעקב מרגי: אתה רוצה להתחרות?

<יניב פוריה: כן, אני רוצה להתחרות.

<יניב פוריה: מחר נפגיש את שתיהן ונראה.

יעקב מרגי: 30 ומשהו שנים היא אומרת לי 'אני חיה כמו חד הורית'.

<יניב פוריה: אני בדרך ל-30.

יעקב מרגי: הילדים אומרים 'אבא של שבת'.

<יניב פוריה: ועוד איך מכיר את זה.

יעקב מרגי: עזוב להתחרות, אתה קח את שלך - - -

<יניב פוריה: בדיון הקודם הוא נתן לי מחמאה.

<יניב פוריה: עכשיו אני רק רוצה להכניס, לדבר על באר שבע ושתבין את ההבדל.

<יניב פוריה: בנו לנו רכבת, בנו לנו גשר מהרכבת לקמפוס, מהרכבת לבית החולים, מהרכבת לפארק המדע.

<יניב פוריה: אנחנו נורא מתגאים בזה.

<יניב פוריה: מה שאף אחד לא יודע ולא מדברים עליו, אבל לא אכפת לי להגיד את זה גם בדלת פתוחה - - -

יעקב מרגי: שזה פיל לבן.

<יניב פוריה: לא, לא שזה פיל לבן, שמה שקורה בעצם, באר שבע היא לא פריפריה, כי כשאני מתקשר למרצה ואומר לו 'בוא תלמד', אז הוא אומר 'נהדר, תוך שעה ועשר דקות אני מגיע, זה פחות מהפקקים בתל אביב', כשאני אומר לו 'בוא לאילת', הוא אומר לי - - -

יעקב מרגי: אני זיהיתי את המגמה, את - - -

<יניב פוריה: רגע, כש - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך באינסרט אחד.

יעקב מרגי: ביבי, בישיבת הממשלה דיבר על הקטע של תשתיות, תשתיות, תשתיות, הוא רצה לבטל את הפריפריה והוא הצליח.

יעקב מרגי: לגבי באר שבע אני מסכים איתך, באר שבע היום היא לא פריפריה.

יעקב מרגי: אם אני יוצא בשש בבוקר לירושלים, בחמישה לשבע אני בהר חוצבים זה לא פריפריה.

יעקב מרגי: לכן גם הקטע של התקוות מעיר הבה"דים, זה אחד הפרמטרים.

<יניב פוריה: אני ואתה פותחים את הדלת, יש לנו חמישה מוסדות אקדמאיים, אוטוטו שלושה בתי חולים פלוס מינוס, אני אומר את זה בצער רב, פה אין.

<יניב פוריה: אני אומר בצער רב, אני לרגע אלבש את הכובע האקדמי, שני פרמטרים היום משפיעים על תושב מדינת ישראל בהחלטה אם הוא נשאר בעיר מסוימת או עובר לעיר אחרת, אם יש לו את הכוח הכלכלי, חינוך ו - - -

יעקב מרגי: תעסוקה.

<יניב פוריה: לא תעסוקה, אני מבקש לחבר אותך דווקא לראש היהודי, חינוך ובריאות.

<יניב פוריה: עיר שמנצחת בשני המדדים האלה תשרוד, עיר שלא מנצחת לא תשרוד.

<יניב פוריה: אני אתחבר רגע לילד מאתמול ואני אתחבר גם אליך, עיר שלא מנצחת בשני הממדים האלה תתייבש, זוכר שדיברת אתמול על השער הדרומי?

<יניב פוריה: לא יהיה פה שער דרומי.

<יניב פוריה: כאן אני תומך לחלוטין במה שאמר סגן ראש העיר, אבל צריך ללכת רחוק יותר מביולוגיה ימית, צריך להביא לפה את המחלקה לניהול הכי טובה לארץ ויבואו עם זה מסות של סטודנטים.

<יניב פוריה: וצריך להביא את המחלקה לפסיכולוגיה הכי טובה בארץ, למה?

<יניב פוריה: כי נבדל אותה, כי אם אחר כך החוק שאתה דיברת עליו, שהתברר שיש גם איזה תכנית 100 מיליון השקל, כי ביקשת סכומים, התברר שיש כזאת תכנית שהוגשה, אני לא בטוח שאני מסכים לפירוט, כי אני צריך להביא לפה - - - אני לא רוצה להיות כמו כולם, לא רק שאני רוצה להיות שונה, אני רוצה להיות יותר טוב, אני רוצה להביא לפה סלבריטיז, אני רוצה שהאמא ברעננה תגיד - - -

יעקב מרגי: אני מתחבר ל - - -

<יניב פוריה: כדי להביא לפה את המגה סטאר אני גם צריך לשלם.

<יניב פוריה: אני אגיד לך בכנות, אנחנו מאוד שמחים שהגעת לפה, אבל אתה היום תרגיש את העייפות.

<יניב פוריה: כשמלמד אצלי מגה סטאר, מחר ביום שישי, לא יודע מה הלו"ז למחר, אז אתה תרגיש את העייפות - - -

יעקב מרגי: אתה יודע, אני כל חיי על הכבישים.

יעקב מרגי: מאז שהשתחררתי מצה"ל לא עבדתי בבאר שבע.

יעקב מרגי: קודם כל עבדתי בכור, עם האוטובוס זה שעה משהו.

יעקב מרגי: אחר כך, גם כשהייתי ראש מועצה בבאר שבע, הייתי גם מנכ"ל מפלגה וחרשתי.

יעקב מרגי: לצערי הרב אני כמו נרקומן.

יעקב מרגי: כשאני בפגרה אני חולה, כשאני עובד - - - התיאוריה שלך נכונה על הסטנדרט, לא עליי.

<יניב פוריה: אוקיי, המרצה הסטנדרטי אחר כך בא ואומר 'תשמע, אתה הרסת לי עוד יום'.

<יניב פוריה: החשיבות של האקדמיה פה היא לא במאמרים, אני לא מתבייש לומר את זה, היא בחשיבות, כי אחרת הבריאות והחינוך לא יצמחו קדימה.

<יניב פוריה: אני הכי בעד, לא ביולוגיה ימית, אני הכי בעד חקלאות ימית כי שם אני רואה את העתיד של עם ישראל ובכל מה שיבוא מן הים ובכל מה ש - - - אם אתם תיתנו לנו את היכולת אנחנו ניקח בכל הכוח.

<יניב פוריה: אין להרים ידיים, להרים ידיים כדי להוריד ולהוציא את האקדח.

מאיר יצחק הלוי: אני מציע, פרופ' פוריה, ואני אומר את זה ליושב ראש, לי אין ספק אחרי הישיבה שהוביל היושב ראש בנושא האקדמיה שצריכים ללכת לחקיקה.

מאיר יצחק הלוי: אני לא רואה קונסטרוקציה אחרת, אנחנו לא יכולים להיות שבויים בידי, לא פרופ' זילברשץ, לא פרופ' כרמי ולא אף אחד.

מאיר יצחק הלוי: צריך להוביל את זה לחקיקה שהכותרת שלה זה - - -

יעקב מרגי: זילברשץ זה חקיקה, היא תחייב אותה.

יעקב מרגי: בן גוריון, אתה צודק, לבן גוריון יש גם את השיקולים שלה.

יעקב מרגי: יש ירידות של מספרים בתארים ראשונים, יש את הנושא הכלכלי.

יעקב מרגי: אתה צודק, אסור להיות תלוי בה.

מאיר יצחק הלוי: לכן אמרתי, הדרך שאני רואה זה רק דרך חקיקה במקרה של האקדמיה.

<יניב פוריה: גם הרקטור של האוניברסיטה, אם אתה זוכר את הישיבה, בא ואמר 'תומך ברעיון הזה', הרעיון הוא באמת חקיקה שתבטיח - - -

<דרורי גניאל: לכן הנושא הוא לאומי ולא לוקלי בן גוריוני.

<יניב פוריה: זה היה צריך להיות פרויקט במשרד ראש הממשלה.

<יניב פוריה: זה משהו שצריך לאגד מסביבו משרדים ולהסתער קדימה.

יעקב מרגי: אין ספק שזה ברמה הלאומית, שזה פה סעיף בחינוך, עוד תקנה, עוד זה, בהחלטה לאומית, חוק אילת, או הצעת מחליטים של הממשלה, נקודתית לאילת שבאמת תכיל ותקיף סביב הציר הזה, הייחודיות שלה, את כל ה - - -

<דרורי גניאל: כל הזוויות.

<אלי לנקרי: אני רוצה רק הערה אחת בעניין הזה, כי אני חושש שהדברים ייפלו בין הכיסאות - - -

מאיר יצחק הלוי: אני עולה לשידור רדיו במקרה.

<אלי לנקרי: יש עכשיו, כתוצאה מהתכנית האסטרטגית שהתחילה כאן ושנתיים מנסים להביא אותה לידי הצעת מחליטים ויש חילוקי דעות מאוד גדולים.

<אלי לנקרי: נוצר מצב עכשיו שיש עדיין על השולחן את הצעת המחליטים, כלומר יש הצעת מחליטים, חמישה או שישה משרדי ממשלה, זה מוסכם.

<אלי לנקרי: אין שם כסף גדול, אין שם את התכנית שאנחנו רצינו, זה מאיגרא רמה לבירא עמיקתא עם הסיפור הזה, זה פער באמת של שמים וארץ בין מה שהוחלט כאן בתכנית האסטרטגית, שהוביל משרד האוצר בעצמו ומשרד ראש הממשלה, לבין מה שיש היום, אבל אנחנו אומרים, מה שיש היום יש פלטפורמה לפחות להעביר הצעות שעומדות על הפרק לעיר אילת.

יעקב מרגי: מי מרכז את זה בשם הממשלה?

<אלי לנקרי: קודם כל מי שריכז את זה לאורך כל הדרך זה שי באב"ד, מנכ"ל משרד האוצר, אלא שהוא הלך, אתה יודע, ככל שחלף הזמן ההצעה קטנה, הלכה והוקטנה, מטעמים כמובן תקציביים.

<אלי לנקרי: הם אמרו 'אתם רוצים את ההצעה הגדולה?

<אלי לנקרי: תוותרו על ה - - -', שמעתם את זה.

<אלי לנקרי: לכן אנחנו שם, אבל יש פלטפורמה, כלומר זה נמצא.

<אלי לנקרי: אם אפשר היה היום, כמו שיש שישה משרדי ממשלה שכבר מסכימים ולאוצר לא אכפת כי לרוב זה לא כסף תוספתי, יש חלק שהוא כסף תוספתי שהאוצר מסכים עליו, החלק האחר זה משרדי ממשלה שמסכימים ויש כבר טיוטות, הצעת מחליטים לכל משרד ממשלה מוכנות.

<אלי לנקרי: כרגע אני חושב שאם אפשר להעביר דרך הצעת המחליטים הזו, במהירות הכי גדולה שרק אפשר, כי זה עומד על השולחן כרגע, גם הסכמה של משרד החינוך להכניס את כל הנושאים הללו דרך הצעת המחליטים, לפי דעתי זו הדרך הכי קצרה.

יעקב מרגי: אתה אומר אם כבר עושים הצעת מחליטים על הבינוי, להכניס את כל התקנה.

<אלי לנקרי: כן, כי אני אומר, הצעת חוק אפשר, אני חושב שהתרגיל שאתה רוצה לעשות הוא מאוד חכם, לפי דעתי הוא ארוך מאוד.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: אם אני אצליח לשכנע אותו מה טוב.

<אלי לנקרי: אם תצליח לשכנע אותם עכשיו לבוא אל תוך הצעת המחליטים הזו עם הצעה של משרד החינוך, שלושה סעיפים, האחד זה נושא הבינוי , שתיים זה נושא התקנה, שלוש זה נושא האקדמיה, זה כבר מוכן, בבסיס ההצעות האלה מוכנות ויש נוסח מצוין לעניין הזה, אני חושב שאם נצליח להיכנס ל - - -

יעקב מרגי: על האקדמיה אין.

<גל הפנר: נכון.

<גל הפנר: אני רציתי לבקש, בגלל שאנחנו מתעסקים בעניין האקדמיה רק, אם אפשר - - -

יעקב מרגי: - - - אנחנו יודעים פחות או יותר מה, בינוי אנחנו יודעים מה זה, האקדמיה, לא יודע איזה החלטה צריכה להיות כדי להביא את השינוי המיוחל.

<אלי לנקרי: תראה, גם החלטה שאומרת שאנחנו הולכים לבחון או לעשות עבודה, אבל עבודה רצינית, להכניס את זה בהתחלה בתוך הצעת המחליטים כמחויבות של המדינה לעשות כאן משהו עם האקדמיה בעיר אילת.

<אלי לנקרי: קודם כל איזה שהוא סעיף, לצד זה אני אומר אחר כך, אם מקדמים הצעת חוק מה טוב - - -

<גל הפנר: בלי קשר להצעת חוק אתה אומר?

<אלי לנקרי: בלי קשר.

יעקב מרגי: בלי קשר, זה במקביל.

יעקב מרגי: תמיד זה יהיה ברמה הצהרתית פלוס מנדט למל"ג להשלים תכנית.

<אלי לנקרי: בדיוק, וזה מנוסח אגב, בהצעת המחליטים.

יעקב מרגי: - - - להכניס מספר מהפרקטיקה.

יעקב מרגי: אני פשוט חי שם והייתי שם, תכניס - - - זה יידחה.

יעקב מרגי: זה גרנדיוזי, מה שהוא הציע עכשיו.

יעקב מרגי: חייבים מבחינת הדנ"א, צורת החשיבה של פקיד, בכל הצמתים האלה, זה מהפכני.

יעקב מרגי: אני קונה את זה - - -

<אלי לנקרי: ואחר כך מפה נמשיך?

יעקב מרגי: פשוט אני יודע איך הוות"ת והמל"ג עובדים.

יעקב מרגי: ות"ת ומל"ג, קודם כל יש להם תכנית חומש, הרציונל הראשון, 'דבר איתי בחומש הבא'.

יעקב מרגי: הצלחת לשכנע אותם, צריכים להתחיל דיונים, הם צריכים לרצות לקיים דיון להביא החלטת מל"ג חדשה.

יעקב מרגי: כשאתה איתם תוך כדי כתיבת תכנית החומש ולא הסכימו איתך הם משאירים פתח, מסמיכים את הוות"ת לקיים בדיקה.

יעקב מרגי: יש לי כמה נושאים שאני איתם.

<אלי לנקרי: אני אגיד לך מה אני חושש, היושב ראש.

<אלי לנקרי: החשש שלי שאנחנו נעביר עכשיו הצעת מחליטים בשישה או שבעה משרדי ממשלה, לא להעביר את העניין של החינוך בשלמותו בהזדמנות הזאת, אתה תבוא אחר כך עם זה יגידו לך 'מה אתה רוצה?

<אלי לנקרי: למה לא באת?

<אלי לנקרי: איפה הצעת המחליטים לעיר אילת?' 'מה אתה רוצה?

<אלי לנקרי: עוד פעם העיר אילת?' זה החשש.

יעקב מרגי: אני אנסה.

<אלי לנקרי: אני אראה לך את הצעת המחליטים.

<אלי לנקרי: אני רוצה להראות לך מה כתוב שם ותראה שאפשר עם ניסוח נכון ועמידה במה ש - - - אם מצליחים להעביר את זה בהסכמה של משרד החינוך והאוצר אומר, גם עכשיו כשכתב שי באב"ד במכתב האחרון שלו, הוא כתב במפורש, 'כל מה שיסכימו משרדי הממשלה אנחנו לא נתנגד'.

יעקב מרגי: בטח יורד מתקציב - - -

<אלי לנקרי: ברור, אבל בסדר.

<אלי לנקרי: אבל איך אמרת?

<אלי לנקרי: משרד החינוך זה לא ביג דיל בשבילו?

<אלי לנקרי: זו גם אמירה.

<אלי לנקרי: הם לא אומרים את זה בקלות.

יעקב מרגי: הם לא אומרים את זה בקלות והם דואגים לאחריות התקציבית של כל משרד.

<אלי לנקרי: בדיוק.

יעקב מרגי: זו גם אמירה.

<אלי לנקרי: הם לא היו מוכנים, למשל בנושא של מענק האיזון - - -

יעקב מרגי: אם תנתח את זה זאת אומרת שהוא מכיר בצורך.

יעקב מרגי: יש הכרה בצורך.

<אלי לנקרי: כן, בוודאי.

<אלי לנקרי: ניסחנו גם משהו למשרד החינוך.

<אלי לנקרי: אני חושב שיש שם את כל מה שדיברנו עליו.

<אלי לנקרי: צריך עכשיו לנסח את זה ב - - - אין שם את התקנה, צריך ל - - - פרופ' פוריה, אני נתתי כדוגמה את הנושא של החקלאות הימית.

<אלי לנקרי: ברור שצריך לקחת בראש ובראשונה, לטעמי, את המקומות שיש לאילת יתרון יחסי.

יעקב מרגי: - - - את היחס - - -

<מירי קופיטו: בדברים מסוימים כן ובדברים אחרים, גם היא לטענתם - - - למשל הנושא של לתת מורה לאותם חוסרים, זה נופל על דברים טכניים.

יעקב מרגי: סיפורי סבתא, היא יכולה.

<מירי קופיטו: 'איזה סמל מוסד נשים את המורה', תמצאו.

<מירי קופיטו: שימו על בית ספר אחד שלושה חודשים, אחרי שלושה חודשים תעבירו - - - הרעיון הוא שישבצו מלכתחילה שני מורים עודפים באילת ואנחנו מבטיחים לכם שהם יהיו פול טיים ג'וב.

<מירי קופיטו: הם לא יהיו מחוסרי עבודה אף לא יום אחד.

<מירי קופיטו: על זה זה נופל.

<מירי קופיטו: כל הקטע של התקנה, לדעתי זה מעבר להחלטת מחוז דרום.

יעקב מרגי: לא, תקנה זה לא - - -

<מירי קופיטו: כן, אבל איפה שהיא - - -

יעקב מרגי: אבל היא בדיוק הקטע הזה.

<מירי קופיטו: אבל היא לא - - - היא מבינה את הקשיים, אבל - - -

יעקב מרגי: היא קשה ביישום, שמרנית.

<מירי קופיטו: בסדר, אבל אני מאמינה שהיצירתיות והחשיבה, לשיטתך, מחוץ לקופסה, אמורה לבוא מלמעלה.

<מירי קופיטו: היא תביא את הבעיות, יגידו לה 'תעשי כך, חלוקה, בואו נחשוב על כך', ולדעתי היצירתיות גם צריכה להיות - - -

<אלי לנקרי: חסרה פה אקדמיה.

<קריאה: זה הנוסח האחרון שלך, שקיבלתי ממך.

<מירי קופיטו: היא הייתה בשבוע שעבר עם המנכ"ל, היא גילתה את כל מה שהעלינו.

<אלי לנקרי: לא חשוב.

<אלי לנקרי: תראה, יש כאן הצעת מחליטים.

<אלי לנקרי: משרד התיירות, הדברים עדיין לא סגורים איתו לכן יש כאן גם אמירה כללית לגבי זה.

<אלי לנקרי: יש את הנושא של אנרגיה מתחדשת עם משרד האנרגיה, עם משרד החקלאות, נושא של חקלאות ימית ו - - - יש כאן - - - יש פה תשעה מיליון שקל להקמת הפארק.

יעקב מרגי: הם זזים?

<אלי לנקרי: כן, לא קל, אבל יש שיתוף פעולה.

<אלי לנקרי: יש כאן את הנושא של משרד הכלכלה, יש המשרד להגנת הסביבה, יש כאן את הנושא של התמיכה באקדמיה, תיכף אני אגיד לך מה כתבנו כאן ונחזור רגע לעניין של החינוך קודם כל.

<אלי לנקרי: מה שכתוב פה, זה אגב האוצר כתב, להטיל על שר החינוך לשריין את המקורות והתקציבים הניתנים על ידי משרד חינוך בסך של 28 מיליון שקל בשנה, סכום כולל של 140 מיליון שקל לחמש שנים.

<אלי לנקרי: יש כאן, להשיב את אזור ח' שהיה קיים בעבר, זה נושא - - - ולתקן תקנה מיוחדת לאילת בשל מאפייניה הייחודיים.

יעקב מרגי: מה זה הדלתא?

<אלי לנקרי: לא, זה מה שניתן לשמר את התקציבים הקיימים הנוספים, המיוחדים שכבר קיימים.

יעקב מרגי: התקנה היא מעבר לזה.

<אלי לנקרי: התקנה היא מעבר לזה.

<אלי לנקרי: שהמתמחה יישב על זה, יעבוד מולי, יש כאן את מה שאנחנו חשבנו שצריך להכניס לעניין התקנה.

<אלי לנקרי: יש את העניין של החינוך, מה שהקראתי לך קודם.

<אלי לנקרי: מבחינתי גם אם תהיה אמירה כללית זה גם נכון.

<אלי לנקרי: אתה מכניס את זה למסלול של - - - אם נצליח להעביר כאן את התקנה.

יעקב מרגי: הוא הציע כשהיית בחוץ?

יעקב מרגי: חוץ מהקטע של הצעת החוק שתהווה - - - כבר הולכים לעשות הצעת מחליטים על הבינוי?

יעקב מרגי: בוא נכניס.

יעקב מרגי: כמה שנצליח להכניס.

<אלי לנקרי: מה החשש שלנו?

<אלי לנקרי: שיגידו לנו 'מה אתה נותן עכשיו הצעת חוק?

<אלי לנקרי: עכשיו הייתה הצעת מחליטים לעיר אילת'.

יעקב מרגי: בקבלה אנחנו אומרים, שלושה מפתחות ניתנו, הם בידי הקדוש ברוך הוא, זה גשמים, לידה, חיים והפרנסה.

יעקב מרגי: אז אומרים כשיורד גשם סימן שהעסק פתוח, תבקש על הכול.

יעקב מרגי: כשאנחנו הולכים לפתוח את הצעת המחליטים - - -

<אלי לנקרי: כן.

מאיר יצחק הלוי: אל"ף, תודה.

מאיר יצחק הלוי: יש פה את הכול.

מאיר יצחק הלוי: לפני שאנחנו הולכים אני כתבתי לך פה ביום חגה של אילת, 'לחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך בכנסת ישראל, אני מתכבד להעניק לך אלבום תמונות המספר על התפתחות העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: תקוותי שעבודתנו המשותפת תסייע להמשך פיתוח ושגשוג העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: זו ההזדמנות להודות לך על עשייתך רבת השנים למען העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: בהוקרה ובברכה, מאיר יצחק הלוי'.

מאיר יצחק הלוי: ובעזרת ה', יש לך פה גם את הסמל של הנפת דגל הדיו, יש לך את זה שתניח את זה על שולחנך.

יעקב מרגי: שני דברים, אל"ף, נקבעה עובדה, תרתי משמע, ואמרתי שאנחנו מתחייבים, אמנם לא בדיו, אלא במדפסת לייזר.

מאיר יצחק הלוי: כן, שמעתי גם שמעתי.

מאיר יצחק הלוי: (בישיבה בקמפוס בן גוריון)

<יניב פוריה: ברוכים הבאים.

<יניב פוריה: נוספו בעצם שניים, נוספה ד"ר רותי פרנקל, שהגיעה במיוחד לביקור הזה.

<יניב פוריה: אני אומר ממש במיוחד, יצאה מונית, היא הגיעה לפה, בתום הביקור היא חוזרת כי גם לה מכינים רשימות כמה זמן היא נמצאת בבית וכמה זמן היא לא ואני שמח מאוד להגיד שאני רואה אותה כמה ימים בשבוע כאן.

<יניב פוריה: מימיני נמצא ינקי שבעצם מנהל את כל מה שקורה פה.

<יניב פוריה: אני מאוד שמח על הביקור, אני רואה בביקור הזה חשיבות אדירה, אנחנו מאוד שמחים שהכנסתם אותנו ללו"ז.

<יניב פוריה: אני אומר את זה בכנות מלאה.

<יניב פוריה: למען הסר ספק, אני היום הייתי צריך להיות בכנס, להציג שם שני מאמרים, אתם יודעים על זה, והייתי צריך להתנצל בפני המון חברי סגל צעירים שלהם הכנס חשוב לקידום, אבל כששמענו שאתם מגיעים ביטלנו את הכול.

<יניב פוריה: יש לנו עכשיו חבר סגל שמגיע מירושלים כדי לפגוש אותך בהמשך, שמו ד"ר יניב בלחסן, הוא בדרך מירושלים, זה מבחינתנו מאוד מאוד מאוד חשוב.

<יניב פוריה: אז אני אציג קצת את האני מאמין, שכבר הצגתי אותו פעם פעמיים, אולי עם קצת פחות פאסון, אבל אני רוצה להגיד לאן אנחנו הולכים וכמה זה חשוב.

<יניב פוריה: נתתי לך היום את הדוגמה שאני ואתה כתושבי, היום אני כבר לא כל כך תושב באר שבע, אני גר שבעה קילומטר מבאר שבע - - -

יעקב מרגי: גם אני לא, 25 קילומטר צפונית לבאר שבע.

יעקב מרגי: אני ממושב שדה צבי ליד קיבוץ בית קמה, אבל בנגב.

<יניב פוריה: אוקיי, בנגב.

<יניב פוריה: אז אני יותר קרוב לבאר שבע ואני חייב לשים את הדברים על השולחן.

<יניב פוריה: בוא לא נקרא לזה קשיים, בוא נקרא לזה אתגרים ואני לא מרים ידיים ואחר כך אני אבקש מרותי פרנקל שגם תגיד לך שאנחנו לא מרימים ידיים, מנקודת המבט שלה, כאשר המטרה היא לעשות פה טוב.

<יניב פוריה: עכשיו, מאיפה יבוא הטוב?

<יניב פוריה: וכאן אני רוצה לתת סקירה.

<יניב פוריה: הגדולה של הקמפוס הזה, ואתה יו"ר ועדת החינוך, אז תתקן אותי אם אני טועה, אבל אני מדבר מהכובע של מישהו שבעברו לימד במכללות, לימד בארצות הברית, לימד באנגליה ומלמד בקמפוס בבאר שבע וגם בכובע השלישי ראש המחלקה לניהול מלונות ותיירות באוניברסיטת בן גוריון, בקמפוס בבאר שבע.

<יניב פוריה: אם הקמפוס הזה יפרח וישגשג זה יעשה טוב לכולם.

<יניב פוריה: הקמפוס הזה, כשמדברים על מודלים של הוראה, זה צריך להיות קמפוס בלי גדרות.

<יניב פוריה: אם אתה מכיר את אוניברסיטת בן גוריון, חומות, אנשים עם - - - אני לא יודע אם ראית עכשיו, ממש ככה, אני לא יודע אם אתם מכירים - - -

יעקב מרגי: זה בנייני בטון אפורים, אז תשלים את התמונה.

<יניב פוריה: בדיוק.

<יניב פוריה: הקמפוס הזה, בגלל מאפייני העיר, צריך להיות שונה לחלוטין.

<יניב פוריה: לפני כחודש כמדומני היה פה ראש העיר ואנוכי, נתנו פה פרסים לנשים שמשתתפות בפרויקט 'משכילה'.

<יניב פוריה: בעיר הזאת יש 21.6% מהמשפחות משפחות יחידניות, כל ילד חמישי בעיר הוא ממשפחה יחידנית חד הורית.

יעקב מרגי: מה הממוצע הארצי?

<קריאה: הממוצע הארצי 8.3%, באילת אנחנו מגיעים ל-22% כבר.

יעקב מרגי: השבוע קיימתי דיון על - - - אני יוצא עכשיו מ - - -

<יניב פוריה: אני אחזיר אותך אחר כך.

יעקב מרגי: ודאי, ודאי.

יעקב מרגי: בבתי המשפט כבר עשו הפוסקים על הורות משותפת, מה עושה הילד שזכאי להסעה בכלל וילד בחינוך המיוחד בפרט, איך הרשויות מסיעות, אף אחד לא נתן את הדעת על זה.

יעקב מרגי: חייבתי אותם תוך 45 ימים לתת לי תשובות איך.

<יניב פוריה: עכשיו, אומרת האמא, 'תמיד ראיתי את השלט לאוניברסיטאות, ברוכים הבאים, אבל למטה, אתם לא רואים, כתוב, פה, אבל לא בשבילי'.

<יניב פוריה: אנחנו אחרים, אנחנו שונים.

<יניב פוריה: דרך אגב, אני באופן אישי את הקריירה שלי התחלתי 400 מטר מפה, המגורים שלי היו פה, אני הייתי העוזר של העוזר של העוזר טבח במלון לגונה, ממש ככה, אני מייצג את הילד הרע בכיתה, את זה שגם אחרי שעבר פציעה בצבא אז אמרו לו 'לך תהיה נהג מונית כי אין לך מה לעשות בשום מקום אחר', אבל אמרתי 'נפצעתי בגב, איך אני יכול להיות נהג מונית?

<יניב פוריה: ' הם אמרו 'ואללה, נקודה חשובה.

<יניב פוריה: אתה יודע מה?

<יניב פוריה: העלית טיעון מעניין, תתחיל, אחרי שתנשור תבוא אלינו ותמשיך'.

<יניב פוריה: זה ברמה המקומית לאמא החד הורית.

<יניב פוריה: אם אתה תנכח איתי בארוחות הבוקר במלון בו אני לן זה בערך כמו תחנת הרכבת בבאר שבע צפון אצלנו בבאר שבע, אתה רואה את כל האנשים עם הידע מגיעים, באים, לצערי הרב היום בבאר שבע אפילו לא דורכים על האדמה, פשוט עוברים על הגשרים, נכנסים לקמפוס, חוזרים לרכבת ויוצאים.

<יניב פוריה: אם אתה תלך פה ברחוב אתה תראה את הצורך בפיזיותרפיסטים, בפסיכולוגים, בפסיכולוגיות, באחים, באחיות, ברופאים וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

<יניב פוריה: אם היא תהיה פה ואם יהיו פה מחלקות מובילות ברמה הזאת זה עוזר ויגרום לאנשים, וכאן חשוב גם המגוון האנושי שיהיה בעיר, להישאר בעיר.

<יניב פוריה: אבל אני לא רוצה להישאר ברמה הזאת, זה בשנתיים שלוש אם אני מקבל לזה את הכוח הכלכלי ואת העזרה, אבל אחר כך קדימה, כמו שיש בכל מיני מקומות בעולם, שבהם הקמפוס דווקא כשהוא רחוק בעיר הוא מאפשר חוויית לימוד וחוויית לימוד טובה יותר, למה?

<יניב פוריה: כי אם יבואו לפה מרצים בעלי שם ואם יבואו לפה סטודנטים, כי אנחנו כאן נותנים את חוויית הלימוד הטובה ביותר ברמה של גודל כיתות, להביא כאלה מרצים, עם כל הצבעוניות - - -

יעקב מרגי: נקבל תוספת משקל?

<יניב פוריה: מתכת, גלאים.

<יניב פוריה: זה יכול לקחת אותנו קדימה וזה ישנה את המיצוב שלנו ואת המיצוב של העיר.

<יניב פוריה: אני חייב להגיד בצער רב, אני קראתי גם את הנקודות שכתובות ב'מה צריך לעשות'.

<יניב פוריה: לא מכירים את הקמפוס הזה בארץ, לצערי הרב.

<יניב פוריה: אני הולך באוניברסיטת בן גוריון בבאר שבע ואני מדבר עם אנשים על הקמפוס והם אומרים לי 'על מה אתה מדבר?

<יניב פוריה: לא ידענו.

<יניב פוריה: איפה אתה עובד?

<יניב פוריה: מה זאת אומרת באילת?

<יניב פוריה: מה אתה עושה באילת?

<יניב פוריה: ' המאמץ פה הוא באמת מאמץ לאומי וצריך לעשות אותו.

<יניב פוריה: יותר קל לי להתחיל את השבוע ולסיים את השבוע ביום אחד בתל אביב ואחר כך עוד חמישה ימים בבאר שבע, לתפוס את קו 37, להגיע, לחזור, במקום היום, ואתה זוכר את 'אבא של שבת', שישי, הכול הכול, מחכה לי חשבון ארוך כל סוף שבוע על הדברים הללו, וזאת משימה.

<יניב פוריה: אני יודע שנוצר מצב שהיה נתק לכמה שנים או אווירה קרירה.

<יניב פוריה: אפשר לשנות את זה - - -

יעקב מרגי: האווירה הקרירה לא השתנתה?

<יניב פוריה: אדוני ראש העיר, אני קריר?

יעקב מרגי: לא אתה כמייצג את בן גוריון כלפי ראש העיר, אלא בן גוריון?

<יניב פוריה: אז הייתה לי פגישה עם הנשיאה.

יעקב מרגי: זה כלי שאני צריך לדעת לעבוד איתו.

<יניב פוריה: אני אספר לך על הפגישה.

<יניב פוריה: הייתה לי פגישה עם הנשיאה ועם הרקטור ואמרתי לו 'שימו לי את הקלפים, באתי לסגור או באתי להמשיך את הקמפוס?

<יניב פוריה: ' אז אמר לי הרקטור את הדבר הבא, 'תגיד לי אם היינו רוצים לסגור היינו בוחרים במשוגע כמוך?

<יניב פוריה: היינו בוחרים במישהו אחר, למה לבחור מישהו כמוך?

<יניב פוריה: ' דיברתי עם הנשיאה - - -

יעקב מרגי: אתה מדבר על צבי הכהן?

<יניב פוריה: נכון ועל הנשיאה.

<יניב פוריה: עם שניהם נפגשתי לפני שלקחתי את התפקיד.

<יניב פוריה: יגיד לך ראש העיר, אני שנה לא לקחתי את התפקיד.

יעקב מרגי: מה אופק השירות שלהם?

יעקב מרגי: התחייבות שלהם זה התחייבות כמו התחייבת שלטונית?

יעקב מרגי: מחייב?

יעקב מרגי: אני שואל שאלות לא מתגרות, פשוט אנחנו - - -

<יניב פוריה: תאר לך שההחלטה הזאת עוברת ו - - -

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה אני שואל.

יעקב מרגי: זה לא חטטנות או משהו.

יעקב מרגי: אם אני יודע שיש להם אופק שירות של לפחות בחמש הקרובות אז גם עבודה מולם חשובה.

יעקב מרגי: אם זה משהו שנגמר שנה-שנתיים, אז צריך לעבוד מה שנקרא כמדיניות מלמעלה.

<יניב פוריה: שנה-שנתיים?

<יניב פוריה: אז כמדיניות מלמעלה?

יעקב מרגי: זו הסיבה ששאלתי.

<יניב פוריה: אני הבנתי ואני לא החבאתי את זה גם לא בישיבה, אני אמרתי לך שצריך פה חוק.

יעקב מרגי: כי הבנתי שגם צבי הכהן לא - - -

<יניב פוריה: לצבי הכהן לדעתי נשארה לו חצי שנה בתפקיד, עם פרופ' כרמי היה עכשיו טררם די גדול עם הסיפור הזה של ההארכה.

<יניב פוריה: אנחנו לא יודעים מי יגיע או מי תגיע ולכן מאוד יעזור אם תהיה פה בהחלט החלטה מכוח חוק ואני אומר את זה פה גם בדלת פתוחה.

<יניב פוריה: הקמפוס פה, לא הקמפוס כ - - - בוא אני אקשר לך כי גם אתמול ראיתי שקישרו לפרשת השבוע, לא הקמפוס כמשכן אלא הקמפוס כרעיון.

יעקב מרגי: אין דבר שאי אפשר לחבר, כל שבוע האקטואליה מתחברת.

<יניב פוריה: בטח.

<יניב פוריה: איזה אחד נכנס במאה -18 לעיירה, הוא איבד את החמור שלו.

<יניב פוריה: הוא היה אדם מסכן והוא חיפש את החמור, הוא שואל אחד 'איפה החמור?', הוא אומר לו 'הוא קשור לפרשת השבוע', הוא הולך לעוד מישהו, 'תגיד לי איפה החמור שלי?

<יניב פוריה: ' 'הוא קשור לפרשת השבוע', אז הוא אומר, 'תגיד לי, מה אתם רוצים בעיירה הזאת?', הם אומרים 'לא יודע, לפי הרב שלנו הכול קשור לפרשת השבוע.

<יניב פוריה: אני חוזר לעניין.

<יניב פוריה: אפשר ללכת קדימה, אני אמרתי לנשיאה, 'תשמעי אני רוצה לעשות פה שבת תרבות', בכל עיר בישראל יש שבת תרבות, לעיר הזאת מגיע שבת תרבות.

<יניב פוריה: מה זה אם לא התפקיד של האוניברסיטה לעשות שבת תרבות.

<יניב פוריה: אמרה לי הנשיאה, 'קדימה, חצי אני חצי ראש העיר', על המקום, היא אמרה לי 'יניב, הרעיון הבא'.

<יניב פוריה: זרקתי שלושה רעיונות, אחד מהם דיברנו, אמרה לי 'קדימה, חצי אני חצי ראש העיר, אני הולכת על זה', שזה מראה שהיא מוכנה ויותר מזה, היא מוכנה לשינוי בבידול.

<יניב פוריה: וזה כאן חשוב ואני אומר את זה פה, אנחנו לא נהיה ליגה ב' לבאר שבע, אנחנו לא נהיה האחות המסכנה ואמרתי את זה גם למתאמים האקדמיים, אנחנו נהיה אחות אחרת ואם אנחנו נעשה את זה מספיק יפה אנחנו נהיה הרבה יותר אטרקטיביים כי אנחנו יכולים להציע פה, אני לא מתבייש לומר, חוויית לימוד שאין במדינת ישראל, כיתות קטנות, מרצים חדורי מוטיבציה, דיקן שיכול לעמוד בבוקר ולהגיד לסטודנט בכניסה 'בוקר טוב', לבוא לינקי בלילה ולהגיד 'תשמע, בקומה השנייה למעלה מצד ימין אין אור בשירותים, בדקתי אתמול'.

<יניב פוריה: כל הדברים האלה, מעונות, בגלל קוצר הזמן אתה לא מגיע - - -

יעקב מרגי: למה זה לא קורה?

<יניב פוריה: כי לא נתנו לנו את הכוח הכלכלי והחופש.

<יניב פוריה: תן לי את הכוח הכלכלי והחופש היצירתי, אמרת אתמול לצאת מהקופסה, אני כבר דרכתי על הקופסה.

<יניב פוריה: תן לי את זה ואני יוצא.

יעקב מרגי: תפרוט את זה.

<יניב פוריה: 100 מיליון שקל.

<יניב פוריה: פרטתי.

יעקב מרגי: לא מספרים, תפרוט את זה לתכניות.

<יניב פוריה: תקציב לטובת שיווק, שאני יוצא פה בקנה מידה ארצי, ולא לחודש-חודשיים, ואפרופו, אני לא מראה תמונה של - - - הייתה פה תמונה, אחד הדברים הראשונים שביקשתי לעשות, 'לומדים, כאן נהנים', היה פה משהו עם ה'נהנים' באגודת הסטודנטים, אמרתי 'לא, פה לומדים'.

<יניב פוריה: שיווק לטווח הבינוני ולטווח הארוך.

<יניב פוריה: אני רוצה שכל מרצה ומרצה, כמו שרופא שיורד לאילת מקבל פה מלון ומקבל מלון ברמה גבוהה בהשוואה למה שאני נגיד לן פה ומקבל פה תוספת, אני רוצה להביא לפה את המרצים הכי טובים בארץ, שכולם ידברו על זה שפה כלכלה מלמד מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, שאת הקורס בניהול מוזיאונים מלמד ד"ר פרביאש מבאר שבע.

יעקב מרגי: אני רוצה להתגרות בזה, אתה חושב שזה מה שיביא סטודנטים עד אילת?

<יניב פוריה: כן.

<יניב פוריה: רגע, אחת, הפרסום, שתיים, תהיה פה רמת לימוד אחרת, שלוש, כמובן העזרה הכלכלית לסטודנט בשנים הראשונות.

יעקב מרגי: קרן המלגות.

יעקב מרגי: יחסית לגודל הקמפוס, יחסית למוסדות אחרים, יש לכם יתרון פה?

<יניב פוריה: אז בוא אני אספר לך.

<יניב פוריה: דבר ראשון יש, אבל הפסדנו חלק מהיתרון מאז שעברה התקנה שכל מי שלומד בפריפריה מקבל שנת לימודים חינם.

<קריאה: אנחנו היינו הראשונים, דרך התקנה, לפני התקנה.

<יניב פוריה: נכון, אבל לאור החלטתה של השרה גמליאל איבדנו רבות.

יעקב מרגי: זאת הממשלה שהייתי חבר בה.

יעקב מרגי: אני זוכר את הוויכוח של להכניס את אשקלון, לא להכניס את אשקלון.

<יניב פוריה: נכון.

<יניב פוריה: אז איבדנו חלק מהיתרון היחסי.

<יניב פוריה: היום, על פי המחקרים, כאשר קמפוס ידוע בזה שאצלנו זול ללמוד זה לא טוב, למה?

<יניב פוריה: יש מספר מוצרים בודדים שעליהם אנחנו גאים שאנחנו משלמים הרבה כסף, לא האוטו, לא הטיסה לחו"ל, בראש ובראשונה חינוך ומורשת.

<יניב פוריה: בזה אנחנו גאים, חינוך זה לא בזבוז, הרי חינוך זה השקעה, האבא גאה בזה שהוא חסך חסך חסך ונתן לילד.

יעקב מרגי: לא יודע, אתה יכול ליצור לזה את האיזונים בהרמת הרמה.

<יניב פוריה: נכון, אבל חכה, מה אני כן רוצה שיהיה?

<יניב פוריה: אני רוצה שאני אוכל לתת את המלגות הכי טובות בארץ לסטודנטים מצטיינים.

<יניב פוריה: אמרת מחוץ לקופסה.

<יניב פוריה: אין בעיה, אצלנו כולם מקבלים, אבל אם אתה בא ואומר לי 'אם אתה סטודנט מצטיין - -

<יניב פוריה: תעודד הצטיינות, בסדר.

<יניב פוריה: - - 'יאללה, אז אתה מקבל כפול'.

<יניב פוריה: ואז האמא שמבחינתה לא ידעה שיש קמפוס באילת, אז היא פתאום תראה פרסומות ובפרסומות לא יהיה כתוב 'בוא תלך לים', יהיה כתוב 'פה לומדים ברמה אחרת'.

יעקב מרגי: ואתה אומר שזה 100 מיליון דולר.

יעקב מרגי: שקל או דולר?

<יניב פוריה: אמרתי, אבל לא אכפת לי מהר מאוד להחליף לדולר.

<יניב פוריה: אמרתי שקל.

יעקב מרגי: עכשיו יבוא לך מי שצריך לקבל את ההחלטה ואומר לך 'כל זה כדי למנף את העיר אילת', יכול להיות שהוא ייצר עוגנים מקבילים או חלופיים בפחות מזה.

יעקב מרגי: אני לא אומר, יכול להיות שלא.

יעקב מרגי: אני רק אומר את זה, אבל אין ספק שצריך לתת את החיזוקים האלה.

יעקב מרגי: לא יודע להגיד לך - - -

מאיר יצחק הלוי: לפחות בעת ההיא, הסיפור של 100 מיליון שקל זה לא נקבע שרירותית, מי שישב לבנות את התכנית זה אנשי המועצה להשכלה גבוהה והוות"ת.

מאיר יצחק הלוי: ד"ר ליאת ישבה בהנחייתו של פרופ' עמנואל טרכטנברג, שהיה אז ראש הוות"ת, בתמיכה וליווי של רבקה כרמי, של דוד ברקת ושל איש הכספים יוסי רוקני, ויחד עם עבדך הנאמן, יחד עם מנכ"ל מגבית קנדה, יוסי תנורי, ישבו והחלוקה הייתה 10 מיליון שקל קהילת טורונטו, בעת ההיא היא הסכימה, 40 מיליון שקל הוות"ת, 50 מיליון שקל מדינת ישראל, תקציב האוצר.

מאיר יצחק הלוי: זה היה הסיכום.

מאיר יצחק הלוי: ישבו כולם, בעת ההיא יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה, קראו לו גדעון סער.

מאיר יצחק הלוי: זו הייתה התקופה.

מאיר יצחק הלוי: הכול נעשה וקיימנו ישיבה מאוד מרשימה במלון דן תל אביב, שם הישיבות תמיד מרשימות, חדרי הישיבות שם מאוד מרשימים, מלאים בעושר, וכולם שם דיברו מאוד יפה, השפה ששלטה שם זה אנגלית וכך יצאנו ומאז הייתה תנועה לאחור, כמו שאומרים במושגים הצבאיים, דילוגים לאחור, כך אני זוכר כשריונר.

מאיר יצחק הלוי: זה היה דילוגים לאחור.

מאיר יצחק הלוי: בשפה אקדמית רגרסיה במלוא התהוותה.

מאיר יצחק הלוי: זהו, זה מה שקרה, לצערי הגדול.

מאיר יצחק הלוי: מה שאומר עכשיו פרופ' פוריה, בואו נשיב בעצם את מתווה ה-100 מיליון.

מאיר יצחק הלוי: אני לא בטוח שאותם תושבים נמצאים במגרש.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אם שמת לב בסיפור של ה-100 מיליון אין את החלק של אוניברסיטת בן גוריון, בחלק התוספתי אני מתכוון, זה לא נמצא שם.

מאיר יצחק הלוי: מה עוד ביקשנו?

מאיר יצחק הלוי: וזה אני אגיד ואחרי זה אני אחזיר את המיקרופון לפרופ' פוריה, אנחנו ביקשנו מרצי תקן, אנחנו ביקשנו שיהיו פה מרצים תקניים בתוך הקמפוס.

מאיר יצחק הלוי: נכון להיום אין מרצים.

מאיר יצחק הלוי: אני צודק?

<ינקי ירדני: יש פה סגל קבוע של שני אנשים.

מאיר יצחק הלוי: אז הנה, ניתנה תשובה מוחצת ועצובה.

מאיר יצחק הלוי: כל השאר זה מרצים ש - - -

<יניב פוריה: כל השאר מוטסים ומוסעים.

<יניב פוריה: אני אתן דוגמה נורא קטנה, מאוד טרייה, אם היה עוד קצת.

<יניב פוריה: יש מרצה טוב, מוגדר מומחה, שהיה צריך להביא אותו לכאן ללמד, על פי לוחות השכר הרגילים הוא היה צריך לקבל איקס, הוא אמר 'אבל אני מומחה, אני לא אבוא בשביל זה, אני מומחה', צריך לעשות ועדה מיוחדת, לבקש בקשה מיוחדת בשביל להגדיל לו את שכרו יותר גבוה.

<יניב פוריה: עכשיו, בכסף קטן עסקינן, אבל זה משליך.

<יניב פוריה: כשהוא יבוא לשדה התעופה הוא יבוא הנה בטיסה, אבל אני אצטרך בתור איש מינהל לטפל בהחזר הנסיעות שלו וחניה בשדה התעופה זה לא נחשב.

יעקב מרגי: כן, הדברים הקטנים האלה - - -

<יניב פוריה: והם מעצבנים ומפסיד יום שלם.

יעקב מרגי: תגיד, הוא צריך את הפרוצדורות?

יעקב מרגי: עד שהוא עולה למטוס, עד שהוא יורד, עד שהוא מגיע.

<יניב פוריה: אני אתן לך דוגמה מהיום בבוקר.

יעקב מרגי: בוא, אנחנו שם.

יעקב מרגי: אני לא יודע להגיד לך, אני לא יודע משהו אחר, אגיד לך מה תוך כדי שהוא דיבר, אז בישיבה הראשונה פרופ' יפה זילברשץ שידרה חוסר רצון בלשון המעטה, בשפה הברורה אפילו עוינות.

<ינקי ירדני: היא ישבה פה בכיסא שאתה יושב עליו.

יעקב מרגי: רבקה כרמי, אפתיות, לא עוינות, 'זה עולה כסף, אם אתם רוצים'.

יעקב מרגי: משם אני בא לדיון הזה.

יעקב מרגי: הדיון השני, שאמרתי לך שהוא יותר טוב מהראשון, שמעת את צבי הכהן, הוא היה אגרסיבי בראשון, בשני הוא כבר מוכן להכין תכנית, מוכן לדבר.

יעקב מרגי: יפה זילברשץ, גם בוות"ת והנציגים, לא היו, גם הם שמעו נחישות גם מאיתנו.

יעקב מרגי: אני אגיד לך מה אני מסיק מהדיונים, מה אני הולך לעשות - - -

<יניב פוריה: ד"ר יניב בלחסן, חבר הסגל, זה אחד מהשניים שגר באילת, יוצר באילת, חוקר באילת, מחנך באילת.

יעקב מרגי: אבל מטיל את הביצים בירושלים?

<יניב פוריה: פעמיים בשבוע.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני פרקטי, אני יושב ישיבה אישית עם יפה, לראות היתכנות, אם היא איתי, היא תסתכל לי בלבן, אני אסתכל לה בלבן, אם אני אשוכנע ממנה שהיא הולכת איתי, אני אישית אעשה ישיבה לא מחייבת, עם כבוד ראש העיר, פרופ' - - -

<יניב פוריה: פוריה.

<יניב פוריה: תזכור שנה טובה ופורייה, לא בית החולים.

יעקב מרגי: מאחר ששמתי לב שאתה אוהב לשלב גם בדיחות, אדם הלך לבית עולמו, הגיע לעולם האמת, אומרים לו 'איך קוראים לך?' 'משה בן דוד', 'אין לנו, תביא את הרשימה, לך אולי לגן עדן', 'אין לנו', אז השומר אומר 'מאיפה באת?' הוא אומר לו 'מפוריה', הוא אומר לו 'הם תמיד שולחים מוקדם'.

יעקב מרגי: טוב, אני מסכם.

יעקב מרגי: אחרי שאני רואה שיש היתכנות עם יפה זילברשץ נעשה ישיבה, כמו שולחן עגול, של פרופ' פוריה, פרופ' יפה זילברשץ, ראש העיר ואנוכי, נקבע לנו אבני דרך, איך אנחנו מביאים את ההעצמה של הקמפוס הזה.

יעקב מרגי: אין לי למכור לך סיסמאות, אבל אני כן יכול לומר לך שאני מחויב, לא בגלל שראש העיר יושב פה, כי אני מאמין בזה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד שאין תקווה לעיר הזו בלי זה, אבל זה אחד העוגנים החשובים.

יעקב מרגי: אמרתי בסיור, כשראית את התעודות החוקרות בבית ספר רבין, היא החמיצה את אילת, למרות הצלחתה.

יעקב מרגי: מדינות אחרות, עיר כמו אילת זו עיר קונגרסים, עיר הקונגרסים המרכזית שהייתה צריכה להיות פה אילת.

יעקב מרגי: יש שדה תעופה, זה רחוק מכל השטחים.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, תכנית העצמה, אם היא אומרת לי שיש היתכנות אנחנו יושבים ביחד.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להציע הצעה.

מאיר יצחק הלוי: כדי שלישיבה הזו תהיה תכלית והיא תהיה גם פרגמטית אני חושב שבמחסנית שלך צריכה להיות הצעת חוק.

מאיר יצחק הלוי: אם יש הצעת חוק שבאה ומדברת על האקדמיה באילת, הצעת חוק.

מאיר יצחק הלוי: אם לא, אני אומר לך, זו תהיה שיחת - - - לא יקרה, אולי יהיו כוונות טובות - - -

יעקב מרגי: לא, לפגישה עם יפה אני בא עם הנחישות שלי.

מאיר יצחק הלוי: להיות מוכנים, שיש לנו במחסנית הצעת חוק.

יעקב מרגי: יפה יודעת שאם אני בא אליה לפגישה אישית או לישיבה, זה משהו שאני נחוש בו והולכים למאבק.

יעקב מרגי: אני הולך עם הנחישות.

יעקב מרגי: בהצעת חוק, ודאי שהיא תדע שאני לא הולך להרפות, זה הצעת חוק, זה לשבת על השר, להשתולל.

יעקב מרגי: כמו שעשיתי אז בשילוב חרדים באקדמיה.

יעקב מרגי: יש קבוצה מיליטנטית שבולמת, אם אני הייתי מתנה זה היה נעצר, זה היה נעצר לגמרי.

יעקב מרגי: יש הישגים שאנחנו לא מפרסמים אותם כדי לא לחבל.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך, אני הולך להיאבק.

יעקב מרגי: יש היתכנות איתה - - -

<גל הפנר: זה במקביל להצעת המחליטים שדיברנו בבוקר שבתוכה היה גם הנושא הזה.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: לכן אני אומר, אם אני רואה שיש היתכנות והיא הולכת איתי אני מיד רותם אותה לישיבה הזו.

יעקב מרגי: אני אמרתי את הארבעה האלה, אבל אם אתם חושבים עוד אחד או שניים שהם יותר פרקטיים, יותר עם נתונים, אבל בוא לא נקדים את המאוחר, תקבלו ממני אחרי הפגישה איתה.

<יניב פוריה: אני רוצה להיות יותר קשה איתך.

<יניב פוריה: אתה אמרת שהמדינה החמיצה את אילת, אני הולך להגיד משהו לא נעים שלדעתי בראייה חברתית המדינה אפילו ניסתה קצת למחוק את אילת כי היה לה נוח עם הדבר הזה.

<יניב פוריה: כשיבואו לפה ויראו שאנחנו מתכננים לפתוח פה בקמפוס, הקמפוס היחידי בארץ, אתה זוכר שדיברנו על החד הוריות?

<יניב פוריה: הן הרי לא באות ללמוד כי מי ישמור על ארבעה הילדים?

<יניב פוריה: זה גם עולה המון כסף, אני רוצה שזה יהיה הקמפוס היחידי בארץ שיהיה פה גנון, שהאמא תבוא, כי האמא בניגוד אליי ואליך, אנחנו סוגרים את המגרה, אתה - - -

יעקב מרגי: אתה לא תהיה ראשון.

<יניב פוריה: באיזה קמפוס יש גן ילדים?

יעקב מרגי: הקמפוס החרדי בירושלים, החממה הטכנולוגית.

<קריאה: גם במכללת לוינסקי בתל אביב יש גן ילדים.

<יניב פוריה: לא, אבל אני רוצה מסובסד בתוכו.

יעקב מרגי: מעון יום.

<יניב פוריה: זה יש גם בקמפוס בבאר שבע, אני רוצה שמישהי באה, לא כחלק מגן ילדים, שאם יש לה שיעור מחמש עד שמונה היא שמה את הילדים - - -

<דרורי גניאל: אנחנו נדאג לצוות החינוכי.

<דרורי גניאל: אתם תביאו לנו תקציב ואנחנו נדאג לצוות.

<יניב פוריה: יפה.

<יניב פוריה: הרי אפשר לעשות את הדברים הללו.

<יניב פוריה: באמת נעשים פה דברים חשובים גם לרמה המקומית והמטרה היא לעלות רמה, לשדרג את עצמנו גם ברמה הארצית, שאתה והשכנים תשלחו את הילדים לפה כי זה חשוב לנו, לנו כעם.

יעקב מרגי: ברור.

<יניב פוריה: אנחנו נחזור לפה, יש מזון.

יעקב מרגי: אני מקווה שזה משהו מינורי, לא פולחן, לא פולחן מזון.

<יניב פוריה: לא, אין.

<יניב פוריה: זה משהו קצר ואחר כך אנחנו חוזרים פה לטובת המשך דיון עם עוד אנשים שיגידו, כאשר בסשן הבא, ולא תדרכתי את ד"ר פרנקל מה לומר ולא תדרכתי את ד"ר בלחסן מה לומר, כל אחד יקבל שתי דקות להגיד מה שהוא רוצה בפניך כדי שאתה תאזין לאנשים מהשטח במקום לראות מעבדה.

<נועם יוסף: באתי ללמוד בעיר.

<נועם יוסף: תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי באוניברסיטת בן גוריון במגמה הזו.

<נועם יוסף: כלומר פה גדלתי ואחר כך עשיתי פוסט דוקטורט בפלורידה ושוב חזרתי לכאן.

<נועם יוסף: אני כמו גומייה, כל דבר מחזיר אותי לעיר.

<נועם יוסף: הקמפוס זה מקום תומך, סביבה תומכת ואינטימית.

<נועם יוסף: למדתי גם בבאר שבע ולמדתי גם בחו"ל, באוניברסיטאות, וראיתי כמה זה לא אינטימי.

<נועם יוסף: הדבר הזה תומך ומעודד מחקר.

<נועם יוסף: אני ביצעתי פה מחקרים פורצי דרך שקשורים לים וזה הייחוד של הקמפוס שלנו, הקרבה והנגישות הבלתי נתפסת לים האדום והיום הקמנו כאן מעבדה חדשה לביו פיזיקה, להידרו דינמיקה ולחקר תנועת המים סביב אלמוגים וכו'.

<נועם יוסף: הקמפוס מעודד, היה ועודנו ואני מקווה שבעתיד ימשיך לעודד את המחקר.

<נועם יוסף: קצת קשה לנו כסטודנטים, אני מדבר עכשיו בכובע של סטודנט, היום אני גם מרצה מגמה, אבל כסטודנטים, היה חסר לנו אופק, גם אופק תעסוקתי בעיר.

<נועם יוסף: אני מדבר על לפני 15 שנה, עשר שנים, היה קשה לראות לאן אנחנו הולכים תעסוקתית, היום כבר יש לנו לאן, וגם אקדמית, איך אנחנו נתפסים ולאן אנחנו ממשיכים.

<נועם יוסף: אנחנו מקבלים פה תואר יוצא מגדר הרגיל, בביולוגיה ובטכנולוגיה, שהוא של אוניברסיטת בן גוריון לכל דבר ועניין, הדבר הזה הוא בינלאומי ואני וכל שאר הבוגרים שסיימו איתי, שנים לפניי, שנים אחריי, אנחנו כולנו בקשר, מאוד מרוצים מהתכנית.

<נועם יוסף: יש כמובן תמיד עצות לשיפור ושינוי, אבל מאוד מרוצים מהתכנית ומהקמפוס.

יעקב מרגי: אנחנו באנו לעמוד מקרוב על הקשיים.

יעקב מרגי: בגדול אנחנו מכירים אותם, מבינים את ה - - - מעבר לזה, אתה כחוקר, לא בגלל המרחק או האקלים, כחוקר, בגלל שזה קמפוס של בן גוריון, זה לא בן גוריון, אם היית חוקר בבן גוריון בבאר שבע לעומת חוקר פה היית בשנה תקציבית - - -

<נועם יוסף: בהחלט.

<נועם יוסף: דבר ראשון, יש לנו תקציבים, גם התקורות, תקציבי המחקר, אפילו על גרנטים, אנחנו מפרישים סכומים ניכרים מתקציב המחקר שלנו, אפילו מגיוס תרומות - - -

יעקב מרגי: טוב, זה נחלת כל ה - - -

<נועם יוסף: אבל הדבר הזה פוגע כמובן, נחלת כולם.

<נועם יוסף: קשה לנו עם חוסר ה - - - צריך מסה קריטית של חוקרים ושל סטודנטים כדי שתהיה אינטראקציה חיובית ובונה בין תחומית.

<נועם יוסף: לפעמים כשאתה עובד באיזה שהוא בידוד כזה, אקדמי ומחקרי, אתה מוצא את עצמך עובד לבד או קופץ רגע לאיטליה לעבוד עם איזה קולגה וחוזר.

<נועם יוסף: שכשעבדתי באוניברסיטת בן גוריון בבאר שבע, אתה יוצר מסדרון, אתה עובר רגע משרד, אתה מדבר, מביאים סטודנטים, עושים, יש כל מיני שיתופי פעולה שמפרים וזה דבר שהוא מאוד חסר.

<נועם יוסף: תקציבית, כשאנחנו מציגים את עצמנו כמי שחוקר באילת או בקמפוס אילת זה לא כמו להציג את עצמנו חוקרים בבאר שבע.

יעקב מרגי: זה לא כמו בפני מי?

<נועם יוסף: בפני גופים חיצוניים שאינם מכירים.

יעקב מרגי: גם בינלאומיים?

<נועם יוסף: כשאתה אומר קמפוס בן גוריון באילת הם אומרים 'רגע, האם זה בן גוריון?

<נועם יוסף: ' הם שואלים את השאלה הזאת, אני צריך להסביר.

<נועם יוסף: כשזה פורמלי על הדף זה לפעמים מעלה שאלה.

<נועם יוסף: גם גיוס הסטודנטים, מי כמוכם יודע, הדבר הכי קשה שיש בכל גוף זה גיוס אנשים טובים שבאים לריצה למרחקים ארוכים.

<נועם יוסף: במחקר זה אוויר לנשימה, במיוחד סטודנטים, ויש לנו גם בעיה של מספרים, מסה של מספרים שלאחרונה אנחנו מרגישים אותה טוב טוב גם כמי שהולך לגייס סטודנטים לתארים מתקדמים.

<נועם יוסף: זה קשה, קשה לגייס סטודנטים למרחקים ארוכים, טכנאים, אנשים שבאים לעשות פה עבודה לטווח ארוך.

<נועם יוסף: זה משהו שכולנו חווים.

<נועם יוסף: אני חושב שבכל תעשייה יש את זה, אבל פה באילת, בסופר פריפריה שאנחנו מרגישים את זה קצת יותר.

יעקב מרגי: חוץ מביולוגיה ימית יש תארים אחרים שיכולים - - -

<יניב פוריה: דיברת על לצאת מהקופסה, אז הכוח של הקמפוס יכול להיות שזה יכול להיות הקמפוס היחידי שיציע להם גם ביולוגיה ימית וגם אשכול בקורסי ניהול, למה?

<יניב פוריה: כי זה מכובד וזה חשוב, אבל אם הוא, ואתה דיברת אתמול על המדפסת בהקשר של דיו, אם הוא יודע לייצר במדפסת אנחנו לא נגיע למעבדה שלו אלמוגים.

<יניב פוריה: הוא צריך גם את הרקע בהכנת תכנית עסקית ושיווק.

<יניב פוריה: אנחנו עכשיו עובדים, היה לנו ביקור, לדעתי לפני שבוע ומחצה, שבמסגרתו דיברנו על איך אפשר לשפר את התכנית הזאת ולבדל אותה כאשר המטרה היא, שים לב, מה הקושי?

<יניב פוריה: אין לו חברותא ולסטודנטים אין חברותא.

<יניב פוריה: המטרה היא שאם הוא יגיע כבר בשנה שנייה לפה, כי הוא היום מגיע רק בשנה שלישית, אז תהיה לו חברותא של סטודנטים.

<יניב פוריה: קשה לו, הוא ואשתו וזהו.

<יניב פוריה: זה בדיוק כל הדברים שדיברנו עליהם.

<יניב פוריה: אם ניתן להם את זה זו תהיה המחלקה היחידה.

<יניב פוריה: במכמורת שילמדו אותם לדוג או לעשות קורס בסקי, אבל כאן הוא יקבל קורסים בהכנת תכנית עסקית כי בתור עם ישראל אני צריך שהוא יידע אחר כך לעמוד ולגייס משקיעים ואת זה אנחנו יכולים לתת.

<יניב פוריה: ואני יכול אפילו לקחת אותו בטעות, למרות שהוא לא מתעסק עם דולפינים, אבל לחשוב על קורס בריפוי בדולפינים.

<יניב פוריה: דיברנו פה על אילת כאשר כאן

<יניב פוריה: אפשר במחלקה לפסיכולוגיה לתת אשכול של קורסים שלא ניתן באף מקום באף מקום בארץ, נושא טיפול עם חיות, בזכות החיות שחיות פה, בין אם זה בים וכן הלאה.

<יניב פוריה: ואז הסטודנט, שאין לו את זה בשום מקום אחר, יבוא לפה ואז תעשיית התיירות, דיברת על כנסים, כשיריב לוין שאל אותי איך אפשר לשפר פה, אמרתי תיירות כנסים ותיירות מרפא.

<יניב פוריה: אנחנו צריכים משהו שיבדל ושיקשר לדנ"א.

<יניב פוריה: ויש לנו שטחים ושם אפשר יהיה לעשות מרכז כנסים גדול וזאת גם תיירות אחרת.

<יניב פוריה: זלגתי לתיירות, אבל זה מה שאפשר לעשות פה לעשות וברגע שיהיו לנו עוד ארבעה חבר'ה ועוד 30 סטודנטים, אם תהיה להם גם חדוות יצירה והטיפוס הזה זה חדוות יצירה.

<יניב פוריה: ד"ר בלחסן.

<נועם יוסף: תודה לכם.

<יניב בלחסן: אני הגעתי מלימודים בארצות הברית ישירות לאילת, לפני עשר שנים, אני כבר עשר שנים עובד כאן, גם כן עשינו פה מחקרים, באמת אני אומר בצניעות, מבחינת קריטריונים בינלאומיים מחקרים בכתבי העת המובילים בעולם ושמנו יצא למרחוק.

<יניב פוריה: תספר לו על הדירוג של המחלקה.

<יניב בלחסן: הדירוג של המחלקה, המחלקה היחידה באוניברסיטת בן גוריון שדורגה בין ה-50 הטובות בעולם בגלל איכות הפרסומים.

<יניב בלחסן: מהבודדות בארץ, מ-13 המחלקות היחידות בארץ.

<יניב בלחסן: זאת אומרת אנחנו נותנים עבודה פה.

<יניב בלחסן: יש קושי, אנחנו אמורים להיות פה חמישה חברי סגל בקמפוס אילת, כרגע אתה מדבר עם היחיד, השני בשבתון באוסטרליה.

<יניב בלחסן: איכשהו התקנים האלה נעלמו, יש קשיים להתנהל פה כחבר סגל של אוניברסיטת בן גוריון באילת, בגלל קונסטלציה.

<יניב בלחסן: התנאים הם לא אותם תנאים, אני לא אפרט כי זה פשוט לא מכובד בעיניי לעשות את זה.

יעקב מרגי: לא, ברור.

<יניב בלחסן: אבל יש קשיים אובייקטיביים להיות פה איש סגל, גם מבודד אקדמית וגם שארגון האם בבאר שבע לא נותן את הכלים האקסטרה כדי לייצר פה מחקר, בעזרת פוסט דוקטורנטים, בעזרת איוש תקנים שקיימים, שניתנו כבר מהמועצה להשכלה גבוהה וזה לחם חוקנו.

<יניב בלחסן: לייצר מחקר, לייצר פה עשייה מחקרית אוניברסיטאית אותנטית שצומחת מתוך העיר אילת, מהערבה לפה, זה מה שיביא לפה סטודנטים.

<יניב בלחסן: אני 11, 12 שנים במקום הזה, אני לא יודע - - - דיברתי עם ראש העיר לפני דקה, אמרתי אולי צריך לשנות פה את המודל, אולי לא רק בן גוריון, אולי מכון בין אוניברסיטאי, כמו שיש לביולוגים הימיים.

<יניב בלחסן: קריה אקדמית שבה כל אוניברסיטה תבוא לפה.

<יניב בלחסן: באמת, אם העיר חשובה למדינה קמפוס אוניברסיטאי, בן גוריון ואחרים, הדבר הזה הוא חיוני.

<יניב בלחסן: לי אין פתרונות, אבל צריך לחשוב מחוץ לקופסה ואני סומך על כבודו שיפעיל את כל כובד משקלו מול המועצה להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: נשתדל, נעשה את זה.

<יניב בלחסן: בסך הכול יש פה באמת קמפוס ויש פה דברים יפים שצומחים מפה.

<יניב בלחסן: מחקרים, אנחנו עובדים על מחקרים מגוונים.

<יניב בלחסן: מורה בבית ספר עציון גבר שכותבת תזה על תיירות שורשים לאתיופיה, מחקרים אחרים שנעשו פה על ההשפעה של הצוללנים, תיירות וביולוגיה ימית, על שונית האלמוגים.

יעקב מרגי: נפגשנו איתה.

<קריאה: אפרת אביס, ראינו אותה.

<קריאה: כן, נועה בן הרוש.

יעקב מרגי: נויה בן הרוש, היא עושה מחקר על - - - תלמידה שעשתה - - -

<יניב בלחסן: אני מדבר על מורה שכותבת תזה כרגע בהנחייתי.

<יניב בלחסן: אנחנו מנסים לגייס כסף לדבר הזה מהקרן הלאומית למדע.

<יניב בלחסן: זאת אומרת יש פה מחקרים ויש פה סדרת מחקרית, המחקר פה קורה, אבל קשה פה.

<יניב בלחסן: כאיש סגל יחיד פה פשוט קשה.

<יניב בלחסן: אני מדבר מדם לבי.

<יניב בלחסן: הדבר הזה לא יוכל להימשך לאורך זמן.

יעקב מרגי: אתם לא מצליחים מבחינת בן גוריון לנסות לקחת את הפוטנציאל, את הייחודיות, ולהעצים אותו פה?

<יניב פוריה: כפי שאמר הרקטור, הוא בא ואומר, 'אין בעיה, רק תבטיח לי שאתה לא נוטש אותי', הרי הוא אמר לך.

יעקב מרגי: כן, הוא אמר.

<יניב פוריה: מהרגע שיהיה, אם אתה מבטיח לי, מה זה שאתה לא נותן לי שטיח?

<יניב פוריה: שאתה מרפד אותי בשטיח מקיר לקיר לתקופה - - -

יעקב מרגי: דיברנו על אופק.

<יניב פוריה: בדיוק, על 30-20 שנה קדימה ואז אפשר להעסיק עוד אנשים כי תנאי ההעסקה פה זה עקביות ואז אפשר ליצור להם את שיתוף הפעולה הזה.

<יניב פוריה: אני אומר 'להם' כי אני רק שלושה ימים פה בשבוע.

<יניב פוריה: זה בפן הזה, לא שזה לא אני.

יעקב מרגי: משהו יצירתי, ניסיתם ליצור שת"פים בינלאומיים?

<יניב פוריה: מנסים, אבל מאוד - - -

יעקב מרגי: לא פילנתרופיה, בתחום המחקר.

<יניב בלחסן: היו פה פוסט דוקטורנטים מיוון שעשו פה מחקר על העיר שפורסם במיטב כתבי העת.

<יניב בלחסן: הם הגיעו לפה וישבו שנתיים בעיר.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו התחברנו ללוזאן, בית ספר גבוה לתיירות, הבאנו את האנשים לפה, הסכימו לשת"פ, הבאנו תכניות גם לפרופ' צבי הכהן, גם - - -

<יניב פוריה: כן, אבל הם מחייבים - - -

מאיר יצחק הלוי: בסדר, לא משנה, הוא שואל אם עשינו, התשובה היא כן.

יעקב מרגי: אני יו"ר השדולה לקפריסין-ישראל, יש עכשיו דיונים טרילטרליים, לא בילטרליים, יוון, קפריסין, הם מחפשים בנרות נושאים שאפשר - - -

<יניב פוריה: אז שני החבר'ה שהוא מדבר עליהם והם עכשיו לומדים באנגליה, גם הם באים ואומרים, אפרופו שת"פ, אנחנו הצענו להם גם תפקיד באוניברסיטת בן גוריון בבאר שבע, לא באים.

<יניב פוריה: המשכורות שאתה מציע למרצה שהוא היום עובד באנגליה, הוא לא יבוא.

<יניב פוריה: צריך פה את הקשר ואת תחושת המחויבות ולהם אין את כל האלמנט הרגשי.

יעקב מרגי: מובן.

<יניב פוריה: ברמת הקמפוס, אני לא אומר מטפורית, יכול להיות שבסמסטר הבא יהיו פה סטודנטים מאזרבייג'ן.

<יניב פוריה: אתה מבין?

<יניב פוריה: אפילו למקומות האלה אנחנו מגיעים.

<יניב פוריה: בשבוע שעבר הייתי בפגישה אצל השגריר הגיאורגי, כדי - - -

מאיר יצחק הלוי: שגריר גיאורגיה בישראל?

<יניב פוריה: כן.

מאיר יצחק הלוי: הוא היה פה הרבה פעמים באילת.

<יניב פוריה: אפילו לעשות סיבובים, מנסים לחשוב על קורסים בחו"ל כחלק מתכנית הלימודים ואז זה יהפוך את הקמפוס לעוד יותר אטרקטיבי.

<יניב פוריה: בוא נצא מהכיתה, מה זה נצא?

<יניב פוריה: נצא החוצה.

<נועם יוסף: אפשר להוסיף?

<נועם יוסף: איש הסגל השני שנמצא עכשיו באוסטרליה, נדב ששר, לאורך כל השנים תמיד היו לו לפחות סטודנט בינלאומי אחד אם לא שניים, מאיטליה, עכשיו יש לנו אחת מאירלנד.

<נועם יוסף: יש לנו כל הזמן סטודנטים לתארים מתקדמים מכל קצוות העולם.

<נועם יוסף: סטודנטים שלנו, אגב, יוצאים אחר כך ועושים קריירות מאוד מצליחות, ובלי להצטנע, בכל רחבי הגלובוס בתחום הימי.

<נועם יוסף: כמי שהוא גם קצת יזם, אני מדבר עכשיו כמישהו שהוא יזם בנפשו, יש כאן יוזמה מבורכת של העירייה להקצות שטחים, לקדם את הפארק הביו טכנולוגי ולתמוך בו כדי לאפשר מקומות תעסוקה ולקרוא ליזמים ומשקיעים מבחוץ לבוא אל העיר, כי יש לנו פה משהו באמת מיוחד.

<נועם יוסף: כשאני רוצה להגיד, אוקיי, אני רוצה לקיים פה, שהמחקרים יהיו מקומיים, שהמחקרים והסטודנטים ואנשי הסגל יהיו פרי תוצרנו, קצת קשה לי לראות את זה קורה עם איש סגל יחיד בתחום הביולוגיה הימית.

<נועם יוסף: אנחנו היום מושתתים, אנחנו נשענים קצת על מנח"י, או חקר ימים ואגמים, שיש שם כבר חוקרים מוצלחים, שם אנחנו מפנים את הסטודנטים שלנו שיעשו שם עבודה, חלק במכון הביולוגי האוניברסיטאי, כדי לקיים את המסה הזו.

<נועם יוסף: אנחנו באמת מושכים הרבה סטודנטים, רוצים להשאיר אותם בעיר, אבל אנחנו צריכים עוד משאבים בשביל זה.

<יניב פוריה: אבל אנחנו מדברים על שניים בשנה.

יעקב מרגי: הכול סביב הקוטן והמרחק.

<רותי פרנקל: ראשית אני רוצה לומר שאני מאוהבת באנשי אילת.

<רותי פרנקל: אני חושבת שיש משהו באנשים פה שזה משהו מאוד מאוד מיוחד ומחמם את הלב.

<רותי פרנקל: קברניטי העיר, ראש העיר נמצא איתנו בכל מיני אירועים, כשאני רק מזמינה אותו, מושכת אותו והוא קיים, יניב, שעכשיו פורץ דרך, ומשהו על התכנית שלנו.

<רותי פרנקל: ומשהו על התכנית שלנו.

<רותי פרנקל: אני בעצם הגעתי לפה אחרי 15 שנה שניהלתי את אגף החינוך בעיריית באר שבע ואז קרא לי פרופ' - - - 'בואי תחליפי תעודת הוראה לתיכונים', כי זה לא היה.

<רותי פרנקל: יש רק את לוינסקי, שזה ליסודיים, אמרתי ואללה, מתאים, בוא נתחיל עם זה.

<רותי פרנקל: כי די חששנו.

<רותי פרנקל: מה שקורה היום, 150 איש עברו את המסלול שלנו, ראש העיר מגיע כל הזמן למפגשים, האודיטוריום פה מלא והם כולם מפוזרים בתיכונים וביסודיים בעיר.

<רותי פרנקל: זה משהו מדהים שפרץ דרך רק לפני חמש שנים, כי נתנו פתאום מענה לצורך, כי הצורך היה, כמו שאמר יניב, מורים מגיעים, מלמדים פה שלוש שנים, מקבלים איזה שהוא צ'ופר כספי, אורזים את החפצים שלהם והולכים הביתה ואין יציבות.

<רותי פרנקל: זה יוצר חוסר יציבות בחדר המורים.

<רותי פרנקל: איך אתה אומר?

<רותי פרנקל: זה אנשים שהיו שנים איתנו ומוחזקות הזאת של מורה בתוך בית הספר, שזה שלו, זאת האדמה שלו, זה משהו אחר מאשר מישהו שמגיע על מזוודות ואומר רגע, צ'יק אני חוזר.

<רותי פרנקל: זה לא טוב לתלמיד, זה לא טוב לצוות, זה לא טוב למנהל, זה לא טוב לאף אחד.

<רותי פרנקל: יצרנו פה התבססות מאוד רצינית בכל המקצועות.

<רותי פרנקל: התחלנו פה עם מינהל, היום יש לנו מורים במדעים, בפיזיקה, במתמטיקה, בביולוגיה, באנגלית, באמנות, בתקשורת, בתיאטרון, בכל מה שרוצים.

<רותי פרנקל: הם עושים הסבה מהמקומות שבהם הם נמצאים, חלקם עובדים בעירייה ואומרים 'אני רוצה להיות', כולם על בסיס תואר ראשון, תואר שני, יש כאלה גם עם תואר שלישי.

<רותי פרנקל: נויה שראיתם היא שלנו, היא תוצר של יחידת ההוראה.

<רותי פרנקל: אני חושבת שהדבר הזה הוא משאב אדיר.

<רותי פרנקל: יש פה גם אולפנה וישיבה, אנחנו מביאים גם מורים לאולפנה ולישיבה, שזה חבר'ה דתיים, זה יוצר פה משהו שמבסס את מערכת החינוך בעיר.

<רותי פרנקל: כי הם לא רק מקבלים שנה אחת, משרד החינוך אומר שהם צריכים עוד שנה אחת של ליווי של סטז' ועוד שנה של ליווי מורים שנה א'.

<רותי פרנקל: הם שלוש שנים בייבי שלנו.

<רותי פרנקל: וזה פשוט מדהים מה שקורה.

<רותי פרנקל: אני ממש מאושרת מהחוויה הזו.

<רותי פרנקל: אני חושבת שקרה פה משהו בעיר שהוא נותן.

<רותי פרנקל: אם יש לי בקשה זה משהו שמשולב של שניכם.

<רותי פרנקל: המורים האלה, שבעצם הם אנשי העיר, או אני קוראת להם מהפזורה, הם באים מכל הקיבוצים מהסביבה, מקטורה, מגרופית, מיטבתה, באים וחלקם מלמדים פה וחלקם מלמדים בסביבה, הם בעצם לא מקבלים את המלגה התוספת, כי הם אנשי העיר.

<רותי פרנקל: אלה שבאים לשנתיים מקבלים צ'ופר, אז הם אומרים, 'אז מה שווה?

<רותי פרנקל: אני אצא החוצה, אני אחזור לפה ואז אני אקבל'.

<רותי פרנקל: אני חושבת שצריך ליצור מצב שמורה שמלמד פה בעיר הזאת, מתחיל את העבודה בעיר, הם צריכים לקבל איזה בונוס על זה.

מאיר יצחק הלוי: אני אסביר ליושב ראש.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו קיבלנו תמרוץ למורים שאנחנו קולטים מהצפון, תמריץ ראוי ויפה, שנותן משהו כמו 50% תוספת לעומת המורה ליד.

מאיר יצחק הלוי: אומרת הדוקטור, החבר'ה שלומדים כאן, הם גם חדשים לצורך העניין, מדוע לא לתמרץ אותם?

מאיר יצחק הלוי: זו סוגיה מורכבת, לא פשוטה - - -

יעקב מרגי: הם היו מורים קודם?

<רותי פרנקל: לא.

יעקב מרגי: יש פה איזה רציונל.

יעקב מרגי: אם אני מעודד כוח הוראה חדש, אני חושב שיש פה - - -

מאיר יצחק הלוי: יש פה קייס.

יעקב מרגי: לא, יש גם מסלול, איך קוראים לו במשרד?

יעקב מרגי: אייל רם.

מאיר יצחק הלוי: אם הם יאפשרו למי שמתחיל וזה, אין לי בעיה.

מאיר יצחק הלוי: השאלה מה תעשה עם מורים שסיימו בלוינסקי.

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע להגיד לך.

<רותי פרנקל: חבר'ה, אפשר להתגבר, אבל זה לא הגיוני שמורים שבאים מבחוץ מקבלים ואלה שעשו הסבה פה בעיר ונשארים פה וגרים פה - - -

<מירי קופיטו: זה גם מורים שבתוך חדר המורים במשך הרבה שנים, הם לא מקבלים שום תמרוץ.

<מירי קופיטו: זו גם נקודה.

<רותי פרנקל: אוקיי, אז צריך לחשוב על כל התהליך הזה של תמריצים למורים בתוך העיר הזו, בוודאי אלה שהתחילו.

יעקב מרגי: אני בודק.

<מירי קופיטו: חבר הכנסת מרגי, זה נתון לוויכוח עתיק, עם בג"צ עדאללה.

יעקב מרגי: אני מדבר על הסבה להוראה, לא מדבר על מורים חדשים.

<מירי קופיטו: לא, זה תמריצים לכולם.

מאיר יצחק הלוי: יכול להיות שהסבה - - - צריך לראות מה קורה עם - - - זה לא פשוט.

<יניב פוריה: אני מצטער לקטוע, חשוב לי, אני יודע שאתה מסתבך עם רעייתך וכנ"ל אני.

<יניב פוריה: הבאנו קבוצה של סטודנטים שפשוט עמדו שם מחשש, בבקשה, נעבור ביניכם, כל אחד שיציג את עצמו ואת הייחוד מאיפה הוא מגיע.

<יניב פוריה: דרך אגב לא היה זמן לתדרך, גם שינית לנו את הלו"ז, אז גם אם רצינו לא יכולנו לתדרך.

יעקב מרגי: אתה רואה שאני מגבה אותך.

יעקב מרגי: (מפגש עם סטודנטים).

<יניב פוריה: אני מקווה, מעבר לדברים הרציונליים, שהרגשת כמה המקום הזה חשוב ברמה המקומית, של העיר, וכמובן ברמה הלאומית ואפשר לפרוח.

<יניב פוריה: תן מים אנחנו פורחים.

יעקב מרגי: חז"ל אמרו בארמית, 'לא דומה תשמע לתחזה', בין בוא ותשמע לבין בוא ותראה.

יעקב מרגי: אבל פחות או יותר אנחנו מכירים את הייחודיות של העיר אילת, זו לא בעייתיות של העיר, זו ייחודיות והייחודיות הזו מחייבת, כפי שאמרתי אתמול בישיבת מועצת העיר, את ההנהגה לחשוב מחוץ לכללים הקבועים ולכפר על הדלתא הזו, או לתת את המענה לאותה ייחודיות.

יעקב מרגי: לעתים יש אוזן קשבת, אבל בדרך כלל הפקידות אוהבת לעבוד בצורה מובנית, לא אוהבים שינויים.

יעקב מרגי: יש לכם ראש עיר שלא מוכן להיכנע, לא מוכן לוותר, נחוש, עושה זאת אני חושב מדי שבוע, אפשר לראות אותו אם לא אצלנו, אז במשרדי הממשלה.

יעקב מרגי: אני כוועדת חינוך קיימתי כמה דיונים בנושא של מערכת החינוך והאקדמיה באילת.

יעקב מרגי: לא אומר שיש פריצת דרך, אבל כן יש התקדמות מדיון אחד לשני.

יעקב מרגי: אנחנו יצאנו בסיכום כלשהו להמשך הדרך.

יעקב מרגי: אני נחשפתי כאן היום, מה שלא ידעתי.

יעקב מרגי: ממרומי גילי אני מכיר את אילת על כל גלגוליה, אני אומר לכם שאני מופתע, זו עיר חיה, עיר נקייה, גם השכונות שהיו בעבר עם כל הקשיים האובייקטיביים ידעו לזקוף קומה, מערכת החינוך, מה שאני נחשפתי בבתי הספר שביקרתי בהם היום, אתה רואה צוותים מחויבים, שלוקחים את הייחודיות של בית הספר ומשתמשים בייחודיות כדי להעצים.

יעקב מרגי: וזה מסתדר לי עם תפיסת העולם שלי, שצריך כבר לצאת מאותה תבנית של מערכת החינוך, לתת יותר עבודה עצמית של התלמידים, עבודות חקר, יותר למידה משמעותית, לתת הערכה חלופית, מספיק עם ה - - - ירדנו מ-21 אירועי בחינה ל-16 וזה עדיין הרבה.

יעקב מרגי: אמרתי, הבן שלי מסיים י"ב, זה כמעט לינץ' שהוא עבר בי"א-י"ב.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: אני לא מאמין בזה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם בכנות, אני לא מאמין בזה.

יעקב מרגי: אולי בנות קצת יותר, כשזה בנים לא מאמינים בזה.

יעקב מרגי: תלמידים מגיעים אליי לוועדה ואומרים 'תתפלא, אנחנו בולעים בולעים בולעים מקיאים ושוכחים', אתם מכירים את זה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: זה משאב שהמדינה וההורים השקיעו ואתם, הזמן, התלמידים משקיעים שנים רבות.

יעקב מרגי: עבודות חקר ועבודות שמפעילות את הידיים והראש, אלה דברים, נכסי צאן ברזל שהולכים איתך כל החיים.

יעקב מרגי: אנחנו מנסים להביא את השינויים האלה.

יעקב מרגי: קשה, עדיין הפקידות המסורתית, אבל נחשפתי היום ואני הולך עם מטען.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אדוני ראש העיר, אני הולך מכאן עם מטען.

יעקב מרגי: אני לא אוהב סיורים, אני קדנציה חמישית בכנסת, הייתי שר קדנציה, כיו"ר ועדת חינוך טמנתי את עצמי שם בבונקר של הוועדה בדיונים, אני לא אוהב סיורים, יצאתי כי הבנתי שיש כאן משהו לא רגיל שצריך לטפל בו, ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: אני הולך היום עם תחושה, סליחה שאני כזה גלוי וישיר, תחושה של כיף, שאתה הולך לטפל במשהו כיפי, משהו שמצליח.

יעקב מרגי: לא באתי וראיתי מערכת חינוך כושלת שצריך לעזור לה, ראיתי מערכת חינוך מוצלחת שצריך לעזור לה.

יעקב מרגי: זה כיף וכך צריך.

יעקב מרגי: הקמפוס פה הוא אתגר וצריך לעשות הכול.

יעקב מרגי: ננסה לשכנע את מי שצריך לקבל החלטות להרים את זה.

יעקב מרגי: אני אביא את הדברים שלכם הלאה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<יניב פוריה: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני, תודה רבה לך בשם כולנו.