ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 963, 2018-02-19 12:50

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את סגן שר הבריאות הרב יעקב ליצמן שמופיע כאן בוועדה בהקשר לתקציב לשנת 2019, את המנכ"ל משה בר סימן טוב, ואת אנשי המשרד שנמצאים כאן.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך שמשרד הבריאות בראשותך נמצא כאן בקונצנזוס בכל הדיונים שהתקיימו עד היום.

משה גפני: עוד הייתה הצעה לעשות תקציב לאומי לבריאות.

משה גפני: אני מברך אותך על ההישגים שלך במשרד ומאחל לך המשך הצלחה.

משה גפני: הבמה לרשותך, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אולי אני אתחיל קודם כל בסרטון שיש לנו על 2017.

יעקב ליצמן: (הקרנת סרטון).

מיקי רוזנטל: אני הייתי אומר לך וואלה, אבל זה עכשיו בחקירה.

יעקב ליצמן: מה בחקירה?

מיקי רוזנטל: וואלה, זאת מילת התפעלות אבל זה גם שם של אתר.

מיכל בירן: באופן כללי, עם השמות של החקירות ושל המפלגות, נגמרו המלים בשפה העברת שאפשר להשתמש בהן.

מיקי רוזנטל: המצגת יפה אבל המציאות קצת פחות.

מיקי רוזנטל: המציאות לצערי קצת פחות יפה מהמצגת.

יעקב ליצמן: רבותיי, תודה רבה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני שמח להיות כאן בדיון על משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: יש לנו ברוך השם הרבה עשייה.

יעקב ליצמן: לא נדבר על שנה שעברה אלא נדבר על 2019, בעיקר על 2019, והכותרת כמובן היא סיעוד שזה מיליארד ו-400 מיליון שקלים אבל אני אומר מיד שיש לנו ויכוח עם שר העבודה והרווחה חיים כץ ועם שר האוצר.

יעקב ליצמן: אני חתמתי על הסכם עם שר האוצר ואני שלם עם זה.

יעקב ליצמן: לא קיבלתי את כל מה שרציתי במאת האחוזים, אבל 70 אחוזים קיבלתי.

יעקב ליצמן: אני דיברתי על ציוד, כאשר אף אחד מהקובעים לא נגע בזה, אבל שר האוצר החליט שהוא רוצה לגמור ולכן הוא קרא לי וקיבלתי 70 אחוזים ואני מרוצה.

יעקב ליצמן: בכל מקום אפשר לשפר אבל אני חייב לומר שאני מרוצה.

יעקב ליצמן: אם שר האוצר או שר הרווחה ישנו כל מיני דברים, כפי שחיים כץ רוצה, אני אברך אותם.

יעקב ליצמן: אני חלילה וחס לא נגד אבל אני סיכמתי וזה מה שקיבלתי.

יעקב ליצמן: זה עושה שירות טוב למבוגרים, זאת התפתחות לקראת סיעוד ממלכתי.

יעקב ליצמן: תסלחו לי, אני קצת מצונן.

יעקב ליצמן: החיסון השנה קצת צולע.

חיים ילין: אומרים שפוליטיקה היא אומנות להאשים את האחרים.

חיים ילין: אני מבין שהחיסון לא משהו.

יעקב ליצמן: אני אומר לך מה שאמרתי בתחילת החורף ותתפלא לשמוע.

יעקב ליצמן: החורף מתחיל באוסטרליה.

יעקב ליצמן: כשאנחנו כאן בחורף, שם קיץ.

יעקב ליצמן: אמרתי למשרד הבריאות בתחילת החורף שיבדקו לי איך היה החורף שם כי זה אותו חיסון.

יעקב ליצמן: החיסון ניתן בתחילת השנה.

יעקב ליצמן: התברר לי שזה נורא ואיום ולא שווה כלום.

מוסי רז: אני מציע לך שתשאל על דרום אפריקה.

יעקב ליצמן: אמרתי שהולכת להיות בעיה עם החיסון ולצערי די צדקתי.

יעקב ליצמן: פעלנו גם בנושא טיפול שיניים למבוגרים בסכום של 400 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: יש כאן כל מיני דברים אחרים שעוד מעט נציג לכם אותם.

יעקב ליצמן: אנחנו ממשיכים בזה שאנחנו עוזרים לבתי חולים ציבוריים לא ממשלתיים.

יעקב ליצמן: לפני שנה עזרנו להם ב-200 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: גם לניאדו קיבל תכנית הבראה.

יעקב ליצמן: השנה הסכום ירד.

מיכל בירן: חבל שכאשר נותנים ללניאדו כסף, לא דורשים שיעמוד בתנאים, למשל לעשות טיפולי פוריות.

יעקב ליצמן: אם את רוצה לדבר על פוליטיקה, אני אדבר אתך בסוף כשתהיה לך רשות הדיבור אבל כרגע אני מדבר על בתי חולים.

יעקב ליצמן: השנה אנחנו נחלק כנראה את ה-260 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: קיבלנו 300 מיליון שקלים מהשנה וגם לשנה הבאה שהם לפיתוח ובניית בתי חולים, דבר שהוא מאוד חשוב.

יעקב ליצמן: חלק גדול הוא לחדרי מיון.

יעקב ליצמן: אני הבטחתי לפני כמה ימים בפוריה לחדש להם את הטיפול נמרץ והתחייבתי להם לסכום של 25 מיליון שקלים.

מיקי לוי: 106 מיטות לשיקום בפוריה?

<משה בר סימן טוב: שלוש מחלקות.

<משה בר סימן טוב: חוץ מזה.

מיקי רוזנטל: אם כבר הזכרת אדוני את פוריה, מה עם השיקום?

משה גפני: רבותיי, תאפשרו להציג את התמונה ברצף.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מפריעים, אבל כבר הוזכרה פוריה ולכן אנחנו מבקשים לדעת.

מיקי רוזנטל: זה חשוב לי מאוד.

יעקב ליצמן: בפוריה אנחנו נעמוד על כך.

יעקב ליצמן: זה בית החולים היחיד בצפון שהולך לקבל שיקומי והוא יקבל את זה.

מיקי רוזנטל: מתי?

יעקב ליצמן: עכשיו.

מיקי רוזנטל: הבטחה שלטונית.

מיקי רוזנטל: רשמתי אותה.

מיקי לוי: הם עדיין צריכים להביא 40 מיליון.

מרדכי יוגב: למעשה חסרים 57 מיליון.

מיקי לוי: רשמתי את זה.

מיקי לוי: זה רשום בפרוטוקול.

מרדכי יוגב: ה-57 מיליון סגורים?

<משה בר סימן טוב: אנחנו דואגים להם מול תורמים ומול העיזבון המרכזי של מדינת ישראל וכל מה שאפשר כדי שיהיו כל המשאבים.

<משה בר סימן טוב: זאת אחריות שלנו.

מיכל בירן: יכול להיות שיש ירידה בתקציב הקניות שלהם?

מיכל בירן: של פוריה.

מיכל בירן: זה מה שנראה בסעיף התקציבי.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אחד הדברים שנצטרך לבדוק הוא בזיו.

יעקב ליצמן: האונקולוגיה.

יעקב ליצמן: הרדיותרפיה.

יעקב ליצמן: זה הולך להיות.

יעקב ליצמן: זה התעכב קצת בגלל שלא היו רופאים מתאימים אבל אנחנו משתדלים לעזור להם לקיים את זה.

יעקב ליצמן: יש שם גם בעיה במיגון, בזיו.

יעקב ליצמן: אנחנו בהחלט נשתדל לעזור יחד עם משרד הפנים ומשרד האוצר.

יעקב ליצמן: זה לא דבר פשוט אבל גם זיו צריך מיגון.

יעקב ליצמן: יש לנו כל מיני התפתחויות ושיפורים.

יעקב ליצמן: השבוע יש גם בבית חולים אסף הרופא, גם שם הנחנו אבן פינה לחדר מיון חדש.

יעקב ליצמן: איכילוב מסיים את הבנייה בעוד חצי שנה.

יעקב ליצמן: לתל השומר כבר יש את זה.

יעקב ליצמן: רמב"ם פתח את המרכז ואנחנו נחנוך אותו.

יעקב ליצמן: אם כן, יש פעילות.

יעקב ליצמן: יש דברים שהסכמתי ויש דברים שלא הסכמתי ואני רוצה לומר למה לא הסכמתי עם האוצר.

יעקב ליצמן: זה לא סוד שאני בעד שר"פ.

יעקב ליצמן: האוצר נגד שר"פ.

מיכל בירן: באמת הגיעו ימות המשיח.

יעקב ליצמן: האוצר נגד שר"פ ואני בעד.

יעקב ליצמן: הלוואי שזה יביא משיח.

מיכל בירן: מבחינתי זה הכי קרוב שיש.

יעקב ליצמן: אני בעד פול טיימרים בשלוש דרגות ואני עובד על זה עם הרופאים בשיתוף פעולה אתם.

יעקב ליצמן: שלוש דרגות של הבכירים ביותר.

יעקב ליצמן: לא יהיו יותר מ-15-10 רופאים ברחבי הארץ שאנחנו יודעים שהם באמת הכי בכירים במערכת, שחלקם כבר הסכימו אתי לעבור לפול טיימרים, שיהיו רק כאן ולא יעשו שר"פ אלא כל היום יפעלו בבית החולים.

יעקב ליצמן: הרופאים הכי בכירים.

יעקב ליצמן: כרגע אני עוד לא רוצה לפרט את השמות ולפרסם אותם אבל בהחלט הם הסכימו והם הכי בכירים.

יעקב ליצמן: יש גם את נושא דרגה 2, שזה באמצע, בינוני, ויש את היותר פשוטים.

יעקב ליצמן: הם לא פשוטים, אם בכירים, אבל פחות מהדרגה הראשונה.

יעקב ליצמן: זו דרגה שאני יודע שאני אוכל להעביר אותם לפריפריה ואני מוכן להוסיף להם כסף.

יעקב ליצמן: אני רוצה בעיקר בכירים.

יעקב ליצמן: יש לי חילוקי דעות עם האוצר כי האוצר רוצה פיקוח על הרופאים ואני לא בעד זה.

יעקב ליצמן: לא צריך לפגוע ברופאים.

יעקב ליצמן: הם רוצים להרוויח כסף, למדו קשה מאוד במשך שבע-שמונה שנים, כל אחד לפי דרגתו, ואני לא חושב שצריך פיקוח.

יעקב ליצמן: אלה בעיקרון הדברים הגדולים.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה כרגע להמשיך אלא מציע שניתן את המצגת ואולי תוך כדי הצגתה, אני אתערב.

<משה בר סימן טוב: אנחנו נציג את התכניות של המשרד בסקירה כללית.

<משה בר סימן טוב: זה חזון המשרד.

<משה בר סימן טוב: אני כמובן לא אקרא אותו.

<משה בר סימן טוב: אתם תקראו אותו.

<משה בר סימן טוב: אלה הם הדגשים של המשרד.

<משה בר סימן טוב: אלה הם עמודי האש שלנו.

<משה בר סימן טוב: שלחנו את המצגת לוועדה כדי שידפיסו אותה.

<משה בר סימן טוב: שלחנו עכשיו.

<משה בר סימן טוב: עשינו את זה מאוחר.

<משה בר סימן טוב: אלה הם בעצם ששת המאמצים העיקריים של המשרד שסביבם אנחנו עובדים, לא לפי סדר החשיבות.

<משה בר סימן טוב: הראשון שנדבר עליו הוא חיזוק היסודות, איתנות מערכת הבריאות, לראות שבעצם למערכת יש את היכולת כשאנחנו מסתכלים 20 ו-30 שנים קדימה לעבוד גם מבחינת המשאבים שיש לה, גם מבחינת כוח אדם וגם מבחינת תשתית פיזית.

<משה בר סימן טוב: השני הוא חיזוק מערכת הבריאות הציבורית בהיבטים של זמינות, אמון ומובילות, אמון של הציבור במערכת, זמינות כך שהמערכת הציבורית תהיה המערכת הזמינה יותר, ושהיא תוביל את הטון.

<משה בר סימן טוב: עיצוב מערכת הבריאות בהתאם לאתגרי העתיד.

<משה בר סימן טוב: דיבר קודם הרב ליצמן על הסיעוד וזה אתגר מרכזי אחד.

<משה בר סימן טוב: הזקנות האוכלוסייה.

<משה בר סימן טוב: תכף נדבר על עוד אתגרים.

<משה בר סימן טוב: כמובן גם כל השינויים הטכנולוגיים שקורים.

<משה בר סימן טוב: איכות ושקיפות.

<משה בר סימן טוב: אנחנו עובדים הרבה במשרד על מדדי איכות ומדדי איכות בראי המטופל.

<משה בר סימן טוב: את כל הנתונים האלה אנחנו גם מעבירים לציבור שידע את הדברים בעצמו.

<משה בר סימן טוב: לאחרונה הכרזנו גם על פרסום כל נתוני הזיהומים בבתי חולים, בלי פילטרים, בלי ועדות, בלי שום דבר באמצע.

<משה בר סימן טוב: הכול יצא.

<משה בר סימן טוב: קידום אורח חיים בריא, כמובן, והכול עבור המטופל במרכז.

<משה בר סימן טוב: כאן אתם רואים את ההוצאה הלאומית לבריאות בישראל.

<משה בר סימן טוב: אתם רואים שהממוצע בעולם הוא סביב ה-9 אחוזים, 9.5 אחוזים.

<משה בר סימן טוב: ישראל מוציאה 7.4 אחוזים ומתוך זה ההוצאה הציבורית שלנו היא 62 אחוזים.

<משה בר סימן טוב: החלק הציבורי בישראל הוא מהנמוכים ביותר בעולם כאשר אנחנו משקללים את שני הנתונים האלה ביחד ביחס למדינות מפותחות.

<משה בר סימן טוב: אנחנו לא מודדים את עצמנו ביחס לאינדונזיה, תורכיה והודו.

<משה בר סימן טוב: אתם רואים לעומת זאת את ארצות הברית שמוציאה יותר מפי שתיים מאתנו.

<משה בר סימן טוב: מה הם האתגרים שלנו בשנים הקרובות.

<משה בר סימן טוב: האתגר הכי גדול, דיבר עליו הרב ליצמן, הוא הזדקנות האוכלוסייה ואנחנו תכף נציג אותו.

<משה בר סימן טוב: אחר כך עלייה בתחלואה הכרונית.

<משה בר סימן טוב: יש עלייה בתוחלת החיים למרות העלייה בתחלואה הכרונית.

<משה בר סימן טוב: אנחנו רואים יותר אנשים חולים ביותר מחלות כרוניות, בגילים יותר צעירים.

<משה בר סימן טוב: אנחנו רואים ילדים עם מחלות כרוניות כמו סוכרת ודברים אחרים, דברים שראינו רק בגילי 60 פלוס והיום אנחנו רואים אצל ילדים בני שש.

<משה בר סימן טוב: אתגר נוסף הוא העלייה בעלויות הטכנולוגיות.

<משה בר סימן טוב: תרופות שפעם היו הרבה יותר זמינות והיום אנחנו מגיעים למצב שאנחנו מתקצבים בוועדת הסל תרופה במיליון שקלים למטופל לשנה, למאה מטופלים.

<משה בר סימן טוב: לא היו לנו דברים כאלה, שמתוך ה-460 שלנו, 100 מיליון מוקצים לקבוצה מאוד מצומצמת באוכלוסייה בעלות אדירה.

משה גפני: מהי המחלה הזאת?

<משה בר סימן טוב: ה-SMA.

<משה בר סימן טוב: אתה ניהלת כאן דיונים.

<משה בר סימן טוב: בסוף אלה מיליון שקלים למטופל לשנה.

יעקב ליצמן: אני חייב לומר לגבי זה עוד נקודה.

יעקב ליצמן: יש לנו כמה מחלות שיש להן תרופות.

יעקב ליצמן: ועדת הסל נותנת את המענה ואני לא הכתובת לכך.

יעקב ליצמן: יש דברים שהם לא ממש הסל.

יעקב ליצמן: זה הרבה כסף.

יעקב ליצמן: אנחנו יודעים שה-FDA אישר את זה כאילו זאת רפואה.

יעקב ליצמן: יש כמה מחלות, אני לא רוצה להזכיר אותן כרגע, שיש לנו בעיות עם קבוצות הורים ונצטרך לחפש פתרון.

יעקב ליצמן: מתברר, וגם על זה צריך לתת את הדעת, שברגע שקופת חולים אחת נתנה תרופה מסוימת לחולה SAM, היא חייבת לתת לכולם חולי ה-SAM.

יעקב ליצמן: לא חייבים לתת אותה כי היא לא בסל.

<משה בר סימן טוב: אם הוא נתן לאחד, הוא צריך לתת לכולם.

יעקב ליצמן: ברגע שהוא נתן למישהו אחד, הוא צריך לתת לכולם.

יעקב ליצמן: למשל קופת חולים מכבי הכניסה כמה, יכול להיות בגלל שהיא רצתה למשוך מבוטחים.

משה גפני: ביוזמתה.

יעקב ליצמן: ביוזמתה.

יעקב ליצמן: עכשיו זה נטל גדול כי היא חייבת להכניס את כולם ואנחנו מדברים על מיליון או שני מיליון שקלים בשנה לחולה.

יעקב ליצמן: אנחנו נקיים דיון, לא עכשיו, בנושא הזה כדי לראות מה עושים במקרים כאלה.

יעקב ליצמן: צריך לחפש דרך ופתרון.

<משה בר סימן טוב: כמה שהעלויות עכשיו גדולות, אנחנו לפני העלויות הגדולות באמת.

<משה בר סימן טוב: ברגע שאנחנו מגיעים לרפורמות, טיפול גני, רפואה שהיא תרפיה גנטית, אנחנו נגיע כאן למספרים בסדרי גודל אחרים.

יעקב ליצמן: זו השיטה החדשה לסרטן שהיא בעיקר בבתי החולים הגדולים.

יעקב ליצמן: זה המון כסף.

יעקב ליצמן: נצטרך לתת את הדעת גם על זה כי לא בטוח שוועדת הסל הבאה תוכל לתת.

<משה בר סימן טוב: אלה אתגרים בינלאומיים.

<משה בר סימן טוב: הרב ליצמן העלה את זה גם במפגש השרים ב-OECD.

<משה בר סימן טוב: אלה אתגרים באמת קשים מאוד.

<משה בר סימן טוב: לצד כל האתגרים האלה, הציפיות של הציבור מאתנו הולכות וגדלות.

<משה בר סימן טוב: אנשים רוצים מענה מהיר ואיכותי.

מיכל בירן: ולא להיות במסדרון.

<משה בר סימן טוב: ולא להיות במסדרון.

<משה בר סימן טוב: דיברנו על הגידול באוכלוסייה.

<משה בר סימן טוב: אנחנו מנסים קצת להמחיש את זה.

<משה בר סימן טוב: אם אנחנו נסתכל על שנת 2015, הגידול נטו בבני ה-75 פלוס עמד על 5,000 אנשים.

<משה בר סימן טוב: כלומר, בכמה גדל קבוצת האוכלוסייה של גילי 75 פלוס – זה עמד על 5,000 אנשים.

יעקב ליצמן: זה תיק 5,000.

<משה בר סימן טוב: בשנת 2021, ופעם היינו אומרים שזה עוד הרבה שנים אבל זה כבר לא עוד הרבה שנים אלא זה ממש עכשיו, זה יעמוד על 22,000, כמעט 20,000 בשנה הבאה.

<משה בר סימן טוב: אם אנחנו מסתכלים על 2025, המספר הוא כבר 30,000.

<משה בר סימן טוב: ישראל היא המדינה עם קצב הזדקנות האוכלוסייה השני במהירותו בעולם.

<משה בר סימן טוב: היינו מדינה צעירה, הסתדרנו איכשהו - - -

משה גפני: זה הגידול בתוחלת החיים?

<משה בר סימן טוב: זאת עלייה בתוחלת החיים.

<משה בר סימן טוב: אפקט ה-בייבי בום בישראל היה הרבה יותר גדול.

<משה בר סימן טוב: הדור שנולד אחרי מלחמת העולם השנייה היה בישראל הרבה יותר גדול כי לנו לא הייתה מלחמת עולם שנייה אלא הייתה לנו שואה.

<משה בר סימן טוב: הפיצוי שיצרנו אחרי כן היה הרבה יותר גדול.

<משה בר סימן טוב: קמה מדינה שגם היא הובילה לדור בייבי בום והייתה לנו את העלייה מרוסיה בשנות ה-90.

<משה בר סימן טוב: הם כולם יוצאים עכשיו משוק העבודה, כולם מזדקנים.

<משה בר סימן טוב: החל -2014 אנחנו בתהליך מואץ מאוד של הזדקנות האוכלוסייה.

<משה בר סימן טוב: האתגר הדמוגרפי הזה יעצב את מערכת הבריאות בשנים האחרונות והוא אדיר.

<משה בר סימן טוב: רק כדי שתראו את זה, לצורך העניין, חמישה אחוזים מהאוכלוסייה של בני ה-75 פלוס, עליהם הולכת כמעט שליש מההוצאה.

<משה בר סימן טוב: הם צורכים הרבה יותר תרופות, הם הולכים הרבה יותר לבתי חולים.

<משה בר סימן טוב: בסוף כשאתה נכנס למחלקות פנימיות, אתה לא רואה שם בני 30 ו-40 אלא אתה רואה שם בני 75 פלוס.

<משה בר סימן טוב: זאת הולכת להיות קבוצה אדירה והם באים אלינו למערכת הבריאות.

חיים ילין: תעשה להם מועדון המתנה כדי שיוכלו לשחק שח.

<משה בר סימן טוב: אנחנו עובדים בכל הממדים.

<משה בר סימן טוב: לטפל בחדרי המיון, לטפל במחלקות הפנימיות, לטפל בקהילה, לקחת עובדים, לחסן אנשים נגד שפעת.

סתיו שפיר: איך אתם מתכוונים לסגור את הפער?

<משה בר סימן טוב: יש הרבה מאוד דברים שאנחנו עושים למנוע מאנשים שלא צריכים להגיע לבתי החולים, שלא יגיעו לבתי החולים.

<משה בר סימן טוב: יש הרבה מאוד דברים שאנחנו עושים.

יעקב ליצמן: אני חייב לומר לכם, בלי לנקוב בשמות.

יעקב ליצמן: יש קופת חולים מסוימת שהאשפוזים שלה הם פי שניים מכל קופות החולים האחרות.

<משה בר סימן טוב: הפניה למיון.

יעקב ליצמן: זה נורא.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים את זה עכשיו.

סתיו שפיר: איך אתם מתכוונים לסגור את הפער בכמות המיטות, האחיות וכולי?

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני ביקשתי קודם שנאפשר להם להציג את הדברים ברצף.

משה גפני: אחרי כן יהיו שאלות.

<משה בר סימן טוב: צריך לומר על מערכת הבריאות הישראלית שהיא מצוינת בכל קנה מידה.

<משה בר סימן טוב: ביטוי אחד לזה היא תוחלת החיים בישראל שהיא מהגבוהות בעולם.

<משה בר סימן טוב: אין אף מדינה שמגיעה לביצועים כל כך טובים, בטח לא ברמת משאבים כמו שלנו.

<משה בר סימן טוב: אנחנו דיברנו על הזדקנות האוכלוסייה.

<משה בר סימן טוב: אתגר נוסף הוא התחלואה הכרונית.

<משה בר סימן טוב: אנחנו רואים כאן את בעיית ההשמנה גם בקרב ילדים, גם בקרב מבוגרים ואנחנו כבר מגיעים למספרים מאוד גדולים.

<משה בר סימן טוב: אתם מכירים את המאמצים שלנו בנושא.

<משה בר סימן טוב: אנחנו אומרים שזאת לא רק בעיה בריאותית אלא זו גם בעיה חברתית.

<משה בר סימן טוב: כאן לשם ההדגמה אנחנו מראים שככל שהמעמד החברתי-כלכלי יותר נמוך, כך שיעורי ההשמנה הם יותר גבוהים.

<משה בר סימן טוב: אנחנו רואים את זה גם בסוכרת לצורך העניין.

<משה בר סימן טוב: אתם יכולים לראות כאן ששיעור התחלואה בקרב האוכלוסייה החזקה בסוכרת הוא 7.5 אחוזים כאשר בקרב האוכלוסייה החלשה יותר הוא מעל 25 אחוזים.

<משה בר סימן טוב: זה מראה שהבעיות החברתיות והכלכליות הן כמובן בעיות שזורות אחת בשנייה.

<משה בר סימן טוב: דיברנו על מה עשינו.

<משה בר סימן טוב: אנחנו לא נפרט יותר מדי אבל תכף ניכנס לכל אחד מהדברים האלה.

<משה בר סימן טוב: אלה הן התכניות הלאומיות שהרב ליצמן הכווין אותנו ולפיהן אנחנו עובדים.

<משה בר סימן טוב: המלר"דים, חדרי המיון, מניעת זיהומים, חיזוק מערך הדימות, MRI ועכשיו גם PET CT התכנית הלאומית לקיצור תורים, אורח חיים בריא, בריאות דיגיטלית.

<משה בר סימן טוב: אלה הם עיקרי העשייה.

<משה בר סימן טוב: ב-MRI קיצרנו את זמן ההמתנה ל-21-20 ימים.

<משה בר סימן טוב: בחלק מבתי החולים יש תור ברמה של באותו שבוע ואז יש בעיות של הסדרי בחירה שגם בהן אנחנו מתעתדים לטפל.

<משה בר סימן טוב: אם בשנת 2009 היו בישראל עשרה מכשירי MRI, היום יש 46 מכשירי MRI.

<משה בר סימן טוב: אנחנו מכשירים רופאים, אנחנו מכשירים טכנאים, אנחנו מכשירים כל מה שצריך עבור זה.

יעקב ליצמן: הבעיה האחרונה היא ה-PET CT.

יעקב ליצמן: לקראת התקציב ביקשנו עשרה מכשירים.

יעקב ליצמן: מלחמת עולם עם האוצר.

יעקב ליצמן: בסוף קיבלנו חמישה.

יעקב ליצמן: שאלתי אותם למה הם מתנגדים, הרי לא ביקשתי כסף אלא ביקשתי רק רישיון.

יעקב ליצמן: לצערי אני צריך לקבל רישיון.

איתן ברושי: אתה תלוי ברפרנט באוצר לנהל את המשרד שלך.

יעקב ליצמן: אני צריך חתימה שלו.

איתן ברושי: שכולם ידעו על מה אנחנו מדברים.

יעקב ליצמן: אמרו לי שזה עולה להם 25 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין למה PET CT בלי כסף – ולא ביקשתי כסף - אלא רק רישיון, קיבלתי אישור ובהסכם תקציבי עם האוצר יש לי חמישה PET CT.

יעקב ליצמן: על פי האוצר זה יעלה להם 25 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: היום גרורות, זה רק PET CT.

יעקב ליצמן: מי שצריך את זה, לא יקבל את זה?

יעקב ליצמן: את החמישה נחלק.

משה גפני: פעם בשביל MRI היה צריך אישור של משרד האוצר.

יעקב ליצמן: צריך רישיון.

יעקב ליצמן: כדי לקבל רישיון, שר האוצר ואני צריכים לחתום ולפנות לוועדת הבריאות של הכנסת ואז מאשרים את זה, אם הם מאשרים.

מיכל בירן: מה קורה עם התקציב למתמחים?

מיכל בירן: עסקנו בזה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הוא יתייחס לזה אחר כך.

<משה בר סימן טוב: אנחנו נציג את הכול.

<משה בר סימן טוב: אורח חיים בריא, אתם מכירים את הדברים שאנחנו עושים.

<משה בר סימן טוב: יש פעילות ענפה מאוד שאנחנו עושים גם עם משרד החינוך.

<משה בר סימן טוב: חדרי מיון, יש לנו תכנית תמריצים.

<משה בר סימן טוב: יש לנו 50 מיליון שקלים לצמצום הזיהומים.

סתיו שפיר: אפשר לפרט על ההישגים וההתקדמות מהשנים הקודמות בהקשר של הזיהומים?

<משה בר סימן טוב: אנחנו מוציאים, אני מקווה במהלך שבוע הבא, סיכום שנת 2017 ושם יהיה רשום הכול.

<משה בר סימן טוב: גם במשרד ראש הממשלה מוציאים עם יעדים לשנים הבאות.

<משה בר סימן טוב: אנחנו הורדנו את הזיהומים בפגיות ב-50 אחוזים, הורדנו בצורה משמעותית את הזיהומים בטיפול - - -

יעקב ליצמן: אני מציע לחכות.

יעקב ליצמן: אנחנו מוציאים את זה באופן מסודר בשבוע הבא, בעוד שבועיים, חכו לזה.

יעקב ליצמן: אין לי בעיה שיקיימו על זה דיון.

סתיו שפיר: כולל יעדים מדידים?

משה גפני: רגע.

משה גפני: נמשיך.

<משה בר סימן טוב: אנחנו הולכים לפרסם את כל הנתונים לציבור באופן מלא.

<משה בר סימן טוב: בריאות דיגיטלית.

<משה בר סימן טוב: יש לישראל יתרון אדיר בזה שיש לנו את נתוני המידע במערכת שהם באינטגרציה.

<משה בר סימן טוב: אין את זה כמעט באף מערכת בריאות אחרת בעולם ואנחנו משתפים מידע בין קופות חולים לבתי חולים למטרות טיפול.

<משה בר סימן טוב: תכנית קיצור התורים.

<משה בר סימן טוב: הכסף כבר עבר לקופות החולים.

מיכל בירן: איך זה ימומש דה פקטו?

<משה בר סימן טוב: הכסף עבר לקופות החולים.

<משה בר סימן טוב: הן הגישו תכניות על פרוצדורות שהן יקצרו וקיבלו את הכסף כמקדמות.

<משה בר סימן טוב: תהיה התחשבנות סופית בסוף השנה.

<משה בר סימן טוב: יש פרוצדורה.

<משה בר סימן טוב: כל קופה, יש לה את התכנית שלה.

<משה בר סימן טוב: מעקב צמוד שלנו.

מיכל בירן: רק לראות שהבנתי.

מיכל בירן: כל אחת מהקופות הגישה לכם תכנית על פרוצדורות שהן הולכות לקצר לזמנים כאלו וכאלו.

מיכל בירן: הן מתגמלות בכסף שהם קיבלו מכם את תוספת כוח האדם שהן צריכות כדי לקצר את הפרוצדורות.

<משה בר סימן טוב: הכסף הלך לקופות החולים כדי שיקנו שירותים מקופות החולים והכסף הלך גם ישירות לבתי החולים כדי שהם יהיו ערוכים לעשות את הפעילות, אם זה באמצעות כוח אדם ואם זה באמצעות בינוי חדרי מיון, ניתוח ודברים אחרים.

<משה בר סימן טוב: דיברנו גם על חדרי המיון.

<משה בר סימן טוב: נדבר קצת על מה הציפיות שלנו בשנים הקרובות.

<משה בר סימן טוב: דבר ראשון, מה הם העקרונות שלפיהם אנחנו עובדים.

<משה בר סימן טוב: דבר ראשון, התמודדות עם בעיות העומק של המערכת.

<משה בר סימן טוב: אנחנו מדברים על הזיהומים, מדברים על המיונים, מדברים על התורים ולא בורחים משום דבר.

<משה בר סימן טוב: אומר את זה הרב ליצמן כל הזמן, הבוקר טוב במשרד הוא מה אנחנו עושים היום כדי לצמצם את הפערים בין הפריפריה למרכז.

<משה בר סימן טוב: בכל דבר שאנחנו עושים, תכנית המיטות, מיונים, כספי פיתוח, מכשירי MRI, מכשירי PET CT, כל דבר, אנחנו משקיעים בחוסר פרופורציה לטובת הפריפריה.

<משה בר סימן טוב: בכל דבר.

<משה בר סימן טוב: כל תוספת שיש לנו, גם לדוגמה בתכנית המיטות, אנחנו מורידים את מספר המיטות לאלף נפש במרכז, כדי להעלות את מספר המיטות לאלף נפש בצפון.

<משה בר סימן טוב: זו פעולה קשה מאוד כי יש גם אוכלוסייה במרכז שמזדקנת ואין לה פתרונות אחרים, אבל זה יעד לאומי שאנחנו עושים אותו.

חיים ילין: תוחלת החיים יותר גבוהה ולכן אתה מתמודד עם בעיה כזאת.

<משה בר סימן טוב: כן, ועדיין אנחנו צריכים לתת מענה גם לחולה בוולפסון וגם לחולה באסף הרופא וגם לחולה באיכילוב ובתל השומר.

משה גפני: גם לחולה.

<משה בר סימן טוב: נכון.

<משה בר סימן טוב: אף פעם לא דיברו על הזקן במסדרון אלא תמיד מדברים על הזקנה במסדרון.

<קריאה: כי הוא לא היה שם .

<משה בר סימן טוב: על האוכלוסייה הקשישה דיברנו.

<משה בר סימן טוב: אוכלוסיות חלשות, גם הן במיקוד שלנו ואנחנו עוסקים הרבה מאוד בבריאות הנפש.

מיכל בירן: כאן אני מוכרחה לשאול שוב על המתמחים.

<משה בר סימן טוב: אני אומר שני דברים.

<משה בר סימן טוב: ראשית, יש לנו תוספת תקני מתמחים.

<משה בר סימן טוב: המספר הוא 170?

<קריאה: אפילו יותר.

<משה בר סימן טוב: 170 או יותר תקנים ב-2017, 2018 ו-2019 לטובת תקני מתמחים.

<משה בר סימן טוב: מענקים למתמחים יימשכו באותו היקף שהיה ב-2017, גם ב-2018 ו-2019.

מיכל בירן: זה היה 30 מיליון.

<משה בר סימן טוב: 35 מיליון.

<משה בר סימן טוב: אלה העקרונות שלנו.

<משה בר סימן טוב: אני אתקדם.

<משה בר סימן טוב: טיפול באוכלוסייה הקשישה, זו הרפורמה בסיעוד שהרב ליצמן הוביל שכוללת את התקציבים האלה.

<משה בר סימן טוב: דבר ראשון, להעלות את שעות הסיעוד לאוכלוסייה.

<משה בר סימן טוב: אנחנו בסוף מגיעים לקצבה שיכולה להגיע ל-5,000 שקלים ברמות התלות הגבוהות.

<משה בר סימן טוב: זאת בשורה משמעותית מאוד מבחינתנו.

<משה בר סימן טוב: יהיה יותר קל לקבל את הקצבה.

<משה בר סימן טוב: גם אצלנו בקוד הסיעודי אנחנו עושים הקלה דרמטית.

<משה בר סימן טוב: הורדנו את כל ההליכים הבירוקרטיים שהיה אפשר להוריד.

<משה בר סימן טוב: טיפולי בית.

<משה בר סימן טוב: אנחנו צפויים להשקיע בין 300 ל-400 מיליון שקלים בטיפולי בית.

<משה בר סימן טוב: זו בשורה מאוד מאוד חשובה.

<משה בר סימן טוב: קופות החולים תגענה לבתים של הקשישים ולא רק המטפלים הסיעודיים.

<משה בר סימן טוב: כמובן טיפולי השיניים לקשישים ואנחנו עובדים על כך שזה יתחיל ברבעון האחרון של השנה הזאת.

<משה בר סימן טוב: גם זאת בשורה חשובה.

יעקב ליצמן: צריך להזכיר טיפולי שיניים לילדים.

יעקב ליצמן: אנחנו הולכים להרחיב את זה מ-16 עד 18, להכניס שני שנתונים.

<משה בר סימן טוב: הרב ליצמן דיבר על מכשירי PET CT שאנחנו מוסיפים חמישה וגם כאן יינתן תעדוף לפריפריה.

<משה בר סימן טוב: במערך האשפוז יש לנו את תוספת המיטות הרב שנתית, 1,200 מיטות כלליות, 750 מיטות סיעוד גריאטריות, סיעוד אקוטי ושיקום, ו-150 מיטות במשק של בריאות הנפש.

סתיו שפיר: איפה זה בהשוואה ל-OECD?

<משה בר סימן טוב: אנחנו מהנמוכים בעולם.

סתיו שפיר: מה אנחנו מתכוונים לעשות כדי לצמצם את הפער?

משה גפני: סתיו, לא עכשיו.

משה גפני: משה, תסיים.

<משה בר סימן טוב: פסיכיאטריה.

<משה בר סימן טוב: יש לנו תכנית.

<משה בר סימן טוב: אחד הדגשים שלנו לתקציב 2019 היה פסיכיאטריה.

<משה בר סימן טוב: אנחנו סיכמנו עם האוצר על מיליארד שקלים לטובת בינוי בבתי החולים הפסיכיאטרים - כ-400 מיליון ילכו להעתקה של בית החולים באר יעקב לתוך קמפוס אסף הרופא.

<משה בר סימן טוב: זאת לא תהיה רק העתקה של בית החולים אלא שילוב שלו בבית החולים הכללי וזאת בשורה מאוד גדולה, ו-600 מיליון שקלים ילכו לבינוי ושיפוץ של המחלקות הקיימות.

<משה בר סימן טוב: בעינינו זה אחד הדברים החשובים שאנחנו עושים.

<משה בר סימן טוב: אנחנו נמלא גם את השורות במתמחים בפסיכיאטריה באמצעות מענקים.

<משה בר סימן טוב: אנחנו שמים דגש גם על השנים הראשונות ול-2019 תהיה לנו תכנית - אנחנו מקווים שאולי כבר ב-2018 אבל בהחלט ב-2019 – בהתפתחות הילד.

<משה בר סימן טוב: אחד הנושאים הכואבים ביותר ואנחנו מודעים לבעיה הזאת ואנחנו נתמודד אתה.

<משה בר סימן טוב: זה ייקח זמן אבל אנחנו נתמודד עם זה ונשפר את השירות בטיפות חלב.

<משה בר סימן טוב: אנחנו עושים מוקד טלפוני להורים ונשים שם גם תזונאיות ואחרים.

<משה בר סימן טוב: אנחנו מרחיבים את חיסוני השפעת לילדים.

<משה בר סימן טוב: אם בעבר ילדים היו מתחסנים בשיעור של 10-5 אחוזים, עברנו את ה-60 אחוזים.

<משה בר סימן טוב: זה דבר מאוד מאוד חשוב.

<משה בר סימן טוב: שפעת היא מחלה מסוכנת וכך מונעים תחלואה גם שלהם וגם של ההורים שלהם ושל הסבא והסבתא שלהם.

<משה בר סימן טוב: זה מאוד חשוב.

<משה בר סימן טוב: בין הפריפריה למרכז, יש לנו את בית החולים השיקומי בפוריה עליו דיבר הרב ליצמן.

<משה בר סימן טוב: הוא יקום ויהיה ואנחנו כמשרד נדאג שיהיו לו המשאבים.

<משה בר סימן טוב: יש את בית החולים השיקומי בדרום בעלי נגב.

<משה בר סימן טוב: אנחנו נמשיך את תכנית המענקים.

<משה בר סימן טוב: יש בית חולים חדש שאושר בקריות, הוותמ"ל אישר אותו לפני כשבועיים.

<משה בר סימן טוב: בהקצאת מיטות - - -

איתן ברושי: הוותמ"ל מאשר קרקע.

איתן ברושי: לא כסף.

<משה בר סימן טוב: הוותמ"ל הוא תחנה מאוד מאוד חשובה.

איתן ברושי: חשובה.

<משה בר סימן טוב: לבנות בית חולים אורך עשר שנים.

<משה בר סימן טוב: עברנו תחנה חשובה.

<משה בר סימן טוב: עוד לא הגענו ליעד.

<משה בר סימן טוב: צריך לעבור את כל התחנות בדרך.

<משה בר סימן טוב: המאיץ הקווי שנפתח בזיו הוא בשורה גדולה ואחרי שהם יתייצבו, יהיה עוד מכשיר.

<משה בר סימן טוב: עד כאן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אני מודה לסגן השר ואני מודה למנכ"ל.

משה גפני: אני מאפשר לחברי הכנסת.

משה גפני: אני מבקש, אם אפשר, לדבר בקצרה כי יש לנו דוברים רבים.

משה גפני: לפני כן אני רוצה לאפשר ליעל גרמן כי יש לה דיון מהיר בעניין הזה ואני ביקשתי ממנה להמתין עד שיגיע סגן השר.

משה גפני: אחריה איתן ברושי ואחריו חיים ילין.

יעל גרמן: תודה רבה לך אדוני היושב ראש.

משה גפני: אם אפשר רק בתמציתיות.

יעל גרמן: בהחלט.

יעל גרמן: אני אשלב את זה בנושא שאנחנו כרגע דנים בו.

יעל גרמן: אני לא כל כך מבינה כיצד מתוקצבים בתי החולים בכלל.

יעל גרמן: אתה זוכר בוודאי אדוני סגן השר שאני כתבתי לך ורציתי לדעת על סמך מה התקבלה תוספת למעייני הישועה ואין לזה שום קשר כפי שאתה אמרת שכאילו בגלל זה שזה בית חולים חרדי.

יעל גרמן: אני מאוד מעריכה את מעייני הישועה.

יעל גרמן: אני מאוד מעריכה גם את בתי החולים האחרים החרדים אבל הייתי רוצה לדעת על סמך מה זה כך.

משה גפני: מעייני הישועה לא קיבל תוספת.

משה גפני: את כנראה לא מדברת על מעייני הישוע.

משה גפני: ה

יעל גרמן: סליחה.

יעל גרמן: אני מתכוונת ללניאדו.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: רציתי לומר שאני מאוד מעריכה את מעייני הישועה.

משה גפני: מעייני הישועה באמת צריכים לקבל אבל הם לא קיבל.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: הוא לא קיבל.

יעל גרמן: דרך אגב, אדוני היושב ראש, אתה צודק.

יעל גרמן: אני התכוונתי ללניאדו.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת איך זה.

יעל גרמן: כאשר אני מסתכלת על בתי החולים הממשלתיים, ובוא נראה למשל ב-2019, אני אקח בית חולים אחד, אני אקח את נהריה, מסתבר שהמימון שאתה במשרד שלך נותן לנהריה ב-2019 הוא קטן - - -

יעקב ליצמן: בדקת כמה נהריה מקבל?

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: אני עומדת מול הנתונים שלך.

יעל גרמן: ההוצאה שמיועדת לנהריה היא 749 מיליון ו-745,000 שקלים ב-2019 כאשר ההוצאה למעשה, זאת אומרת, בפועל ההוצאה ב-2017 הייתה 767 מיליון שקלים.

יעל גרמן: איך זה יכול להיות?

יעל גרמן: ב-2018 התקצוב היה 702 מיליון שקלים, עוד פחות מהביצוע של 2017.

יעל גרמן: זאת רק דוגמה אחת.

יעל גרמן: אני רוצה לומר שאני לא יכולה להבין על סמך מה ואיך מתוקצבים בתי החולים.

יעל גרמן: אני לא מבינה איך אפשר לתקצב ב-2019 כשאין לנו את הביצוע של 2018.

יעל גרמן: השאלה העיקרית היא כלהלן.

יעל גרמן: אנחנו שמענו שוב ושוב בשלוש השנים האחרונות שאחת המטרות היא לקצר תורים ושיש כספים מיועדים לקיצור תורים.

יעל גרמן: אני מבינה שהכספים אמורים לעבור דרך קופות החולים אבל חלק מהכספים, אם לא יגיעו לבתי החולים לתוספת של מיטות, לתוספת של כוח אדם, איך אפשר יהיה לקצר תורים?

יעקב ליצמן: עשינו.

יעל גרמן: אני רואה שהתקציבים יורדים ולא עולים.

יעל גרמן: אם כן, איך יהיה קיצור תורים?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אתה רוצה להשיב?

<משה בר סימן טוב: כן.

<משה בר סימן טוב: אני אענה.

<משה בר סימן טוב: בית החולים נהריה הוא בית החולים שמסובסד בשיעור הכי גדול מכל בתי החולים.

<משה בר סימן טוב: הסובסידיה שלו בשנת 2017 עמדה על כמעט 300 מיליון שקלים או אפילו יותר.

איתן ברושי: כמה זה עם הפצועים הסורים?

<משה בר סימן טוב: זה בלי הפצועים הסורים.

יעקב ליצמן: זה כסף קטן.

<משה בר סימן טוב: הפצועים הסורים, זה מסך עשן.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אומרים שזה תירוץ.

<משה בר סימן טוב: הפצועים הסורים במשק נפרד.

<משה בר סימן טוב: זאת לא סובסידיה.

<משה בר סימן טוב: אני מדבר על סובסידיה שניתנה מאתנו.

<משה בר סימן טוב: זה כלום.

משה גפני: 300 מיליון שקלים סבסוד.

<משה בר סימן טוב: כמעט 300 מיליון שקלים סובסידיה לנהריה.

<משה בר סימן טוב: אנחנו אומרים לאורך כל הדרך, לניאדו קיבל 55 מיליון שקלים.

יעל גרמן: כמה בסך הכול על פני השנים?

<משה בר סימן טוב: לניאדו, יש לו תכנית חמש שנתית.

<משה בר סימן טוב: אנחנו אומרים לאורך כל הדרך שצריך לסדר את התקצוב של בתי החולים הלא ממשלתיים.

<משה בר סימן טוב: לא יכול להיות שלממשלתיים תהיה סובסידיה כל כך גדולה וללא ממשלתיים לא.

יעקב ליצמן: על הדסה לא שאלת, על המיליארד ו-300 מיליון שקלים.

יעל גרמן: הדסה, זאת תכנית הבראה מלפני ארבע שנים.

יעקב ליצמן: גם זאת תכנית הבאה.

<משה בר סימן טוב: אותו דבר.

יעקב ליצמן: זה אותו הדבר.

<משה בר סימן טוב: תכנית הבראה.

יעקב ליצמן: אותה תכנית הבראה לגבי לניאדו כמו לגבי הדסה.

מיכל בירן: הדסה לא מפלה אנשים.

יעקב ליצמן: על זה את רוצה לקיים דיון?

משה גפני: לניאדו נותן שירות של בית חולים באזור.

<משה בר סימן טוב: אין למדינת ישראל את הפריבילגיה שבית חולים כלשהו בה ייסגר.

משה גפני: תענה לה בפירוט כשתענה לחברים.

מיכל בירן: אם אתה נותן, שלא יפלו אנשים על רקע העדפות דתיות.

<משה בר סימן טוב: בתכנית לקיצור תורים יש 180 מיליון שקלים ישירות לבתי חולים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איתן ברושי ואחריו חיים ילין.

יעל גרמן: אדוני היושב ראש, אנחנו בוועדת כספים.

משה גפני: אני אאפשר לך אחר כך לדבר שוב.

איתן ברושי: גם אני מתנצל על שלא אוכל להישאר לאורך כל הדיון.

איתן ברושי: אדוני סגן שר הבריאות, יושב ראש הוועדה וכל השותפים.

איתן ברושי: קודם כל, אני רוצה לומר לך שלא פעם אני רואה אותך בהתפעלות כי אני זוכר שנים שאף אחד לא רצה להיות שר הבריאות.

משה גפני: נכון.

יעקב ליצמן: אני רק סגן שר.

איתן ברושי: על זה נדבר פעם אחרת.

איתן ברושי: אני קודם כל מברך אתכם ומאחל בהצלחה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר משהו גם לגפני וגם לך ואמרתי את זה אתמול לשר האוצר.

איתן ברושי: לפי דעתי יעדי תקציב המדינה הם יעדים לאומיים ולא יעדי משרד האוצר.

איתן ברושי: אם אני הייתי קובע, הייתי אומר דבר ראשון מהו יעד גידול האוכלוסייה של מדינת ישראל אליו צריך להיערך בכל התחומים והבריאות היא אולי התחום הראשון.

איתן ברושי: היעד הוא תוספת האוכלוסייה שהיא דבר שאפשר לתכנן אותו.

איתן ברושי: היעד הזה מורכב מהרצון להשאיר כאן את הבנים ולהיות אבן שואבת ליהדות בכל העולם ולהביא לכאן עוד ועוד יהודים, ותוחלת החיים שעולה.

איתן ברושי: מערכת הבריאות, כמו השיכון, כמו התעסוקה, צריכה להיערך בעשור הקרוב על פי תחזית גידול האוכלוסייה שכוללת יותר שנות חיים.

איתן ברושי: זה לא קיים.

איתן ברושי: לכן ישראל מפגרת בכל התחומים כי היא לא נערכת על פי מה שמצפים מכל ראש עיר וראש מועצה קטנה.

איתן ברושי: אני חושב שזאת טעות ועוד לא מאוחר לתקן אותה.

איתן ברושי: אני חושב שהדבר העיקרי הוא גידול האוכלוסייה ולזה הממשל הצריכה להיערך.

איתן ברושי: זה התפקיד שלה.

איתן ברושי: שרוב היהודים יהיו כאן, שלא יעזבו הצעירים ולאפשר כאן חיים עד 120.

איתן ברושי: מזה נגזר כל היתר.

איתן ברושי: הדבר השני.

איתן ברושי: אין ספק שהדבר המרכזי הוא היכולת לתת מענה למקומות הרחוקים ולחלשים וזה קודם כל פיתוח הנגב והגליל.

איתן ברושי: אתה יודע, וזאת לא אשמתך, שבצפון – ואני בא משם – משלמים יותר ומקבלים פחות.

איתן ברושי: הפער הזה לא יכול להישאר.

איתן ברושי: כאשר מדברים על פערים בחברה הישראלית, זה אולי הפער הכי גדול וישראל צמצמה אותו הכי פחות.

איתן ברושי: אמרתי אתמול לשר האוצר, ואני אומר לך כי אני חושב שאני אומר דבר נכון שהוא גם נכון פוליטית, שהבריאות יותר מכל דבר נוגעת לכל אחד מאזרחי ישראל וילדיה, גם למי שהיום בריא.

איתן ברושי: לכן ישראל זקוקה לתכנית לאומית לבריאות.

איתן ברושי: היום כאשר ממשלת ישראל דנה במפת העדיפות הלאומית, היא לא דנה במפת עדיפות לבריאות כי אין מפה כזאת.

איתן ברושי: אני אומר את זה מאז אני כאן, מהיום הראשון.

איתן ברושי: חייבת להיות מפה ועוד לא מאוחר.

איתן ברושי: ישיבת הממשלה נדחתה, למה?

איתן ברושי: כי כרגיל הוויכוח הוא על יהודה ושומרון ולא על הנגב והגליל.

איתן ברושי: אלקין תוקע את הדיון כי יש לו ויכוח על מאחז לא חוקי.

איתן ברושי: אני אומר לך שאתה תתקע את הדיון בגלל הנגב והגליל כי הממשלה הזאת חייבת לחזק את הנגב והגליל.

איתן ברושי: אתה לא יכול לנהל, והייתי אתך גם בביקורים בלילה, ולחלק מתנות.

איתן ברושי: אתה צריך לנהל מדיניות שמציגה יעדים בהתאם לפיזור אוכלוסייה וגידול האוכלוסייה ולכן אני חושב שישראל צריכה לפעול עם תכנית.

איתן ברושי: שר האוצר אמר כאן אתמול דבר מדהים.

איתן ברושי: לא הייתה כותרת.

איתן ברושי: ניסיתי עם הכותרת אבל לא הצלחתי.

איתן ברושי: הוא אמר לנו שפעם ראשונה הוא שר האוצר מודיע החלטה לציבור לפני שהוא קיים ישיבה עם הצוות שלו.

איתן ברושי: הוא אמר לי שהוא מסכים אתי שצריכה להיות תכנית לאומית לבריאות.

איתן ברושי: אני מציע אדוני סגן השר שתשתית של העניין תבוא כבר לקריאה שנייה ושלישית של התקציב, כדי לסמן את הכיוון, שהולכים לתכנית לאומית בבריאות והנושא הזה לא פחות חשוב מתחבורה ומתעסוקה.

איתן ברושי: תודה.

יעקב ליצמן: לא ראיתי שפקידי האוצר מוטרדים.

איתן ברושי: בגיל שלהם הם לא מוטרדים מזה.

איתן ברושי: זאת אחת הבעיות שלהם.

איתן ברושי: הם לא מסוגלים להבין – פקידי האוצר עם הניסיון שלהם והגיל שלהם – שאלות מרכזיות.

יעקב ליצמן: איתן, הם טובים.

איתן ברושי: הם טובים.

חיים ילין: אני רוצה לומר הפוך.

חיים ילין: לכל פקיד באוצר יש גם אבא, אימא, סבא וסבתא.

איתן ברושי: ושר.

חיים ילין: אין מצב כזה שהם לא יודעים מה זה לסעוד.

חיים ילין: אל תזלזל בזה כי אני חושב שאתה גם פוגע בעצמך וגם פוגע בהם.

חיים ילין: אני רוצה להתמקד בשתי נקודות.

חיים ילין: הראשונה, מרכזי חוסן.

חיים ילין: משרד הבריאות שם כסף על מרכזי חוסן.

חיים ילין: היה דיון בוועדת העבודה והרווחה יחד עם הרווחה והביטוח הלאומי.

חיים ילין: הם מחזיקים את מרכזי החוסן.

חיים ילין: מ-2007, ב-1 בינואר 2008, הם הוקמו.

חיים ילין: פרופסור גרוטו בדיון היה לפני שנה הבטיח שהתקציב הזה – כי כבר היה סגור תקציב 2017 ו-2018 – ב-2019 ייכנס לבסיס התקציב כי זאת החלטת ממשלה.

חיים ילין: כל שנה מחדשים את החלטת הממשלה.

חיים ילין: אי אפשר כך לבנות כלום.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי עד שיש החלטת ממשלה, ואם היא מגיעה בזמן, לפעמים אין איך לשלם משכורות לעובדים.

חיים ילין: העובדים הם עובדי עמותה שכל מועצה פתחה בעוטף עזה.

חיים ילין: חמישה מרכזים כאלה, חמישה מרכזים באיו"ש.

יעקב ליצמן: אתה מדבר על הדרום.

חיים ילין: רק על עוטף עזה ועל איו"ש.

חיים ילין: בצפון יפתחו.

חיים ילין: זה רק עניין של זמן.

יעקב ליצמן: רק הבהרתי.

חיים ילין: רוב הכסף מגיע מכם.

חיים ילין: אתם מוציאים אותו אבל לא רואים את זה בבסיס התקציב.

חיים ילין: אני אומר גם לאוצר שלא רואים אותו ואנשים לא יודעים להתנהל.

<משה בר סימן טוב: אנחנו מבטיחים להם כל הזמן.

<משה בר סימן טוב: אנחנו מודעים לבעיה.

חיים ילין: תשים את זה בבסיס התקציב ואז הכול ייראה אחרת.

<משה בר סימן טוב: לא הכול תלוי בנו.

חיים ילין: אז תגידו לי איך כי הבטיחו לנו.

<משה בר סימן טוב: היו גם ענייני חשבות ורצו שנצא לסוג של משהו נפרד.

חיים ילין: לא, לא קשור.

חיים ילין: אני לא מערבב שמחה בשמחה.

<משה בר סימן טוב: אנחנו אומרים לך לפרוטוקול שמרכזי החוסן בדרום יישארו.

חיים ילין: זה לא העניין.

משה גפני: משרד הבריאות אומר שמרכזי החוסן יישארו.

משה גפני: אתה דורש שזה יהיה בבסיס התקציב.

חיים ילין: חייב.

חיים ילין: אי אפשר כל שנה להילחם וללכת לדיונים.

משה גפני: תכף נשאל את נציג האוצר למה הוא מתנגד.

חיים ילין: ממילא הכסף יוצא.

חיים ילין: הדבר השני.

חיים ילין: אני מברך על סיום המיגון שנעשה בבית החולים באשקלון.

חיים ילין: לקח לא מעט שנים, שמונה שנים, מאז ההחלטה.

חיים ילין: אתם מגדילים בתי חולים, אתם מגדילים מיטות בבתי החולים, מתוך ניסיון, תעשו את זה כבר ממוגן.

<משה בר סימן טוב: כל החדש ממוגן.

חיים ילין: יפה.

חיים ילין: אלה שני הדברים היחידים שיש לי לומר.

חיים ילין: תעשו לי טובה, אני רוצה תשובה על מרכזי החוסן.

משה גפני: מיקי לוי ואחריו מיכל בירן.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, ב-2016 לראשונה המדינה הכירה בצורך לתמוך בבתי חולים ציבוריים שאינם ממשלתיים.

מיקי לוי: אני הייתי בקטע מביך יחד עם המנכ"ל באירועים אחרים בבתי חולים ציבוריים.

מיקי לוי: בשל שחיקה במקורות תקציביים ובמערכת האשפוז יש כשל בשיעורי ההנחה כתוצאה מחוק ההסדרים.

מיקי לוי: בנוסף, נוצרה פגיעה בשל שחיקת מחירים שתוקנה אחרי זמן מה על ידך.

מיקי לוי: אתה סייעת, אדוני סגן השר, לעשות את זה, אבל הותירה את הגירעון בבסיס.

מיקי לוי: בתי החולים הממשלתיים מ-0.5 מיליארד שקלים לפני חמש שנים, הסבסוד הגיע כבר לשני מיליארד שקלים ואני בהחלט מברך על כך.

מיקי לוי: עיני לא צרה בעניין הזה.

מיקי לוי: בשנת 2016 הקצתה המדינה מחדש 200 מיליון שקלים, למיטב ידיעתי וזיכרוני, שמחולקים, אם אני לא טועה ותקנו אותי, לשמונה בתי חולים, בתוכם בית החולים הנצרתי או הנצרתיים.

מיקי לוי: זה לא מספיק כי הגירעון נשאר בבסיס.

מיקי לוי: אני מאוד חושש אדוני מכיוון שהייתי בסרט הזה.

יעקב ליצמן: אתה מדבר על הציבוריים.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: בוודאי.

מיקי לוי: אני אומר שבממשלתיים עלה התקציב לשני מיליארד שקלים מ-0.5 מיליארד ואני מברך על כך.

יעקב ליצמן: על זה אני אענה לך בקיצור.

יעקב ליצמן: היה לנו מאבק גדול עד אור הבוקר על תקציב בתי החולים הציבוריים.

יעקב ליצמן: גם אני אומר במפורש כאן לכולם שזה לא מספיק כסף וחסר כסף.

יעקב ליצמן: ביקשנו אפילו סכום כפול.

יעקב ליצמן: אחד הדברים שסיכמנו עליהם הוא שיהיה דיון משותף עם האוצר ואנחנו נבדוק את מה שקורה בבתי החולים הציבוריים.

מיקי לוי: זה בסדר, זה נחמד, אבל אני אומר שה-200 מיליון שקלים שמחולקים לכלליים ולשמונה בתי החולים האחרים, בתוכם הנצרתיים, הסכום לא מספיק.

מיקי לוי: ביוזמתך, אתה הבאת את הכסף בפעם הקודמת אבל לא תיקנו את הבסיס.

יעקב ליצמן: לא היה בסיס.

מיקי לוי: אדוני, אני אומר לך כדי שלא תמצא את עצמך בבתי החולים הכלליים, אל מול שמונה בתי החולים האלה עם הנצרתיים.

מיקי לוי: צריך לתת להם כסף.

מיקי לוי: לא יעזור כלום.

מיקי לוי: אנחנו נגיע למצב קטסטרופלי ואוי ואבוי.

מיקי לוי: הייתי בסרט הנוראי הזה של הדסה.

מיקי לוי: אני לא רוצה לחשוב ואפילו לא לחלום על העניין הזה.

מיקי לוי: אדוני צריך לעשות תיקון ואתם מסתכלים בעיניים כלכליות, אתם והמנכ"ל, אני מכיר אתכם היטב, וצריך לתקן את זה.

יעקב ליצמן: זה לאוצר.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני מסתכל על החבר'ה בבריאות והם מהכלכלה.

מיקי לוי: לא מהאוצר.

יעקב ליצמן: אני מדבר על פקידי האוצר.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: האוצר יודע היכן ללחוץ.

מיקי לוי: הוא היה שם יחד אתי.

מיקי לוי: הוא יודע.

מיקי לוי: אני מבקש ממך לפתור את העניין הזה בדחיפות.

מיקי לוי: אני מבקש עוד פעם שהמנכ"ל יגיד את הפירוט לגבי – אני מעריך את מה שאמרת אבל לא קלטתי – מחלקת השיקום בבית החולים פוריה, בכמה תעזרו מה-40 מיליון שהם צריכים ללקט.

מיקי לוי: קשה להם.

מיקי לוי: אני הייתי שם ואני יודע.

יעקב ליצמן: אני התחייבתי בטקס השבוע שביחד משרד האוצר, בריאות ובית החולים, אנחנו נסיים את בית החולים.

מיקי לוי: זה נרשם בפרוטוקול.

יעקב ליצמן: נרשם.

מיקי לוי: תודה אדוני סגן השר.

מיקי לוי: יש מלחמת עולם בין קופות החולים בנושא גיוס רופאים.

מיקי לוי: נוצר לנו מחסור בגיוס רופאים.

מיקי לוי: זה לא יאומן.

מיקי לוי: שמעתי על שכר מטורף של חלק מהם, משהו לא מהעולם הזה.

מיקי לוי: הלוואי עלי בגלגול הבא.

מיקי לוי: באמת הדבר נובע ממחסור ברופאים.

מיקי לוי: עשיתם איזה שהם צעדים.

מיקי לוי: באילת אין רופאים והמלחמה היא מטורפת.

מיקי לוי: דיברתי עם ראש העיר אילת בעניין הזה.

מיקי לוי: אם לא תהיה תכנית חומש - אני לא יודע מה לעשות, אני מודה - לא רוצה להגיד של גניבת רופאים - - -

משה גפני: מה זאת אומרת?

משה גפני: אתה צריך להגביל את שכר הרופאים.

מיקי לוי: אני לא רוצה להגיד מה כי בסוף זה יבוא לוועדה הזאת.

מיכל בירן: צריך לשפר את ההיצע.

מיקי לוי: אדוני היושב ראש, בסוף זה יבוא לכאן.

יעקב ליצמן: יש את חוק אמסלם אותו הוא העביר ואני תמכתי בו.

יעקב ליצמן: החוק מגביל את שכר הרופאים.

יעקב ליצמן: אמרתי במפורש שאני לא הולך לתמוך בזה עד הסוף.

יעקב ליצמן: לקחתי את זה כמקל ביניים, כך שאם קופות החולים לא יבואו לקראת ההסדר בעצמן - - -

מיכל בירן: איזו ברירה יש להם?

מיכל בירן: הם רוצים לתת טיפול טוב.

יעקב ליצמן: זה לא בא דווקא בגלל מחסור.

יעקב ליצמן: לקופת חולים יש רופא מצוין בעיר העתיקה או לא משנה היכן, ולקחו אותו עם הבניין של קופת חולים.

יעקב ליצמן: הסתיים החוזה והעבירו 7,000 מבוטחים.

מיקי לוי: בעניין הזה הדלקתי לכם פרוז'קטור שהוא מוכר לכם.

יעקב ליצמן: יש קנס על זה.

משה גפני: מיקי, אמרת דברים חשובים ובזה אתה צריך לסיים.

מיקי לוי: סיימתי.

מיכל בירן: לי אין התנגדות שהמדינה מתערבת ומפעילה את לניאדו.

משה גפני: מה התלבשת על לניאדו?

מיכל בירן: זה הכול קשור.

מיכל בירן: ראית אותי פעם שאני מלהגת או מבזבזת זמן?

מיכל בירן: תן לי שתי דקות בשקט.

מיכל בירן: לי אין התנגדות לזה שהמדינה שמה כסף לא על הדסה ולא על לניאדו.

מיכל בירן: בסופו של דבר במקום שאין בו תחליף, שיש בתי חולים גדולים, אין לי בעיה והמדינה צריכה לקחת על זה אחריות.

מיכל בירן: אבל אני חושבת שבאמת ההפרדה הזאת שנוצרת בין הממשלתיים לבין הציבוריים לבין הפרטיים שבסופו של דבר המדינה מממנת אותם, צריך לעשות כאן רפורמה הרבה יותר גדולה שמביאה בסופו של דבר לקנה מידה אחיד שעל פיו מתקצבים.

מיכל בירן: אבל כאשר נכנס כסף מכספי משלם המסים, אני גם מצפה שלניאדו לא ייקלע לתביעות משפטיות ויפסיק להפלות נשים רווקות למשל שמגיעות לטיפולי פוריות, אם הוא מקבל כסף מהמדינה.

מיכל בירן: אגב, גם אם הוא היה פרטי, אם מישהו היה אומר שהוא לא מקבל אתיופים, זה מקום פרטי אבל יש להם חלופות אחרות בהמשך אלנבי, אף אחד לא היה אומר שזה בסדר.

מיכל בירן: אני אומרת שצריך לעשות קנה מידה אחיד, לדרוש שלא תהיה אפליה ויהיה טיפול שוויוני לכולם.

מיכל בירן: אני רוצה לדבר על העניין של המתמחים.

מיכל בירן: בסחוף כל הדברים שהצהרתם כאן, כולם מסכימים שזה איום ונורא שתינוקות מתים יותר בפריפריה, אבל בסוף, אם אין יותר רופאים בפגיות – זאת המשמעות של זה.

מיכל בירן: אנחנו היינו כאן בוועדת הכספים אתכם כבר כמה שנים בדיון על המענקים למתמחים.

מיכל בירן: היינו עכשיו בבית חולים העמק ואמרה מנהלת בית החולים שהיו לה שני אנשים טובים שהיא רצתה, אבל בגלל שהיא לא ידעה להגיד להם אם יהיה תקן או לא יהיה תקן, לא רק התקן אלא הוספתם תקנים, אנשים לא רוצים ללכת להתמחות בפריפריה גם אם יש שם תקן.

מיכל בירן: התכנית המקורית הייתה גם לפריפריה אבל גם למקצועות שאף אחד לא רצה להתמחות בהם כמו הרדמה.

מיכל בירן: איפה זה עומד עכשיו?

מיכל בירן: אני אשמח להבין.

מיכל בירן: אם אין אנשים ואין כוח אדם, וכשאני מסתכלת על סעיפי התקציב, בסוף אתה מסתכל על הגידול הטבעי באוכלוסייה, הכסף שמשקיעים בכוח אדם הוא קטן.

מיכל בירן: משפט אחרון.

מיכל בירן: אנחנו כל הזמן בדיונים על תקציבי קופות החולים ובתי החולים וכל הזמן עושים מזה משחק סכום אפס, שולחים אותם לזירת גלדיאטורים להתמודד אחד עם השני כשבעצם זה גירעוני ובעצם המערכת שלנו היא כזאת שהמדינה ממילא מגדירה מה חייבים לתת והתחרות היא בעיקר על השירות.

מיכל בירן: בתוך הדבר הזה של התקציבים האלה, אני מאמינה שזה חייב להיות בבסיס התקציב ואנחנו צריכים לפתור את זה ולא לזרוק את זה לקופות החולים ובתי החולים ובסוף להאשים אותם בהרצחת וגם ירשת, למה הן גונבות רופאים אחת מהשנייה כאשר אנחנו לא דואגים לזה שיהיה כאן מספיק כוח אדם איכותי.

סתיו שפיר: כמה דברים.

סתיו שפיר: קודם כל, באמת להודות לך סגן השר על העבודה.

סתיו שפיר: אתה באמת מתייחס לפרטים ונענה לפניות ציבור בשפע והצוות שלך עושה עבודה מדהימה.

סתיו שפיר: באמת תודה על הדבר הזה.

סתיו שפיר: אני חייבת לומר שתוך כדי הדיון אני מסתכלת על הפרוטוקול של הדיון בוועדה הזאת לפני שנתיים וזה נשמע ממש כמעט אותו הדבר.

סתיו שפיר: אני רוצה לשאול אותך לגבי כמה פרטים.

סתיו שפיר: קודם כל, בתכנית שהצגתם לנו עכשיו, בניגוד לפעם הקודמת, לא הצגתם את כמות המיטות ומה השאיפה להעלות.

סתיו שפיר: בזמנו דיברתם על 2,100, לא כולל אשדוד.

סתיו שפיר: נכון?

סתיו שפיר: לפני שנתיים.

<משה בר סימן טוב: אני אומר לכם מה יש לנו.

סתיו שפיר: תוספת של 2,100.

סתיו שפיר: זאת הייתה להיות האמורה התוספת ומעניין אותי לדעת האם עמדנו בתוספת הזאת, היכן זה קורה ומה התוספת לשנה הקרובה.

סתיו שפיר: מיטות בישראל הן 1.8 לאלף נפשות לעומת הממוצע ב-OECD שהוא 3.5 לאלף נפשות.

סתיו שפיר: זאת ממש התנהלות של מדינת עולם שלישי.

סתיו שפיר: באחיות אנחנו בממוצע חמש לעומת תשע ב-OECD.

סתיו שפיר: אותו דבר, התנהלות של מדינת עולם שלישי.

סתיו שפיר: תוחלת החיים שאנחנו מתפארים בעלייתה, היא תוחלת החיים שעולה בעיקר במרכז.

סתיו שפיר: בפריפריה, בנגב ובגליל, תוחלת החיים נמוכה יותר.

<משה בר סימן טוב: היא עולה.

סתיו שפיר: עדיין היא נמוכה יותר.

<משה בר סימן טוב: הפערים מצטמצמים.

סתיו שפיר: עדיין היא נמוכה יותר ב-שלוש-ארבע שנים בממוצע.

<משה בר סימן טוב: למעלה מ-80 אחוזים מההשפעה על תוחלת החיים ועל מצב הבריאות לא נמצא במערכת הבריאות.

סתיו שפיר: חלק מהם נמצא ברפואה הפרטית.

<משה בר סימן טוב: לא.

<משה בר סימן טוב: לא בבריאות.

<משה בר סימן טוב: אני לא מדבר על פרטי או ציבורי.

<משה בר סימן טוב: ב-20-15 אחוזים שלנו מצמצמים פערים.

<משה בר סימן טוב: אנחנו המערכת הציבורית היחידה שמצמצמת פערים.

<משה בר סימן טוב: אגב, זה לא משהו שאני ממציא.

<משה בר סימן טוב: זה עולמי.

<משה בר סימן טוב: השכלת אם, זה המשתנה המשפיע ביותר על תוחלת חיים, על רמת שכר, על הצלחה בחינוך ובכל דבר אחר.

<משה בר סימן טוב: השכלת אם לא נמצאת במגרש של משרד הבריאות.

<משה בר סימן טוב: רמת תברואה ורמת עיור, לא נמצאת במגרש של משרד הבריאות.

<משה בר סימן טוב: אנחנו מצמצמים פערים.

סתיו שפיר: השכלת אם קשורה גם בשכר של המשפחה שמאפשר גם שירותי רפואה פרטית.

סתיו שפיר: זה חלק מהעניין.

סתיו שפיר: יש לכם מחקר שמראה את הקשר בין תוחלת החיים לבין שימוש ברפואה פרטית?

סתיו שפיר: בדקתם את זה?

<משה בר סימן טוב: זה זניח שבזניחים.

<משה בר סימן טוב: רמת הרפואה הציבורית במדינת ישראל היא מצוינת והיא זמינה.

<משה בר סימן טוב: השימוש ברפואה פרטית לא נותן ערך בריאותי.

סתיו שפיר: תקציב בריאות הוא תקציב מאוד חשוב וצריך להשקיע בישיבה הזאת זמן.

סתיו שפיר: לכן אנחנו כאן.

משה גפני: זה הזמן שאנחנו מקדישים לזה.

משה גפני: יש עוד כמה דברים שהם מאוד חשובים, אבל אין זמן.

משה גפני: אנחנו צריכים להעביר תקציב בשלושה שבועות.

סתיו שפיר: הצגתם לפני שנתיים 50 מיליון שקלים לטיפול בזיהומים, אני רואה בתקציב שבעצם 41 מיליון שקלים.

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: יש כאן אורחים שצריך לתת להם לדבר.

סתיו שפיר: אני אשלים את השאלה.

משה גפני: תענה על הכול יחד בסוף.

סתיו שפיר: אני אשלים את השאלה.

סתיו שפיר: אני רואה תקציב של 41 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: לפני שנתיים אמרת שזה צמצם את הזיהומים אצל פגים בחצי.

סתיו שפיר: אז החצי שדיברת עליו בישיבה הזאת הוא חצי מהחצי או זה חצי של מה שאמרת לפני שנתיים?

סתיו שפיר: כלומר, מה המספרים המוחלטים?

משה גפני: תענה אחר כך.

משה גפני: יש עוד אנשים שצריך לתת להם רשות דיבור ואין לנו הרבה זמן.

סתיו שפיר: לגבי סגירות פערים.

סתיו שפיר: שוב, מה התקציבים של מיטות, אחיות וימי אשפוז?

סתיו שפיר: מה התקציבים המושקעים?

סתיו שפיר: מה היעד שלכם לשנה-שנתיים הקרובות, ל-2019?

סתיו שפיר: גם מה היעד כדי להקטין את ההוצאה הפרטית.

סתיו שפיר: אצלנו זה 36 אחוזים וב-OECD אלה 30 אחוזים.

סתיו שפיר: פחות מ-30 אחוזים ברוב המדינות.

סתיו שפיר: מה היעדים לגבי כל הדבר הזה?

סתיו שפיר: רק לסכם.

סתיו שפיר: ליצמן, המנכ"ל המצוין שלך אמר כבר לפני שנתיים בכנס שזה שמערכת הבריאות שורדת כאן עם התקציבים הקיימים, זה נס רפואי.

סתיו שפיר: זה אדם שגדל באגף התקציבים והגישה שלו היום, אפשר להגיד, מאוד שונה מהגישה של האגף.

סתיו שפיר: נס רפואי.

סתיו שפיר: ליצמן, אתה עזבת את הממשלה בגלל עבודות בשבת.

סתיו שפיר: האם פיקוח נפש ומה שקורה בשירותי הבריאות זאת לא הצדקה מספקת כדי להילחם על התקציבים האלה?

סתיו שפיר: אני יודעת שיש בך את הכוח ויש לך את היכולת להילחם על התקציבים האלה.

סתיו שפיר: אנחנו שומעים כבר שנתיים על תוספת מכשירי MRI.

סתיו שפיר: זה נפלא וחשוב.

סתיו שפיר: יש כאן מגמות שהולכות להפוך אותנו למערכת רפואית של מדינת עולם שלישי בניגוד ליכולות המדהימות שכבר יש בישראל.

סתיו שפיר: לא כדאי עכשיו לעשות על זה מהומה כדי שתקבלו את התקציבים כך שתוכלו לתפעל את המערכת?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

ג'מעה אזברגה: הדיון הוא דיון חשוב מאוד.

ג'מעה אזברגה: רציתי להעלות כמה שאלות.

ג'מעה אזברגה: אני בא ממערכת הבריאות.

ג'מעה אזברגה: אם אתה רוצה להוריד את הלחץ מבתי החולים, אתה צריך לחזק את המרפאות בקהילה.

ג'מעה אזברגה: לצערי זה לא קורה הלכה למעשה, במיוחד במוקדי לילה, במיוחד בפריפריה.

ג'מעה אזברגה: אחד העקרונות של חוק בריאות ממלכתי הוא שאתה צריך לעשות בין הפריפריה למרכז, לפחות לתת שירות מונגש כמה שאפשר.

ג'מעה אזברגה: אני מכיר את המגבלות של המערכת.

ג'מעה אזברגה: רציתי לשאול כמה שאלות.

ג'מעה אזברגה: לגבי המענקים של המתמחים.

ג'מעה אזברגה: אין לנו פירוט היכן אתם משקיעים יותר, האם במרכז או בפריפריה.

יעקב ליצמן: המענקים הם בפריפריה.

ג'מעה אזברגה: האם תוכל לומר לי אדוני סגן השר כמה פסיכיאטרים השקעתם בפריפריה, במיוחד בנגב.

יעקב ליצמן: שמעת שאנחנו הולכים להשקיע מיליארד שקלים.

ג'מעה אזברגה: לא אמרתי את זה.

ג'מעה אזברגה: אני אומר לך שהיום בכל המגזר הערבי יש לנו שבעה פסיכיאטרים לילדים.

ג'מעה אזברגה: האם יש לך תכנית להוסיף עוד פסיכיאטרים?

ג'מעה אזברגה: זו שאלה שחשוב לנו לקבל עליה תשובה.

ג'מעה אזברגה: מיטות.

ג'מעה אזברגה: המנכ"ל אמר שהחלוקה של המיטות, תוספת המיטות, לצפון – פריפריה נחשבת צפון ודרום – והשאלה היא האם תוכל לומר לי, אדוני המנכ"ל, כמה מיטות לדרום?

ג'מעה אזברגה: זה מידע שחשוב לנו לדעת אותו.

ג'מעה אזברגה: לגבי קיצור התורים, אותו הדבר.

ג'מעה אזברגה: קיצור התורים, אתה יכול לקבל קיצור תורים במרכז אבל בדרום אתה לא מרגיש בפועל את קיצור התורים.

ג'מעה אזברגה: לגבי סל הבריאות.

ג'מעה אזברגה: סל הבריאות מחייב את כל הקופות לתת את אותו סל.

ג'מעה אזברגה: האם זה קורה בפועל?

ג'מעה אזברגה: יש קופה שנותנת קצת יותר ודיברת על זה.

יעקב ליצמן: כל קופה, מה שוועדת הסל מאשרת, היא חייבת לתת.

יעקב ליצמן: נקודה.

יעקב ליצמן: אם היא רוצה לתת משהו בוועדת חריגים, היא יכולה, אבל תנאי ראשון הוא שכל מי שיש לו את אותה מחלה, גם הוא יקבל את הטיפול הזה.

ג'מעה אזברגה: אלה השאלות שחשוב לי לקבל תשובות עליהן.

יעל גרמן: אני רק רוצה לשאול את השאלות.

יעל גרמן: ברור לי שהתשובות לא יינתנו היום.

משה גפני: מערכת הבריאות היא המערכת הכי חשובה כפי שנאמר כאן כל הזמן, שנוגעת לכלל האזרחים.

משה גפני: אני זוכר את השנים בהן משרד הבריאות היה משרד זניח.

משה גפני: לפני הרבה שנים זה היה משרד שלא היה משאת נפשו של חבר כנסת, של מי שהיה חבר בממשלה.

משה גפני: מאז הרב ליצמן נמצא במשרד, זה הפך להיות משרד שתקציבו גדל באופן דרמטי.

משה גפני: יש הרבה דברים שנאמרו כאן שצריך לשפר.

יעל גרמן: אני אשאל את השאלות שלי במהירות.

יעל גרמן: אני רוצה שזה יהיה בפרוטוקול.

משה גפני: תמתיני בבקשה.

משה גפני: אני רוצה לתת לשניים-שלושה גורמים לדבר ואחרי כן אני אתן לך.

יעל גרמן: כל חברי הכנסת דיברו ושאלו את השאלות.

יעל גרמן: אני חושבת שגם זכותי לשאול את השאלות.

משה גפני: לא אמרתי לך לא.

משה גפני: אני אתן לך.

יעל גרמן: בעוד מספר דקות אנחנו מתחילים ישיבת סיעה.

יעל גרמן: אני מבקשת לשאול את השאלות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תשאלי בקצרה.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: ממש בסטנוגרמה אבל אני מבקשת לקבל את התשובות, לא כמו שקרה לפני שנה.

יעל גרמן: הבנתי שיש לנו תקציבים לקיצור תורים.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת כמה הגיע בסופו של דבר לבתי החולים ולקופות החולים ודרכם.

יעל גרמן: כמה הגיע ב-2017, כמה אמור להגיע ב-2018 וכמה ב-2019.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת האם באמת קם צוות שפעל במסגרת תת ועדת מחירים והאם הוא הגיש את המלצותיו לוועדת המחירים הבין-משרדית, מה שצריך היה לעשות עד אפריל 2017.

יעל גרמן: אם כן, אני חושבת שמגיע לנו לקבל את ההמלצות כאן.

משה גפני: לא עכשיו.

יעל גרמן: לא, לא עכשיו אבל מגיע לנו לקבל כאן לוועדה את ההמלצות.

משה גפני: בסדר.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת האם באמת יושמה התכנית להרחבת מיטות שהוצגה לנו בשנת 2017.

יעל גרמן: האם הייתה תוספת של 150 תקני מתמחים כפי שהבטיחו לנו.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת האם הייתה הגדלה הדרגתית של מספר הסטודנטים בהתאם למה שנאמר ב-2017ט, כמעט לפני שנה.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת מהו התקציב להתפתחות הילד לאור העובדה שהיום נסגרים כל המרכזים של התפתחות הילד.

יעקב ליצמן: היית בחוץ כשהוא ענה על זה.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת מדוע הפיקוח והמעקב על פרוצדורות פרטיות ירד.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת האם התכנית הלאומית - - -

יעקב ליצמן: למה לא אמרת את זה לפני כן?

יעקב ליצמן: מה קרה עכשיו?

יעקב ליצמן: מישהו הכתיב לך את זה עכשיו?

יעל גרמן: לא אדוני.

יעל גרמן: אני יודעת להכין לבדי.

יעל גרמן: אף אחד לא צריך להכתיב לי.

משה גפני: את שואלת על כל המשרד, האם לדעתך וכולי.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת האם התכנית הלאומית למניעת התאבדות תוקצבה כפי שהיא תוקצבה.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת מה הסכום של התמריצים למומחים בפריפריה ובעיקר אני מבקשת לדעת היכן והאם יש תקצוב מיוחד לתכנית של גרוטו לחיזוק מערכת הבריאות בצפון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שערי צדק.

<יונתן הלוי: שלום ותודה רבה על ההזמנה.

<יונתן הלוי: מנכ"ל שערי צדק.

<יונתן הלוי: אני אהיה מאוד מאוד קצר.

<יונתן הלוי: אני חושב שמלאכתי קלה מכיוון שגם סגן השר, גם המנכ"ל וגם חבר הכנסת לוי – ואני מודה להם על זה – עמדו על הקיפוח הזועק לשמים של בתי החולים הציבוריים.

<יונתן הלוי: אני רוצה להסביר בתיקון קל לדבריך חבר הכנסת לוי.

<יונתן הלוי: בתי החולים הציבוריים שאינם ממשלתיים, אלה שמונת בתי החולים של שירותי בריאות כללית, הדסה, שערי צדק, לניאדו, מעייני הישועה ושלושת הנצרתיים.

<יונתן הלוי: הדסה ולניאדו בתכנית הבראה.

<יונתן הלוי: אנחנו מדברים על בתי החולים הנותרים.

<יונתן הלוי: בעוד שבתי החולים הממשלתיים בסביבה הכלכלית בה אנחנו עובדים נזקקים ל-2,1 מיליארד שקלים לסגור את תקציב.

<יונתן הלוי: שמענו מהמנכ"ל על 300 מיליון שקלים בנהריה.

<יונתן הלוי: בתי החולים שאת שמותיהם הזכרתי, אלה שלא בתכנית הבראה, ואני חושב שיש אינטרס לוועדה שלא ייכנסו לתכנית הבראה, נזקקים להעלאת הסכום הזה של 200 מיליון שקלים.

<יונתן הלוי: כבוד סגן השר אמר שיתקיים דיון באוצר ואני מבקש מהוועדה הזאת לא להעביר תקציב לפני שיתקיים הדיון הזה ושה-200 מיליון השקלים האלה, אם הם יהפכו ל-500, גם שערי צדק, גם מעייני הישועה, גם שלושת הנצרתיים - ובזה מדובר.

<יונתן הלוי: לא מדובר באחרים, ושמונת אלה של שירותי בריאות כללית – יבואו על סיפוקם.

<יונתן הלוי: אנחנו לא צריכים מיליארד ו-300 מיליון שקלים, גם לא 500 מיליון שקלים וגם לא את ה-300 מיליון שקלים שלך נהריה.

<יונתן הלוי: 90-80 מיליון לשערי צדק ובפרופורציה לנצרתיים ולאלה של שירותי בריאות כללית, יספיקו.

<יונתן הלוי: בלי זה גם אנחנו נצטרך להיות במורד שהוא מאוד לא רצוי.

<יונתן הלוי: דיברו כאן על תקני מתמחים.

<יונתן הלוי: כשזה בבית חולים ממשלתי, המשרד נותן, האוצר נותן.

<יונתן הלוי: אנחנו בשערי צדק הבאנו לאוכלוסיית ירושלים מיליארד ו-200 מיליון שקלים מכספי תרומות בעשור האחרון.

<יונתן הלוי: כשאנחנו מוסיפים מתמחים, אנחנו מוסיפים אותם מתקציבנו.

<יונתן הלוי: הגירעון שלנו הוא זניח יחסית לבתי החולים הממשלתיים.

<יונתן הלוי: חייבים לתקן את העוול הזה.

<יונתן הלוי: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד האוצר.

מיקי לוי: זה הדבר הכי חשוב, משרד האוצר.

מיקי לוי: תנו לנו בבקשה תשובות על כל מה שאמרנו.

משה גפני: יש גם דברים חשובים על הבסיס.

<אורן גבע: אגף התקציבים, משרד האוצר.

משה גפני: יש בעיה מובנית והיא עולה כאן כל הזמן.

משה גפני: הנושא הזה של בתי החולים הממשלתיים לעומת בתי החולים הציבוריים שצריך אותם.

משה גפני: את שערי צדק צריך, את לניאדו צריך.

משה גפני: הרי אין לך תחליף לבית החולים הזה.

משה גפני: אין לך.

משה גפני: אז תמונת המצב היא שאי אפשר כך לתפקד.

משה גפני: סגן השר צריך להתמודד אתך בהרבה בעיות.

משה גפני: זאת לא הבעיה היחידה אבל הבעיה הזאת היא בעיה קריטית.

מיקי לוי: מה תעשה המדינה?

יעל גרמן: המדינה שילמה להדסה, מעל מיליארד שקלים.

מיקי לוי: 1,2 מיליארד.

משה גפני: אני גם רוצה שתסבירו למה הדברים האלה שנאמרו כאן קודם, למה הם לא בבסיס התקציב.

משה גפני: למה צריך אישור של שר האוצר יחד עם שר הבריאות.

משה גפני: תגיד, בבקשה, הבמה לרשותך.

יעל גרמן: זה צריך ללכת יחד עם דיווחים.

יעל גרמן: זה גם דיווח.

משה גפני: צריך ללכת ביחד או לא ביחד, אבל בינתיים זה לא הולך לשום מקום.

יעל גרמן: זה ילך, כשזה ילך ביחד.

משה גפני: דיווח.

משה גפני: אני מוותר על הכול.

<אורן גבע: הממשלה הזאת שמה את תקציב הבריאות ואת משרד הבריאות בסדר עדיפות מאוד מאוד גבוה.

<אורן גבע: התקציב של משרד הבריאות גדל בשנים האחרונות בשיעורים שהם הרבה יותר גבוהים מהגידול הכללי של תקציב המדינה.

<אורן גבע: בממוצע כשבעה אחוזים בשנה שזה יותר מהגידול באוכלוסייה, יותר מהגידול בתקציב המדינה, בכל השנים האחרונות.

יעקב ליצמן: בכמה גדל ב-2019 אם תוריד את הסיעוד?

<אורן גבע: אני לא יודע למה להוריד את הסיעוד.

<אורן גבע: התקציב גדל בשבעה אחוזים בשנה.

יעקב ליצמן: הסיעוד זה גם האוצר וגם הרווחה.

יעל גרמן: מ-2018 ל-2019 זה לא עלה כך.

יעקב ליצמן: כמה עלה משרד הבריאות בתקציב בלי הסיעוד?

<משה בר סימן טוב: ובלי המחירים.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך גם בלי טיפולי שיניים למבוגרים אבל נניח שאת זה אני כן כולל.

יעקב ליצמן: בכמה הוא עלה?

יעקב ליצמן: קיבלתי תשובה, למה להוריד.

יעקב ליצמן: בסדר.

סתיו שפיר: ההוצאה הציבורית נשארה אותו דבר.

סתיו שפיר: נמוכה מאוד ביחס לעולם.

יעל גרמן: הפרטית גבוהה.

משה גפני: אני לא מבין במקרו.

משה גפני: אני שיבחתי את סגן השר.

משה גפני: אתם יכולים לקחת את התשבחות האלה גם לעצמכם.

משה גפני: תקציב משרד הבריאות גדל בשנים האחרונות באופן דרמטי.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: תענה לי בבקשה נקודתית.

משה גפני: בתי החולים הציבוריים לא יכולים להתקיים מ-200 מיליון שקלים.

משה גפני: הם לא יכולים.

משה גפני: אתם רוצים שהם ינטשו את בתי החולים ואתם תצטרכו לקלוט אותם?

משה גפני: מה אתם רוצים שיקרה?

משה גפני: זה סתם להכניס סכום שאין אתו כלום.

מיקי לוי: בסוף זה יגיע להדסה.

מיקי לוי: 1,2 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: אני הייתי שם.

משה גפני: כן.

משה גפני: למה אתם לא יכולים להגדיל את זה?

משה גפני: הרי צריך לפתור את הבעיה.

<אורן גבע: דבר ראשון, גם הסכום הזה שאומרים 200 מיליון שקלים, זה סכום שהוא עבור מבחן אחד ספציפי.

<אורן גבע: צריך להבין שבתי החולים הציבוריים, כמו גם יתר בתי החולים, נהנים ממגוון גדול של תכניות שהממשלה מקדמת, אגב, ביניהן לדוגמה התכנית הגדולה של קיצור התורים.

<אורן גבע: אני מניח שחלק משמעותי גם משם יגיע לבתי החולים הציבוריים.

מיקי לוי: הדברים האלה שאתה אומר, גם הממשלתיים נהנים.

מיקי לוי: לא נעים לי להגיד לכם, אני מגן עליכם תמיד אבל בעניין הזה אני לא הולך לוותר.

יעל גרמן: זאת לא תשובה.

יעל גרמן: הם לא נותנים תשובה.

<אורן גבע: בסופו של דבר משרד הבריאות מפעיל הרבה מאוד תכניות, אם זה הזיהומים, המיונים, קיצור תורים שחלק ניכר מהתקציבים שלהם מגיעים לכל בתי החולים.

<אורן גבע: אנחנו כמשרד אוצר כן חושבים שיותר נכון שתקציבים יגיעו לגופים במערכת הבריאות בגין שיפור השירות ובגין הגדלת פעילות כזאת או אחרת מאשר תקציב שמגיע שהוא לא מיועד למטרה.

מיקי לוי: זה לכולם באופן שווה.

משה גפני: רבותיי, אין לנו את הזמן הזה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: למה הדברים האלה לא נכנסים לבסיס התקציב?

משה גפני: הדברים האלה שהוספתם.

<אורן גבע: מרכזי חוסן?

משה גפני: כן.

משה גפני: למשל.

<אורן גבע: שם אנחנו מתקצבים בהתאם להחלטת הממשלה שכל פעם היא לתקופה קצובה.

משה גפני: האמת היא שאני מתחיל להתעצבן.

משה גפני: יכול להיות שכאשר נאשר את התקציב, אני אגיד להכניס את זה בבסיס ולהכניס עוד כסף.

משה גפני: יכול להיות שאני אגיד את זה.

משה גפני: יבואו אלי ראשי הקואליציה ויצעקו עלי.

<אורן גבע: במידה והממשלה תחליט.

משה גפני: מה הממשלה תחליט?

משה גפני: אנחנו יושבים כאן ודנים.

משה גפני: הממשלה צריכה אותנו.

משה גפני: הממשלה תחליט?

משה גפני: תבואו עם תשובות יותר טובות.

<אורן גבע: משרד האוצר מתקצב לפי החלטות הממשלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש ממך שתאמר לאנשים במשרד האוצר, לאנשים שקובעים, שאני עלול להגיע למצב שבו נגיע לתקציב ואני אבקש בשם כל חברי הוועדה לשנות את התקציב של משרד הבריאות, להוסיף עוד כסף לבתי החולים הציבוריים ולהכניס את מרכזי החוסן למשל לבסיס.

יעל גרמן: אדוני היושב ראש, אפשר לקבל מהאוצר בכלל איזשהו נתון גדול?

משה גפני: לא.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: אין לנו זמן.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: ההסתדרות הרפואית.

משה גפני: ד"ר פלדמן.

<זאב פלדמן: ארגון רופאי המדינה בהסתדרות הרפואית.

<זאב פלדמן: הפעם זה ביחד.

<זאב פלדמן: תרשו לי שלוש דקות ברצף.

משה גפני: שלוש דקות זה הרבה, אבל בסדר.

<זאב פלדמן: כדי להגיע לממוצע של ה-OECD אנחנו צריכים 16,000 מיטות.

<זאב פלדמן: כדי להגיע לישראל 1995, אנחנו צריכים היום 4,000 מיטות.

<זאב פלדמן: אנחנו מדברים על תקציב.

<זאב פלדמן: תקציב משרד הבריאות, אני מברך, באמת בפוקוס בשנים האחרונות, הוא עולה ועולה ועולה אבל ההוצאה הלאומית לבריאות דורכת במקום.

<זאב פלדמן: אנחנו לא זזים לשום מקום.

יעל גרמן: שאל אותו מה אחוז מהתמ"ג זה.

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: יעל, אי אפשר כך.

יעל גרמן: אבל זה העיקר.

משה גפני: כאילו לא היית שרת הבריאות וכאילו לא היית בקואליציה וכאילו לא היה לך שר אוצר וכאילו היה אז מצב שונה.

יעל גרמן: אדוני היושב ראש, היו צריכים להיות כאן היום עוד שלושה מיליארד שקלים אם התקציב כשאני הייתי שרת הבריאות היה מאושר.

משה גפני: על זה אמר שלמה המלך יוסיף דעת יוסיף מכאוב.

משה גפני: אם לא הייתי יודע את הדברים, היה יותר טוב.

<זאב פלדמן: הייתי בנהריה.

<זאב פלדמן: הסתובבתי בבית החולים ושם המסדרונות חשוכים כי הם חוסכים בחשמל, המעליות לא עובדות כי חוסכים בחשמל ואני שומע שהוא מסובסד ב-300 מיליון שקלים כאשר ראיתי שבסך הכול עושים בבית החולים הזה דבר אחד, מטפלים בחולים.

<זאב פלדמן: כלומר, לא עושים שם אקסטרות.

יעקב ליצמן: אני מציע, לפני שאתה מדבר.

יעקב ליצמן: אתה לא בדקת את הנתונים הכספיים.

יעקב ליצמן: אנחנו רצינו להכניס שם, והיו לנו בעיות.

יעקב ליצמן: יש לנו בעיה גדולה מאוד עם נהריה שהיא לא מהווה דוגמה לבתי חולים.

<זאב פלדמן: הרב ליצמן, אני לא נגד.

<זאב פלדמן: אני בעד ואני רוצה לעזור.

יעקב ליצמן: הוא היה בגירעון שלושה חודשים ב-100 מיליון שקלים.

<משה בר סימן טוב: ניהול, ניהול וניהול.

יעקב ליצמן: רק בניהול.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לזה.

משה גפני: לא, אל תיכנס לזה.

<זאב פלדמן: אני רוצה רק לעזור ורוצה להגדיל את התקציב של משרד הבריאות.

<זאב פלדמן: כאשר מדברים על תקציב שכל שנה אנחנו בסופו של דבר צריכים להוסיף 2,1 ולסבסד את בתי החולים הממשלתיים ולסבסד את קופות החולים, אז התקציב בבסיס הוא לא ריאלי והוא לא מתאים לצרכים של הבריאות במדינת ישראל.

<זאב פלדמן: יושבים היום רופאים בבית ומחכים לתקנים להתמחות.

<זאב פלדמן: אין תקנים.

<זאב פלדמן: , אני שמח לשמוע על 170 תקנים אבל האם הם יגיעו לבתי החולים?

<זאב פלדמן: יגיעו לקהילה?

<זאב פלדמן: זה לא מספיק.

<זאב פלדמן: אנחנו צריכים יותר.

<זאב פלדמן: אנחנו צריכים את המענקים.

<זאב פלדמן: המענקים הראו שהם גורם פנטסטי להזיז אוכלוסיות ממקום א' למקום ב' ולבחור במקצועות.

<זאב פלדמן: הייתי בפסיכיאטריה בתקופה האחרונה, אין להם מתמחים.

<זאב פלדמן: כרגע יש מאה תקנים פנויים בפסיכיאטריה, חסרים רופאים לפסיכיאטריה.

<זאב פלדמן: היה מבצע של מענקים לפסיכיאטריה לפני שנתיים ורופאים זרמו לשם אבל פתאום זה נעצר.

<זאב פלדמן: למה זה לא ממשיך?

<זאב פלדמן: הדברים הטובים האלה חייבים להמשיך וחייבים לחשוב על כך שכרגע השמיכה מאוד קצרה.

<זאב פלדמן: החולים במסדרון, זאת לא אגדה אלא זאת ההוויה שלנו כל יום.

<זאב פלדמן: העומסים בחדרי מיון, זו הוויה ואני שמח שיש את הראיה ואת הפנים לשפר אבל אנחנו לא עושים את זה מספיק מהר ולא עושים את זה מספיק בגדול וחסר תקציב.

<זאב פלדמן: אני קורא לוועדת הכספים ולממשלה להגדיל את תקציב הבריאות בעוד שלושה מיליארד, עשרה מיליארד, כמה שצריך.

<זאב פלדמן: להתאים את התקציב לצרכים של האוכלוסייה במדינת ישראל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי משיב?

<משה בר סימן טוב: תקציב בתי חולים ציבוריים.

<משה בר סימן טוב: דובר עליו כאן רבות.

<משה בר סימן טוב: אנחנו סיכמנו עם האוצר על עבודה במהלך 2018 לקראת 2019 כי אני חושב שגם באוצר מבינים שהדרך בה אנחנו מתקצבים את משק האשפוז היום, לא יכולה להימשך.

<משה בר סימן טוב: בנוגע לרופאים.

<משה בר סימן טוב: מדינת ישראל התחילה בשנת 2005-2006 להעלות את מספר הרופאים במדינת ישראל.

<משה בר סימן טוב: אם עד אז היו בכל שנתון בבתי הספר לרפואה 350 סטודנטים, היום אנחנו כבר מגיעים ל-800 ואנחנו נעלה גם ל-1,000.

<משה בר סימן טוב: אחרי שנים מאוד מאוד קשות – יושב כאן דוקטור פלדמן שהיינו ביחד ב-2011 – היום אנחנו מגיעים למצב שיש תור של מתמחים לבתי החולים ועל כן התוספת, שכמובן תמיד אפשר וצריך יותר, של מתמחים שכבר מחכים להתמחות.

<משה בר סימן טוב: הגענו למצב של ברכה במערכת שזה מאפשר לנו עכשיו לנתב את הרופאים למקצועות ולאזורים.

יעל גרמן: הוא לא משיב לשאלות.

משה גפני: אז הוא לא משיב.

משה גפני: הוא ישיב בכתב.

יעל גרמן: הוא מדבר ומדבר ואני לא מבינה מה התקציב שמיועד לזה.

משה גפני: היינו צריכים לסיים את הישיבה כבר ב-2:00.

יעל גרמן: עם כותרות לא נעשה כלום.

<משה בר סימן טוב: לגבי אחיות.

<משה בר סימן טוב: אם היינו ב-1,000 אחיות לשנה, היום אנחנו ב-3,500 ובשנה הבאה נהיה ב-4,000.

<משה בר סימן טוב: כלומר, אנחנו מכירים את הבעיות ומתמודדים אתן.

סתיו שפיר: שנה הבאה זה 2019?

<משה בר סימן טוב: שנת הלימודים הבאה שתתחיל בספטמבר-אוקטובר.

<משה בר סימן טוב: אנחנו עכשיו ב-3,500 וזה הישג אדיר.

<משה בר סימן טוב: מתמחים.

<משה בר סימן טוב: יהיו 35 מיליון שקלים למענקים.

<משה בר סימן טוב: מיטות, יש לנו 1,200 מיטות.

יעל גרמן: אדוני, זו ועדת כספים או ועדת דיבורים?

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אני אנעל את הישיבה.

יעל גרמן: בוא נשמר מספרים.

יעל גרמן: אפילו מספר אחד הוא לא נתן.

משה גפני: הדבר הזה לא ייעשה.

משה גפני: הוא המנכ"ל, הוא ישיב מה שהוא יודע.

יעל גרמן: הוא צריך להשיב לנו על שאלות והוא לא משיב אפילו על שאלה אחת.

משה גפני: תמשיך.

<משה בר סימן טוב: מיטות.

<משה בר סימן טוב: 1,200 מיטות כלליות, עוד 300 מיטות של אשדוד, ביחד 1,500 מיטות.

<משה בר סימן טוב: 750 מיטות גריאטריות.

סתיו שפיר: לאיזו שנה זה?

<משה בר סימן טוב: בחומש הקרוב.

סתיו שפיר: זה כולל את ה-2,100?

<משה בר סימן טוב: כך מורכבות ה-2,200.

סתיו שפיר: 2,100 של לפני שנתיים.

<משה בר סימן טוב: כן.

סתיו שפיר: אז זה 1,000 עכשיו.

סתיו שפיר: ה-1,000 כבר היו?

סתיו שפיר: אני מנסה פשוט להבין את זה מסודר.

משה גפני: אבל אני לא יכול יותר.

משה גפני: ב-2:00 היינו צריכים לסיים את הדיון.

משה גפני: אני אבקש ממנו שיענה לך מסודר אבל לא בוועדה.

יעל גרמן: שהוא יענה מסודר אבל במספרים.

משה גפני: משה, תענה להם מסודר, לא בוועדה.

יעל גרמן: אנחנו רוצים מספרים.

יעל גרמן: כמה כסף ייועד לכל אחת מהכותרות האלה.

<משה בר סימן טוב: ברשותכם, אני אומר משהו.

<משה בר סימן טוב: כל הדיבורים האלה על המערכת קורסת, המערכת תקרוס, הם המנוע הכי גדול לכך שאם יום אחד יקרה משהו למערכת, זה בגלל זה.

<משה בר סימן טוב: אם יש סיבה שאנשים הולכים לפרטי, כי הם שומעים כל היום אנשים בכירים שאומרים שהמערכת קורסת.

יעל גרמן: אז למה ביטלת את הפרטי?

סתיו שפיר: רוב האנשים לא יכולים ללכת לפרטי.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני מבקש לענות את התשובות בכתב.

משה גפני: רק תשובה אחת לגבי בתי החולים.

סתיו שפיר: הוא היה באמצע תשובה.

משה גפני: אני לא אתן יותר.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: לא מסכים וזה לא יהיה.

משה גפני: אני מבקש בכתב.

משה גפני: לגבי בתי החולים הציבוריים, ה-200 מיליון שקלים.

משה גפני: לגבי בתי החולים הציבוריים, אמרתי.

משה גפני: אנחנו נותנים 200 מיליון שקלים.

משה גפני: זה לא מספיק.

<משה בר סימן טוב: אנחנו חושבים שצריך לתת יותר.

<משה בר סימן טוב: השקילות שיש בין המערכת הציבורית למערכת הממשלתית לא יציב לאורך זמן וצריך לטפל בזה.

<משה בר סימן טוב: ה-200 מיליון הם הישג אדיר.

<משה בר סימן טוב: לא הייתה אף פעם תמיכה שוטפת.

<משה בר סימן טוב: היא לא מספיקה.

משה גפני: אני מבקש שהמשרד ייתן תשובות בכתב על השאלות שנשאלו כאן.

משה גפני: גם מספרים.

סתיו שפיר: אנחנו נבקש תשובות בוועדת השקיפות על המספרים האלה כי אנחנו לא מצליחים להבין.

משה גפני: בוועדת השקיפות, תענה לה.

משה גפני: כאן אני מבקש את התשובות בכתב עם המספרים.

משה גפני: אני מתנצל שלא הספקנו כי הדיון היה דיון מעניין וארוך, היה צריך להסתיים בשעה 2:00.

משה גפני: אני מבקש, את מה שאפשר לענות בכתב, לענות.

משה גפני: מה שאי אפשר לענות, לומר שאין לעניין הזה תשובות וכי אנחנו נמצאים בדיונים.

סתיו שפיר: אפשר לוודא שהתשובות יגיעו לפני התקציב?

יעקב ליצמן: סתיו, משרד בריאות היה אצלך בדיון של שלוש דעות וקיבלת את כל התשובות.

סתיו שפיר: דיון מצוין.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, זה מאוד מדאיג אותי שהשרה הקודמת עזבה כי בחצי הדיון הראשון היא בכלל לא הייתה כאן ולא שמעה מה אמרנו.

סתיו שפיר: ליצמן, על השאלה הכי מרכזית לא ענית לי.

סתיו שפיר: למה על הדבר הזה לא מפרקים ממשלה.

יעקב ליצמן: אם את רוצה, זה ייקח לי שעה אבל אני אסביר לך.

מיקי לוי: אני מבקש מהאוצר, תעבירו מסר למשרד האוצר.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אני מסכים.

מיקי לוי: אם לא תהיה תוספת לציבוריים, אני אומר לכם שיש לנו את היכולת לעשות בלגן בוועדת כספים עם התקציב.

יעקב ליצמן: יש לך את הקול שלי.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: אני מודה לך אדוני סגן השר על הדיון המעניין.

משה גפני: אני מצטער שזה נמשך יותר זמן ממה שתכננו.

משה גפני: המציאות היא שתקציב הבריאות הוא תקציב מאוד משמעותי מבחינת אזרחי מדינת ישראל.

משה גפני: אנחנו מודים לך, למנכ"ל שלך והצוות שלך על שאתם עושים עבודה יוצאת מן הכלל.

משה גפני: למזלנו זו תמונת המצב כי יש חסר תקציבי דרמטי במערכת הבריאות על אף שאני משבח את העובדה שבתקופה שלך התקציב גדל באופן משמעותי.

משה גפני: אני מסכים עם האוצר בעניין הזה אבל עם הנושא של הכספים עליהם דובר בדיון, אני מבקש שתפנה לממונים עליך במשרד האוצר.

משה גפני: יכול להיות כאן מהלך שעדיף שנעשה אותו בהידברות מאשר שנעשה על הראש שלכם.

משה גפני: תודה רבה אדוני סגן השר.

משה גפני: הישיבה נעולה.