ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 724, 2018-03-12 11:00

איתן כבל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: לפני שאני מעלה להצבעה את הבקשה, ב-14 בפברואר 2018, בדיון שאת הובלת, לבקשתי, חברת הכנסת שולי מועלם רפאלי, אושרו תקנות הגנת הצרכן (גילוי פרט מהותי לגבי אספקת נכס או שירות), התשע"ח-2018.

איתן כבל: העניין שנוגע לחובת גילוי או הנחת שלט, איפה לא מספקים שירות, נקבע שיהיה במקום בולט.

איתן כבל: תיכף נשמע כאן, לפני שאערוך הצבעה, העלו כאן נציגי העסקים טענה, באופן אובייקטיבי, לא מתוך התנגדות, כך אני הבנתי, לפחות בצדדים המקצועיים, שעלולה להיות בעיה מכיוון שיש היום כבר שלטים, יש את השלט בעניין מדיניות החזר המוצרים ויש כל פעם עוד ועוד שלטים שצריך לשים.

איתן כבל: אני בסך הכול רוצה למצוא את הדרך האפקטיבית שבה השלט שעליו את מדברת יונח.

איתן כבל: אם לא תהיה ברירה, לא תהיה ברירה, אבל אני לא רוצה לייצר חקיקה שהופכת בסוף לסוג של אות מתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם יש צורך בכלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק לא דיבר על כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע את העמדה שלי לגבי החוק.

איתן כבל: עזוב את העמדה שלך לגבי החוק.

איתן כבל: אני אומר את זה בהקשר של – מקומות שמקופחים בצורה משמעותית מאוד זה המגזר הערבי, אם אתה מודד את זה בסך הכול הכללי, אף יותר מן הרצון שלה לתקן.

איתן כבל: אני מכיר את זה בהתעסקות כמעט יום-יומית, כולל בגופים שמחשיבים את עצמם למסודרים.

איתן כבל: אנשים אפילו לא מודעים לשאלה, לא יודעים מתי מחזירים, איך מחזירים.

איתן כבל: היום המודעות הרבה יותר גבוהה, אבל נתקלתי בבעיה הזאת באופן אישי: "אני לא בא ביום זה וזה, אני ככה, אני פה, אני שם, אני לא נכנס לזה, בערב אני לא".

איתן כבל: לכן אני מציע שננסה להניח את הדברים על השולחן לפני שאני עורך את הרביזיה.

איתן כבל: מי יציג את הבעיה?

איתן כבל: בבקשה.

<נמרוד הגלילי: אני מנהל תחום רשתות המזון בלשכת המסחר תל אביב.

<נמרוד הגלילי: בוקר טוב, כבודו.

<נמרוד הגלילי: אנחנו ביקשנו לקיים דיון חוזר וגם הצגנו את העמדה שלנו במהלך הדיון.

<נמרוד הגלילי: אנחנו מסכימים לחשיבות של התקנות על גילוי טרם ביצוע העסקה כדי שיהיה לצרכן את כל המידע.

איתן כבל: ואחרי שאמרת את זה, בוא תתקדם ותתמקד בעניין עצמו.

<נמרוד הגלילי: הבעיה שלנו מתמקדת בנושא אחד עיקרי, והוא כמות השלטים.

<נמרוד הגלילי: כבר היום יש יותר מ-16 שלטים.

<נמרוד הגלילי: אני יכול פה להתחיל להציג אותם אחד-אחד.

<נמרוד הגלילי: הראשון הוא מדיניות החזרת טובין, ואחריו שקיות, מכלי משקה ריקים, מחיר בפיקוח ממשלתי, החזרת פסולת, כניסה עם נשק שאתה חייב לציין, הודעה על קיום מצלמות בסניף שחייבים לציין, הודעה על אי מכירה סיטונאית שצריך לציין, הודעה על איסור מכירת משקאות משכרים, מחיר ממוצע בחוץ לארץ, שהוא תיקון שעבר לאחרונה, הודעה על חיתוך נקניקיות ועל סכנה בחנק, כשרות, מחירון סיגריות, הודעה על ביצוע בדיקות אקראיות היכן שיש קופה עצמאית.

<נמרוד הגלילי: בקיצור, המון המון שלטים.

<נמרוד הגלילי: אני יכול להעביר את זה אחר כך לאדוני.

<נמרוד הגלילי: אנחנו חושבים שלשים שלט ליד כל קופה- - -

איתן כבל: זה בסוף הופך להיות "עץ נפל ביער".

<נמרוד הגלילי: למטלה שמקשה.

<נמרוד הגלילי: אם השלט נופל אז אני חשוף לעיצומים כספיים, אז אני חשוף לתביעה ייצוגית כי הקונה מגיע ורק אחר כך מגלה שלא נותנים את השירות.

<נמרוד הגלילי: לכן אנחנו חושבים שבכניסה במקום גלוי לעין זה מספיק.

<נמרוד הגלילי: אני חייב לציין פנייה של יושב-ראש הרשות להגנת הצרכן לשר הכלכלה בבקשה לפטור מתהליך RIA.

<נמרוד הגלילי: בפנייה עצמה – וגילינו את זה רק לפני מספר ימים – בשיקולים לפטור מ-RIA, הוא כותב: "גילוי במקום העסק: עוסק יציב שלט במקום הסמוך לקופה או במקום הגלוי לעין, שלט המפרט את מדיניות ההובלה, שירות הטובין או שירותים ...", ואחר כך בסעיף אחר הוא אומר בעניין עלויות: "שילוט במקום העסק: עוסקים מציבים לעתים קרובות שלטי מבצע או שלטים אחרים במקום העסק.

<נמרוד הגלילי: הצבת שלט אחד באופן חד-פעמי, ולפיכך בעל עלות זניחה לבית העסק".

<נמרוד הגלילי: זה אחת הסיבות שביקשו את הפטור מ-RIA.

<נמרוד הגלילי: השכפול של השלטים וההצבה שלהם – זה לא העלות לבית העסק.

<נמרוד הגלילי: זה באמת לא הבעיה.

<נמרוד הגלילי: הבעיה היא אם שלט נופל, והיום כבר אין מקום, יש בעיה של מקום: שלט בעניין השקיות, שלט בעניין מדיניות החזרת טובין, ועוד ועוד ועוד.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: אתה כבר מגיע לשלב של "חפירה".

איתן כבל: הבנו, העניין ברור ומונח לפתחנו.

איתן כבל: בואו נראה איך אנחנו מתמודדים אתו.

איתן כבל: אבל בואו קודם כול נעשה סדר בדברים.

איתן כבל: 16 שלטים – זה לא חנות אחת עם 16 שלטים.

איתן כבל: בחנות ביגוד לא מודיעים על הנקניקיות או על המשקאות החריפים.

איתן כבל: תן לי, אני מנסה ללכת לקראת, אבל אני רוצה שנציג את הדברים כפי שהם, בל נפריז.

איתן כבל: כלומר, מוצבים שלטים, בכל מקום לפי סוג העסק.

איתן כבל: מעטים מאוד הם העסקים שבהם אתה יכול לראות ריצוף של שלטים.

איתן כבל: בעיקר ברשתות מזון, אבל מכיוון שהמקום בדרך כלל גדול יותר אז ניתן לראות את הדברים, והם גם כותבים את זה באותיות קידוש לבנה אז זה מסייע להם.

איתן כבל: דווקא השלט שהם שמים בקופה הוא החלק שהכי לא נראה.

איתן כבל: אני מבין את חברתי שולי מועלם, שאומרת שבכניסה השלט פחות בולט, אלא אם כן אתה מתחייב לשים שלט גדול של בתי הקולנוע של פעם – אם תגיד שאתה שם שלט פרסום ענק כפי שפרסמו את הסרטים, עם אותיות של "דוד פי בריבוע" – אבל לא תגיד את זה.

איתן כבל: עכשיו תשאל אותי: "למה שאשים את זה שם?

איתן כבל: " צריך לייצר מצב שבו אדם יודע "להתכתב" עם השלט.

איתן כבל: בדרך כלל איפה אדם "מתכתב" עם שלט?

איתן כבל: לא בכניסה, ולא יעזור לך בית דין.

איתן כבל: אם זה לא שלט שכתוב עליו – אפילו לא באותיות קידוש לבנה, אותיות קידוש לבנה אינן אותיות מספקות, אלא באותיות ענק של פרסום לסרט קולנוע.

איתן כבל: בסוף כל העניין הוא שאדם עומד על יד הקופה וממתין ואז הוא סורק בעיניו, מחפש לו עניין, אם הוא לא גולש באותו זמן בטלפון הנייד.

איתן כבל: גם אי אפשר לקבוע שמעל השלט שאנחנו עוסקים בו יהיו רקדן או רקדנית כדי לסב את תשומת לב האנשים.

איתן כבל: האדם הסביר עומד בתור והוא צריך שהשלט יהיה במקום בולט.

איתן כבל: חשבתי על הדברים.

איתן כבל: נכון שזה נראה, כפי שלאה ורון אומרת, כבר לא נעים, אבל פרט לחנויות מזון, שבהן זה הכי פחות רלוונטי, בסוף אנחנו מדברים על המקומות – את טועה, רשתות מזון הן לא הבעיה בכלל.

<נמרוד הגלילי: יכול להיות שצריך לעשות אבחנה בין רשתות המזון.

<נמרוד הגלילי: זה גם דבר שעלה פה.

שולי מועלם-רפאלי: העליתם את זה והוועדה לא הסכימה לעמדתכם.

שולי מועלם-רפאלי: גם לא אסכים לעמדתכם.

שולי מועלם-רפאלי: לא באתם בשום שלב בתהליך הזה ואמרתם: את העיקרון אנחנו מקבלים ועכשיו בואו נראה איך מיישמים אותו.

<נמרוד הגלילי: אמרנו מלכתחילה שאת העיקרון אנחנו מקבלים.

<נמרוד הגלילי: זה לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: גם הרביזיה הזאת, אדוני, אתה יודע שגם לזה התנגדנו בדיון הקודם, אבל בסדר, אני מקבלת את העבודה הפרלמנטרית.

<לילך דחוח: אני מ"מגה קמעונאות".

<לילך דחוח: אני מבקשת לחדד איזו נקודה לגבי רשתות שיווק.

<לילך דחוח: בהקשר לדברים שחברת הכנסת שולי מועלם רפאלי אמרה כרגע, אני רוצה לחדד למה ברשתות השיווק אולי זה פחות ישים, במרכולים עצמם.

<לילך דחוח: אני לא מדברת על אתר האינטרנט.

<לילך דחוח: משום שבמרכולים עצמם השליחויות שנעשות או ההובלה הזאת שנעשית היא למקומות מסוימים מאוד ברדיוס מסוים מאוד.

<לילך דחוח: אין לי אפילו דרך לתחוֹם או לציין בסניף מסוים שזה מגיע לרחוב כזה או לרחוב אחר, שזה ברדיוס כזה או אחר.

<לילך דחוח: כלומר זה שלט שמשתנה ממקום למקום.

שולי מועלם-רפאלי: מה זאת אומרת?

שולי מועלם-רפאלי: בסניף "רמי לוי" בגוש עציון יש שלט על כל קופה שאומר: "המשלוחים נעשים לקריית ארבע, יישובי גוש עציון, אפרת".

<לילך דחוח: את מדברת עכשיו על שילוט שאני צריכה להעמיד בכל חנות וחנות בארץ.

<לילך דחוח: בסניף יהודה מכבי בתל אביב, מה אני אמורה לכתוב?

<לילך דחוח: שזה מגיע רק לרחובות כאלה וכאלה ולא מגיע לרחובות כאלה וכאלה?

<לילך דחוח: מה אני אמורה לציין?

<לילך דחוח: חברים, בסוף יש כאן תיקון חקיקה שאני צריכה להתנהל אתו באופן רוחבי.

<נמרוד הגלילי: אני רוצה להעלות עוד נקודה קטנה, חבר הכנסת כבל.

<נמרוד הגלילי: אני מדבר על משלוח מזון, שאתה עושה את תהליך הקנייה ובסוף אתה רוצה להמשיך להסתובב ושישלחו לך את האוכל לביתך.

<נמרוד הגלילי: זה לא שאתה עושה קנייה מקוונת דרך האינטרנט.

<נמרוד הגלילי: אם עשיתי את כל התהליך והגעתי לקופה ורק אז גיליתי – כי מן הסתם מי שקונה בתל אביב לא עושה משלוח לאשקלון.

איתן כבל: מכיוון שבדרך כלל אני זה שעורך את הקניות בבית אז בואו נעשה סדר.

איתן כבל: בכל הכבוד, הסיכוי שאנחנו עוסקים באדם מזדמן שהגיע לרשת שיווק – אין לי בעיה שהשלט ייתלה בחנות מזון.

איתן כבל: שם לא נעוצה הבעיה.

איתן כבל: הבעיה שלי היא דווקא לא במקומות האלה.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לך, גברתי.

איתן כבל: במקומות שאנחנו קונים בהם מתוך הרגל ובאופן קבוע הסיכוי שאירוע כזה יקרה הוא קטן.

איתן כבל: לא מדובר על מקרה שאתה תגיע לגוש עציון ותגיד: אני רוצה שתעשה לי הובלה לראש העין, את הביצים והחלב, ותארוז לי אותם כך שהן לא יישברו בדרך, כי תמיד הם שוברים ביצים במשלוחים.

איתן כבל: זה אמיתי, מה לעשות.

איתן כבל: שלא נדבר על כך שאתה מזמין משהו ואחר כך מביאים לך משהו ליד, בלי לשאול אותך.

איתן כבל: זה דיון אחר, נעזוב את זה.

איתן כבל: אותי מטריד משהו אחר לגמרי, וזה היה המהות המרכזית של החוק.

איתן כבל: כאשר אתה נכנס לחנות צרכי חשמל, לחנויות כאלה ואחרות, יש שני שלבים.

איתן כבל: שלב ראשון הוא שלב השליחות והשלב השני הוא שלב התיקון.

איתן כבל: בהתייחס לדברים שאליהם מתכוונת חברת הכנסת שולי מועלם רפאלי, זו בדיוק הנקודה.

איתן כבל: צריך להתכנס פנימה אל תוך התהליך הזה, וזה חייב שיהיה.

איתן כבל: קודם כול, אני רוצה לפתוח: בכל המקומות שאינם חנויות מזון אני לא מתווכח בכלל, אין ספק שזה יוצב במקומות הללו, אין כל שאלה.

איתן כבל: עכשיו ננסה לשכנע את חברתי, האם באמת האבחנה הזאת מתקיימת, ואסביר למה אני מתכוון.

איתן כבל: אם יש מקומות שכן עושים אבחנה – אני לא יודע, לא פגשתי דבר כזה – בעיקר במקומות שעליהם שולי מועלם רפאלי מדברת, כי בראש העין האבחנה ברורה למדי, אבל אם למשל אדם התארח בישוב מסוים ולא מכיר.

איתן כבל: לפני שאני מעביר לך את רשות הדיבור נשמע את נציגי הרשות להגנת הצרכן.

<אילנה מזרחי: אני מהרשות להגנת הצרכן.

<אילנה מזרחי: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שעלו פה.

<אילנה מזרחי: אעשה את זה בקצרה.

<אילנה מזרחי: התשובה לשאלה איפה מציבים את השלט אמורה להיקבע לפי התכלית.

<אילנה מזרחי: נמרוד הגלילי הציג כאן הנחיה, לגבי בקשה לשר לפטור, והוא ציין שם דברים.

<אילנה מזרחי: אני מבקשת להפנות את תשומת לב הוועדה להנחיית הממונה מיום 1 באוקטובר 2017, בעניין חובת גילוי פרטים על המקום בו העוסק אינו מספק נכס או שירות, בעקבות סעיף שהתווסף לחוק, סעיף 3א, שמכוחו נקבעו התקנות שלשמן התכנסנו כאן היום.

<אילנה מזרחי: שם אומר הממונה באופן מפורש מאוד: "מומלץ לעוסק להציב בבית העסק שלו שלט בסמוך לכל קופה".

<אילנה מזרחי: כלומר, זאת הייתה העמדה של הרשות להגנת הצרכן מבעוד מועד.

<אילנה מזרחי: למה זאת העמדה?

<אילנה מזרחי: העמדה הזאת נקבעת לפי התכלית.

<אילנה מזרחי: בסופו של דבר המטרה היא להביא לידיעת הצרכן את המידע שהוא זקוק לו בשביל להחליט האם הוא מתקשר בעסקה או לא מתקשר בעסקה.

<אילנה מזרחי: בואו ניקח מצב שבו אדם נכנס לבית עסק והשלט הזה מוצב לא בקופה אלא בכניסה לחנות.

<אילנה מזרחי: במצב כזה, צרכן לכאורה יכול להיכנס, לא להיות מודע לשלט, לא לשים לב אליו, לעשות את הקנייה, לחזור הביתה ואחרי הקנייה לגלות שהוא בעצם לא יכול לקבל את השירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם הוא יכול לקנות ולהגיע לקופה ולא לקבל שירות.

<אילנה מזרחי: זה הנזק המקסימלי כשהשלט נמצא בכניסה לחנות ולא ליד כל קופה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר לדעת מה צריך להיות נוסח השלט הזה?

שולי מועלם-רפאלי: הכול מופיע בתקנות.

<אילנה מזרחי: זו שאלה אחרת שאתייחס אליה תיכף.

<אילנה מזרחי: לצורך השוואה, הנזק המקסימלי כשאתה מציב שלט ליד כל קופה הוא שהצרכן בזבז את זמנו, הסתובב בחנות, נגמרה דעתו להתקשר בעסקה ופתאום הוא מגלה שהוא לא יכול לקבל את השירות במקום מגוריו ולכן הוא לא יכול להתקשר בעסקה.

<אילנה מזרחי: קחו את הנזק הזה אל מול הנזק הזה – הנזק שהצרכן חשוף לו כאשר הוא פספס את השלט בכניסה עולה פי כמה על הנזק שנגרם לו על בזבוז הזמן בגלל שהשלט הוצב ליד כל קופה.

<אילנה מזרחי: לכן התשובה לשאלה איפה צריך למקם את השלט היא: לפי התכלית, איפה רוב הסיכויים שהצרכן יפגוש בשלט וייגרם לו הנזק המועט ביותר.

<אילנה מזרחי: לכן לדעתנו השלט הזה צריך להיות ליד כל קופה.

<אילנה מזרחי: כך גם כתב הממונה בהנחייתו מיום 1 באוקטובר 2017.

<אילנה מזרחי: לעניין מה ייכתב בשלט, כפי שעו"ד דחוח העלתה, הסוגיה הזאת בדיוק עלתה בדיון הקודם ובדיוק בגלל השאלה הזאת הוחלט לשנות את נוסח התקנות כבר בדיון הקודם.

<אילנה מזרחי: נקבע שהשלט יכלול את עיקרי המדיניות ולא את המדיניות לפרטי הפרטים.

<אילנה מזרחי: זה יוצר איזון נכון מאוד בין מה שהצרכן צריך לדעת לבין החובה של העוסק: אילו פרטים לכלול, לאיזו רזולוציה לרדת.

<אילנה מזרחי: זה הנוסח שהגענו אליו ואני חושבת שהוא מאוזן.

איתן כבל: אתם מדברים כאן ואני מנסה לראות את הסיטואציה בתוך סופרמרקט, בחיים.

איתן כבל: אני לא רוצה שנקבל כאן החלטה שבסוף לא יכולה להתממש.

איתן כבל: אז אדם מגיע לקופה.

איתן כבל: המקום היחיד שאפשר- - -

<קריאה: בקופות הראשיות.

איתן כבל: לא בקופה ראשית.

איתן כבל: מי עובר היום בקופה הראשית?

איתן כבל: לתלות שלט בקופה הראשית זה "עץ נפל ביער".

איתן כבל: אני מדבר דווקא על הקופות בשירות עצמי, אז אדם מול מסך, הוא מול קיר שניתן לתלות עליו את כל ההנחיות, או להציב שלושה שלטים גדולים שכל אחד יכול לקרוא אותם.

איתן כבל: העניין הבעייתי הוא לגבי הצבת שלט בכניסה.

איתן כבל: השאלה שלי איפה צריך לשים את השלט בעשר הכניסות שיש לחנות כדי שזה יהיה אפקטיבי, לשיטתך.

איתן כבל: זה מה שאני מחפש.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להתחיל מן ההתחלה.

שולי מועלם-רפאלי: בעצם אנחנו מגיעים בסופו של תהליך לדבר שהוא לא מה שהתחלנו ממנו.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להזכיר את מי שאף על פי שאינו כאן כבודו כאן, חברנו אורי אורבך שהתחיל את זה בכנסת השמונה-עשרה.

שולי מועלם-רפאלי: היה ברור שהמטרה היא להפסיק את האפליה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: בתהליך החקיקה הבנו שאנחנו לא יכולים לחייב בעלי עסק לספק מוצר או שירות לכל אזרחי המדינה.

שולי מועלם-רפאלי: אני יכולה להצטער על זה, אני יכולה להבין חלק מזה, אבל זאת הייתה המטרה הראשונית.

שולי מועלם-רפאלי: בסופו של התהליך, אחרי עבודה נפלאה שנעשתה פה על ידך, על ידי לאה ורון, על ידי היועץ המשפטי, ובעבודה גדולה שנעשתה במשרד וברשות להגנת הצרכן, בעצם אנחנו מתרכזים עכשיו בחובת יידוע מוגבר.

שולי מועלם-רפאלי: כפי שאמרה קודם היועצת המשפטית של הרשות להגנת הצרכן, כאשר אני מסתכלת על הצרכן אז ברור לחלוטין שיש מקומות שעליהם אין דיון, כמו במקרה שאך אתמול הוגשה תביעה נגד "הום סנטר" על ידי בני זוג מן הישוב שלי, שנכנסו לחנות, הזמינו דלתות, נגמר התהליך ואז: אופס, פתאום המוכר קלט שהם גרים בנווה דניאל ודי שילח אותם הביתה בבושת פנים.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא היה חכם מאוד כנראה, הבחור שעשה איתם את העסקה, כי אפשר לעשות את זה בדרך קצת יותר עדינה מן ההשפלה שהם חוו שם.

שולי מועלם-רפאלי: שם כאילו אין שאלה.

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו אנחנו מתכנסים לרשתות המזון הגדולות, שיש בהן בעיה, שבהן כבר היום ברור לחלוטין שהמשלוחים הם למקומות מסוימים ולא למקומות אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכאשר אדם מסיים את הקנייה, נכון, אני מבינה, הוא בזבז את זמנו, הוא בטח לא ראה את השלט בכניסה.

שולי מועלם-רפאלי: אני משתדלת לשמור על הנורמליות בחיים שלי, לא לשכוח מאיפה אני באה ולאן אני הולכת, בזה שבכל יום חמישי ב-7:30 בבוקר אני ב"רמי לוי", כך אני גם מבינה מה החיים האמיתיים וגם לא טועה איפה החיים הלא אמיתיים.

שולי מועלם-רפאלי: כאשר אני מסיימת את הסיבוב הזה בקופה אז אני יודעת איפה אפשר להציב את השלט הזה, כשהוא עם הפנים לציבור.

שולי מועלם-רפאלי: מה שיקרה בעצם הוא שהציבור ילמד את הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הרי לא אבוא עכשיו ל"רמי לוי" בראש העין ואתבע אותם כי לא מספקים לי בנווה דניאל.

שולי מועלם-רפאלי: אין לי עניין בזה, אין לציבור עניין בזה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין, בעיניי אסור בשום אופן להחריג רשתות מזון.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת גם שזה לא יהיה נכון מבחינה ציבורי.

שולי מועלם-רפאלי: רשתות מזון הן חלק משמעותי בעסקאות שמתנהלות פה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שבכלל אין שאלה איפה צריך להציב את השלט.

שולי מועלם-רפאלי: נאמרו דברים ברורים מאוד בדיון הקודם, כדי ליצור איזון: מצד אחד לא להכביד על הרשתות, ומצד שני כן לאפשר לציבור לראות את זה.

שולי מועלם-רפאלי: למשל איתן כבל הציע שאם יש רצף של קופות ומאחוריהן קיר אז אולי יש להציב שלט לא מעל כל קופה אלא למשל בשלושה מקומות מרכזיים.

שולי מועלם-רפאלי: העניין הוא שאני לא יודעת להגיד את זה.

שולי מועלם-רפאלי: זה: או זה או זה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיון הקודם ניסו חברינו – ונמרוד הגלילי הוביל את זה – להגיד שזה יהיה רק זה.

שולי מועלם-רפאלי: לא, זה לא רק זה.

שולי מועלם-רפאלי: בסופרמרקט שיש בו קיר ולידו יש רצף של 9 קופות אפשר להחליט שמותר לשים שני שלטים גדולים יותר, או משהו כזה, אבל לא להגיד שזה יהיה רק זה, כי בסופרמרקט שאין בו את הקיר הזה אז כן צריך יהיה לשים שלט על כל קופה.

איתן כבל: אני רוצה להיות פרקטי.

איתן כבל: בסוף, זה קרב על הפרקטיות.

איתן כבל: אני בעד העניין הזה.

איתן כבל: כשאנחנו מדברים על רשתות, אני צריך לייצר מצב שאדם שהגיע לשם רואה את זה.

איתן כבל: אני כבר אומר לך: אם זה ייצר מצב שבכל שורה צריך להציב שלט – זה לא נכון.

איתן כבל: אני אומר את זה, ואני אתך.

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שאתה אתי.

שולי מועלם-רפאלי: בזכות העבודה של הוועדה התקדמנו בזה.

איתן כבל: זה הופך את העניין ללא מעשי ולא יותר מאשר מצב של מצוות אנשים מלומדה.

שולי מועלם-רפאלי: אז מה אתה מציע?

איתן כבל: אני מנסה לחשוב על סדרה של חנויות.

איתן כבל: אני מסתכל על הסופרמרקטים בישוב שלי, למשל.

איתן כבל: שם זה פשוט יותר.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: כי הפנים של הציבור הם אל הקיר.

איתן כבל: אם אתה מציב שלושה שלטים – ופה כבר צריך שלטים אחרים, לא שלטים שצריך בשבילם מארב עם משקפת 20 על 120 כדי לראות.

איתן כבל: זה גופן אחר, זה גודל שלט אחר, שאדם יכול לראות אותם.

איתן כבל: למשל אם הייתי יודע לומר את זה, הייתי אומר, לדוגמה: בשופרסל ראש העין מספר השלטים לא יפחת משלושה מאחורי הקופות, ועוד אחד גדול באתר המרכזי.

איתן כבל: ברמה הפרקטית אם זה לא יהיה יעיל ייצא שכרנו בהפסדו.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אמרתי לך את זה גם בשיחתנו המוקדמת:

שולי מועלם-רפאלי: אם באופן פרקטי אפשר להשיג את אותה חובת יידוע מוקדם בדרך טובה יותר לציבור, אדרבה ואדרבה.

איתן כבל: אם זה יהיה בכניסה, זה לא ילך.

איתן כבל: אלא אם כן אתה מציב שם "רול-אפ", שאדם נכנס ואתה אומר לעצמך: אין מצב שהוא יפספס את השלט.

איתן כבל: אבל לא אתחיל לבקש מכל החנויות לשים "רול-אפ" ואז תהיה סדרה של "רול-אפ" בכניסה לכל חנות.

איתן כבל: למה נתתי את הדוגמה של "רול-אפ"?

איתן כבל: כי זה הדבר היחיד שעומד לך מול העיניים כשאתה נכנס אל תוך הסניף.

איתן כבל: גברתי, אני מציע את ההצעה הבאה, כדי שהיא תהיה פרקטית: בחנויות שאנחנו נגדיר כרשתות מזון זה יצטרך להיות – אני מתלבט עכשיו ביחד אתכם.

איתן כבל: לא דומה מקום שיש בו 3 קופות למקום שיש בו 12 קופות.

איתן כבל: אני יכול לומר למשל שכאשר יש 12 קופות זה לא יפחת מ-3 מודעות גדולות.

איתן כבל: כלומר, על כל 4 קופות תהיה מודעה גדולה.

איתן כבל: זה מצוין.

איתן כבל: למשל אתה בא לחנות, ובדרך כלל, ברוב המקרים, אלא אם כן זה באמת חנות קטנה ואז אין בעיה – למשל ב"טיב טעם" יש חנות ואין בעיה לשים שלט גם מאחור או על הקופה עצמה.

איתן כבל: הבעיה הגדולה שלי: ברוב המקומות זה בסדר גודל כזה, יש בין 2-3 כניסות לבין 10 כניסות.

איתן כבל: יש מקומות, כמו "ויקטורי", לפחות בראש העין יש להם חנות דגים כמעט אמיתית כמו של פעם.

איתן כבל: בשורה התחתונה, יש להם סדרה ארוכה של 10–12 קופות.

איתן כבל: אני מצפה שעל כל 3–4 קופות יהיה שלט אחד בגודל משמעותי שאפשר לקרוא אותו.

שולי מועלם-רפאלי: בגודל אותיות 3A?

איתן כבל: אני לא יודע להגיד את זה.

איתן כבל: אתם תגידו.

<לילך דחוח: החלטה אכן התקבלה אבל אני עדיין מבקשת לציין משהו בהקשר של רשתות שיווק מזון.

שולי מועלם-רפאלי: רשתות שיווק מזון לא יוחרגו מהצעת החוק הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אפשר לאהוב את זה, או לא.

<לילך דחוח: התפקיד שלי, להגיד את הדברים.

<לאה ורון: אין להם שלט מעל הקופה, בחלק כן ובחלק לא.

איתן כבל: זה בדיוק הנקודה.

איתן כבל: אני מנסה ללכת לקראת.

איתן כבל: אני יודע שלשים שלט על כל קופה – זה לא סביר.

<איתי עצמון: זה בסמוך לכל קופה.

<איתי עצמון: יכול להיות שאפשר לפרש את זה כך שזה לא צמוד לגמרי.

איתן כבל: אני כבר אומר לך שב-99% מן המקומות בקופות בבית עסק, "סמוך" יש לו הגדרה רחבה מאוד.

איתן כבל: למה?

שולי מועלם-רפאלי: אבל השארנו את ההגדרה הרחבה הזאת, בדיוק כדי שהם יוכלו להיכלל בהגדרה.

<קרן חן סופר: אני יועצת משפטית מלשכת המסחר בתל אביב.

<קרן חן סופר: התחושה הקשה של רשתות המזון נובעת לא רק מן הבעיה של הצורך להציב שלט בסמוך לכל קופה.

<קרן חן סופר: חייבים להבין את הנושא הזה.

<קרן חן סופר: הרגישות מובנת לי, אבל היא רלוונטית לאזורים ספציפיים מאוד וממוקדים של הארץ.

שולי מועלם-רפאלי: ושם לא גרים אזרחי מדינת ישראל, באזורים המאוד ממוקדים של הארץ?

<לילך דחוח: לא, חס וחלילה לא כך אמרתי.

<קרן חן סופר: להיפך, שם אנחנו יכולים להבין את הצורך בשילוט.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מחלקים עדיין את מדינת ישראל לפי מה שנוח לרשתות השיווק.

<לילך דחוח: גברתי, אני לא מחלקת.

שולי מועלם-רפאלי: חברתך רוצה לחלק.

<קרן חן סופר: ממש לא.

<קרן חן סופר: אני רוצה לנסות להסביר.

<קרן חן סופר: אתם צריכים להבין את העוסק, שהוא רשת מזון, שיש לה עסקים ויש לה סניפים במרכז תל אביב, בהוד השרון, ברעננה ובכל האזורים האחרים.

<קרן חן סופר: אז רשת המזון נחשפת לבעיה, שגם עם שלושה השלטים האלה היא לא יודעת באמת להגדיר – ולא עוזר לי להגיד "עיקר מדיניות" כי אחר כך זה יגיע לפתחי בית המשפט ותישאל השאלה מה היא עיקר מדיניות, ואין כל רלוונטיות להגיד שרחוב X ורחוב Y כן רלוונטיים.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי עוברת לרזולוציות שבדיוק מוכיחות את מה שאני טוענת מתחילת הדיון הזה.

<קרן חן סופר: הציבור שעבורו אכן רלוונטי לדעת מה מדיניות המשלוח – בואו ניתן גם קרדיט לצרכנים.

<קרן חן סופר: הוא בהחלט יכול למצוא את התשובה כשהוא מגיע, בכניסה למקום, או בשלט גדול מאוד, עבור מי שבאמת רלוונטי עבורו לחפש את זה.

<קרן חן סופר: לא צריך להעמיס עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להעמיס על האזרחים?

שולי מועלם-רפאלי: חלילה לא להעמיס על רשתות השיווק, אבל על האזרחים כן...

<קרן חן סופר: אזרחים הם לא אנשים טיפשים, הם לא אנשים חסרי אונים.

שולי מועלם-רפאלי: אנשים ממש לא טיפשים אבל איכשהו שום ושוב אותן קבוצות לא מקבלות אותו שירות.

שולי מועלם-רפאלי: אז די.

<קרן חן סופר: אבל החוק רוחבי והוא כלל ארצי והוא חל על כולם.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: הגיע הזמן שתהיה התייחסות שוות זכויות לכל אזרחי מדינת ישראל, ולא משנה איפה הם גרים.

<קרן חן סופר: אבל זה לא קשור להתייחסות שוות זכויות, לא על זה אני מדברת.

איתן כבל: הוויכוח הסתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוויכוח הוא לא על המשלוחים אלא על הניסיון של הסיפוח הזוחל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על זה דיברנו קודם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא המשלוחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אף אחד לא דואג לישובים הערביים שלא מגיעים אליהם, מבלי להודיע.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אתה יודע כמוני שאני טיפלתי בפנייה לגבי הכפר הערבי שסמוך לטפחות.

שולי מועלם-רפאלי: כידוע לכם, בשביל להגיע לטפחות צריך לעבור בכפר הערבי.

שולי מועלם-רפאלי: לטפחות כן מספקים שירות ואילו לכפר הערבי לא.

שולי מועלם-רפאלי: זה הזוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נהגי מוניות לא נכנסים לישובים ערביים במקרים רבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד לא מטפל.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לפעול בשיתוף פעולה עם ההנהגה המקומית הערבית.

<נמרוד הגלילי: אני מציע הצעה אחרונה: אם אתה רוצה שלט גדול יותר על 3 קופות, יהיה שלט גדול יותר בכניסה לסניף.

<נמרוד הגלילי: אני מדבר רק על רשתות מזון.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: כבר דנתי בזה.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: שלט בכניסה לסניף לא נותן שום דבר.

שולי מועלם-רפאלי: גם אנחנו נכנסים לסניפים ואף אחד מן הציבור לא מסתכל בכניסה לסניף.

<נמרוד הגלילי: כאשר מישהו נכנס לרשת מזון הוא לא קונה משלוח שדורש הובלה.

<נמרוד הגלילי: ברוב המקרים זה משלוח של מזון לשכונה הקרובה.

<קרן חן סופר: 16 השלטים האלה כן רלוונטיים לרשתות מזון, הם רלוונטיים אחד-אחד.

<קרן חן סופר: יש גבול.

<קרן חן סופר: אנחנו מתחילים למכור ניירות.

<קרן חן סופר: אין להם איפה להציב את זה.

<קרן חן סופר: קיבלנו תמונות של עוסקים בשטח, של סופרמרקטים, שאין להם מקום להציב עוד שלט.

שולי מועלם-רפאלי: החזרת טובין רלוונטית ברשתות מזון?

שולי מועלם-רפאלי: תזכירי לי איך.

<קרן חן סופר: כן, בוודאי.

<קרן חן סופר: קיבלנו תמונות מן השטח, אדוני.

איתן כבל: בחלק ניכר מן הרשתות לא מוכרים רק מזון אלא מוכרים מחוט ועד שרוך נעליים, הן רשתות לכל דבר ועניין.

איתן כבל: מכיוון שכבר דילגנו מעל השיח שחברי חאג' יחיא מעלה, והוא לגיטימי בדיון, אנחנו כבר לא עוסקים פה בשאלה הזאת, אנחנו כבר בשאלה המעשית הפרקטית, שנוגעת באותה מידה לכל מקום, בוודאי אם זה ישוב ערבי או ישוב יהודי מעבר למה שאנחנו קוראים לו הקו הירוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאלתי מה יירשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם יירשם: "לא מעבר לקו הירוק".

שולי מועלם-רפאלי: בוודאי שלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תני לי לשאול את השאלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יירשם "לא בישובים ערבים" או שייכתב: "בראש העין ממזרח לרחוב זה וזה".

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יירשם בשלט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בחוק נכתב שצריך להודיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אתם מוסיפים את חובת הצבת השלט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לקבוע מה יירשם בשלט – זה בעייתי.

<איתי עצמון: לציין באילו מקומות לא מספקים שירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה לא מספקים ואיפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בראש עין – לכל ראש העין?

<איתי עצמון: כל רשת לפי המדיניות שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להגיע לאשקלון ולקנות משהו ולא אמצא שלט שלטייבה לא מספקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה יירשם שם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך אדע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני תושב טייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך אדע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יירשם שם בשלט?

<איתי עצמון: אולי טווח של כמה קילומטרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה פרוץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יירשם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מגיע לאשקלון ורוצה לקנות מוצר חשמל שיספקו לביתי.

איתן כבל: יש כאן שתי שאלות:

איתן כבל: האם כשאני קונה באשקלון והזמנתי משלוח לראש העין, האם יביאו לי את המוצר לראש העין?

איתן כבל: אתה מכפר קאסם והוא יגיד לך: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, השאלה אחרת.

<קריאה: אבל את זה כבר עשו.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: הכוונה ליידע את האנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עומד מול הקופאית והיא אומרת לי: זה רחוק מדי, לא בגלל שאתה גר בישוב ערבי – אנחנו יודעים איך עושים את זה – אלא כי זה רחוק מבחינתנו, אין לנו קו אספקה לשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה יירשם בשלט?

שולי מועלם-רפאלי: אז תתבעו ותקבלו את מה שמגיע לכם.

איתן כבל: אם אין לאותו מקום שום מדיניות ושום בעיה – לא יירשם כלום.

איתן כבל: אם יש למקום מדיניות, לא משנה מה היא, היא יכולה להיות מחוט ועד שרוך נעל: שהוא לא מתקן ברהט, שהוא לא מתקן במקומות שאנשים הם מ-1.60 מטר ומטה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מתאר לעצמך מה גודל השלט שיצטרכו לשים?

<קריאה: את כל זה צריך בגופן 26.

איתן כבל: אם יש למקום מדיניות, הוא יכול להגיד: "במקום מופעלת מדיניות של הובלת מוצרים או תיקון מוצרים.

איתן כבל: נא לברר בקופה הראשית.

איתן כבל: "

שולי מועלם-רפאלי: אמרנו את זה בשבוע שעבר ואתם מבקשים לחזור לאחור.

איתן כבל: זה הכול, לא צריך יותר מזה.

איתן כבל: אני לא מתכוון שעכשיו יכתוב בכל מקום אלף סעיפים, אלף שמות רחובות, אין זו הכוונה.

איתן כבל: העלאת עניין שכזה מייצרת – אני אומר גם לחברי חאג' יחיא – זילות של הכוונה שלנו.

איתן כבל: אין לי שום כוונה שיכתבו מגילות.

איתן כבל: אחר כך הוא יבוא לקופה הראשית.

איתן כבל: הרי זה לא כל פקידה ופקיד שיושב בקופה.

איתן כבל: הפקיד המסכן, מה, תתחיל להפיל עליו שאלות:

איתן כבל: אם כן שולחים לפה או לא שולחים לשם, אם כן הביאו או לא הביאו?

איתן כבל: הכוונה היא שיש הנהלה, יש מנהל.

איתן כבל: השאלה הזאת לא מופנית לקופאית.

איתן כבל: זה כמו שאתה בא לבקש הלוואה והטלר אומר לך: "לא אישרו לך את ההלוואה".

איתן כבל: אתה מתחיל לצרוח עליו למה לא אישרו לך את ההלוואה, כאילו זה ממש יעזור לך.

שולי מועלם-רפאלי: מדיניות שירות לא נקבעת על ידי הקופאים, עדיין.

איתן כבל: אם יש לך מדיניות, לא משנה איזו, אם זה שמאשקלון לא מספקים בראש העין או לא מספקים ברהט או לא מספקים לחוץ לארץ, אנא תיידע: "במקום מופעלת מדיניות".

<אילנה מזרחי: צריך להיות יותר ספציפיים.

<אילנה מזרחי: בסופו של דבר אם אני בית עסק בתל אביב ואני יודע שאני עושה משלוחים לאזורים מסוימים, למקומות מסוימים, אני יכול פחות או יותר להעריך כמה קילומטרים: "לתשומת לבכם, משלוחים מתבצעים ברדיוס של...".

שולי מועלם-רפאלי: במכוון לא רצינו להגדיר במילים מדויקות, אלא להשאיר מרחב.

איתן כבל: כבר היום כשעושים הזמנות בטלפון, פעמים רבות אני מתקשר לכפר קאסם ואז אומרים לי: "אני עושה משלוחים רק לשכונות אלה ואלה".

איתן כבל: לא בגלל שהוא מפלה אלא כי אין לו כוח אדם וגם לא משתלם לו לעשות את המשלוח מקו רוחב מסוים בשביל הזמנה שמתבצעת פעם בשבוע.

איתן כבל: רוב ההזמנות שלו מתרכזות באזור מסוים וכך הוא עושה את זה.

איתן כבל: אני מציע שנקרא את ההצעה.

<איתי עצמון: אני רוצה להגיד עוד נקודה חשובה לעניין השילוט.

<איתי עצמון: השילוט הוא חלק מחובת הגילוי.

<איתי עצמון: אני רוצה להפנות את תשומת לבו של חבר הכנסת חאג' יחיא.

<איתי עצמון: ההוראה שנקבעת בתקנות מדברת על חובת הגילוי והדרכים שבאמצעותן תיעשה אותה חובת גילוי, או שבאמצעותן העוסק יגלה לצרכן, הן בשילוט והן בחוזה בכתב, או אם מדובר בעסקת מכר מרחוק אזי באתר אינטרנט, אם כך נעשית העסקה.

<איתי עצמון: כלומר, חובת הגילוי על העוסק – וזה הוחלט בדיון הקודם – היא חובה שקיימת.

<איתי עצמון: לכן כתבנו ש"עוסק המוכר לצרכן טובין, שניתן לגביו שירות הובלה ...

<איתי עצמון: יגלה לצרכן בטרם עשיית העסקה, אם יש מקום שאליו הוא אינו מספק שירות הובלה".

<איתי עצמון: כלומר, יש חובה, ולאחר מכן היא באה לידי ביטוי, בין היתר, בשילוט.

<איתי עצמון: אבל כמובן לעוסק אסור להטעות את הצרכן – זה קבוע היום בסעיף 2 לחוק – לגבי המקום שאליו יסופק לצרכן הנכס או השירות, לרבות אספקה לאזור.

<איתי עצמון: זו חובה שקיימת היום בחוק.

<קרן חן סופר: אבל יש את פסקה (1)(א), שאומרת: "לפרט את עיקר מדיניות השירות בשלט".

<קרן חן סופר: זה שונה קצת ממה שנאמר פה עכשיו.

איתן כבל: בשבילי כשאתה אומר: "דע לך" – במקומות שהוא יכול לפרט, מה טוב הוא; אבל אם יש לו מדיניות שמייצרת הגבלות, חובתו להודיע: "במקום מופעלת מדיניות, אנא פנה לקופה הראשית", ואז הקונה מחליט.

איתן כבל: אם הוא קונה באשקלון והוא רוצה להזמין לטייבה, יגידו לו: "לא משתלם לנו להחזיק הובלות למקומות רחוקים", ויש מקומות שכן, גם אם זה לטייבה.

איתן כבל: נניח שראית בחנות ארון יפה – אז שווה לעשות הובלה לטייבה.

איתן כבל: הרי הוא גובה עבור ההובלה בנפרד.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: דרך אגב, אולי אתה יודע, חבר הכנסת חאג' יחיא, אני לא ידעתי עד לא מזמן כשעשיתי שיפוץ בביתי, שכפר קאסם הפכה להיות המחסן הראשי של כמעט כל המותגים המובילים בישראל.

איתן כבל: זאת אומרת, אם אתה רוצה היום לקנות משהו, אחת מהשתיים: או שאתה מגיע, כפי שאני עשיתי לגבי חלק מן המוצרים, עם האוטו שלך לכפר קאסם לכל המחסנים, או שאתה משלם עבור הובלה ומביאים לך את המוצר.

איתן כבל: הייתי בשוֹק, נכנסתי לשם – מתי היית שם לאחרונה?

איתן כבל: כל הזמן ראיתי את הסככות, כמוך, רק הסתבר שיש עולם שלם בפנים, שאפילו לא רואים.

איתן כבל: אז יש מי שיגידו: אני לא רוצה להיכנס לכפר קאסם ולהביא משלוחים, ויש אחרים, לא חסרים.

איתן כבל: מי בעד הרביזיה?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – 2

איתן כבל: נמנעים – אין הבקשה לדיון מחדש על תקנות הגנת הצרכן (גילוי פרט מהותי לגבי אספקת נכד או שירות), התשע"ח-2018 נתקבלה.

איתן כבל: הבקשה לרביזיה אושרה.

<איתי עצמון: אם אני מבין נכון את כוונת יושב-ראש הוועדה, הכוונה היא שברשתות מזון, בגלל עומס השילוט שיש בהן מכוח רגולציה שונה, יש כמות גדולה מאוד של שלטים, אז ברשתות מזון שיש בהן 12 קופות- - -

איתן כבל: אני רוצה להדגיש, זה לא רק בגלל כמות השלטים.

איתן כבל: אין לזה קשר לכמות.

איתן כבל: זה פשוט לא אפקטיבי.

שולי מועלם-רפאלי: איפה האפקטיביות ביחס לציבור תושג באופן הכי טוב.

איתן כבל: כשאתה שם את השלט ליד הקופה.

איתן כבל: כאשר אתה לוקח כמויות של מזון אין שום אפשרות שתצליח לקרוא את הכול, כולל בעניין הנקניקיות או בעניין אחר.

<אילנה מזרחי: השלט בעניין הנקניקיות הוא רק איפה שמוכרים אותן, והשלט בעניין הנשק מוצב רק בכניסה.

<איתי עצמון: אז ברשתות כאלה, שתיכף נראה איך נגדיר אותן, בחנויות שבהן יש 12 קופות ויותר, העוסק יהיה רשאי, חלף החובה להציב שילוט בכל קופה, במקום שילוט בכל קופה הוא יהיה רשאי להציב שילוט שגודלו – צריך להחליט מה הגודל, אולי פי שישה מהגודל שכרגע מפורט בתקנות – במקום בולט לעין.

<קרן חן סופר: פי שישה – אנחנו חוזרים ל"רול-אפ".

<איתי עצמון: לא, זה לא "רול-אפ".

איתן כבל: שלט אחד מול כל 4 קופות.

<לילך דחוח: אבל אין מקום לשים שלט שגודלו פי שישה מן הקבוע כאן.

<לילך דחוח: יש גם הרבה קופות שמאחוריהן אין קיר.

איתן כבל: זה או-או.

איתן כבל: זאת הוצאה חד-פעמית.

איתן כבל: אין לי בעיה אם תגידו: פי חמישה.

איתן כבל: שלט חד-פעמי בעיצוב סביר.

<קריאה: מספיק שזה יהיה בגודל פי ארבעה מהכתוב כאן.

<קריאה: אתם שוכחים שזה מוצב במרחק.

איתן כבל: תלוי מה המרחק.

איתן כבל: פי חמישה.

איתן כבל: דרך אגב, המחיר הוא אותו מחיר.

<אילנה מזרחי: פי שישה זה שלט לא כל כך גדול.

<אילנה מזרחי: בהתחשב בכך שזה מעל ל-3 או 4 קופות, זה בסדר.

איתן כבל: את צודקת.

איתן כבל: אני מסכים.

<איתי עצמון: "פי שישה מהשילוט האמור בתקנות אלה, במקום בולט לעין מעל לכל ארבע קופות או בסמוך להן".

<איתי עצמון: כמובן זה יהיה לפי שיקול דעתו של העוסק.

<איתי עצמון: "ובלבד שמדובר במקום בולט לעין".

איתן כבל: אם הוא מחויב לעשות את זה, אני לא מניח שהוא יציב עכשיו שלט שלא יראו.

<קרן חן סופר: ואם יש 8 קופות, אי אפשר להציב שני שלטים?

<קרן חן סופר: למה זה יהיה רק כשיש יותר מ-12 קופות?

<איתי עצמון: אפשר לקבוע כל מיני דברים.

<קרן חן סופר: אמרנו: יחס של אחד לארבע.

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

איתן כבל: אחת לשלוש קופות – זה פותר את כל הבעיות.

איתן כבל: יותר קל להגיד: אחת לשלוש קופות.

<איתי עצמון: הצעתי כרגע שרק אם יש 12 קופות ויותר.

<נמרוד הגלילי: למה לקבוע את הכלל הזה?

שולי מועלם-רפאלי: כי אתם דיברתם על רשתות שיש בהן הרבה קופות.

<קרן חן סופר: גם כשיש 8 קופות.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: כשיש 8 קופות – שישימו על כל קופה.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, אי אפשר בכל 5 דקות לנסות לחתוך עוד חלק מן הסלט הזה.

איתן כבל: די, נו, באמת, הטרפתם אותי בעניין השלט הזה.

איתן כבל: על כל שלוש קופות יהיה שלט, או שישימו את השלטים הקטנים, ידביקו אותם או ישלשלו אותם מן התקרה.

איתן כבל: די, מספיק.

<נמרוד הגלילי: אז על כל שלוש קופות בלי המגבלה של 12 קופות?

<נמרוד הגלילי: זה לא ברור.

איתן כבל: אמרתי.

איתן כבל: סליחה, גברתי, זה כבר מטריף אותי.

איתן כבל: עשיתם לי ירידת שמיעה.

איתן כבל: מרגע זה מי שידבר אעיף אותו מכאן.

איתן כבל: מה לא ברור?

איתן כבל: אתם כל הזמן מתלחששים ולא מקשיבים לי.

איתן כבל: יש מציאות של או-או.

איתן כבל: אין יותר קביעה לגבי 12 קופות.

איתן כבל: על כל שלוש קופות יוצב שלט בגודל של פי שישה מהכתוב כאן בתקנות.

איתן כבל: ניסיתי ללכת לקראתכם ואתם "חופרים" לי.

<איתי עצמון: צריך להוסיף כאן הגדרה של אותן חנויות מזון.

<איתי עצמון: אני לא יודע אם זה רשתות.

<אילנה מזרחי: אז זה חנות.

<אילנה מזרחי: ברגע שזה שלוש קופות – נראה לי שזה מייתר את ההגדרה.

<איתי עצמון: כן צריך הגדרה.

<איתי עצמון: צריך להגדיר מה ההגדרה של "חנות מזון".

<אילנה מזרחי: ואז להיצמד להגדרה שקיימת בחוק קידום התחרות בענף המזון, שזה "חנות שמוכרת באופן קמעונאי מוצרי מזון".

<אילנה מזרחי: בלי להתייחס ל"קמעונאי גדול".

<אילנה מזרחי: ההגבלה של השלט היא כדי לתת את הפטור הזה, של הצבת שלט אחד לשלוש קופות, רק לרשתות מזון.

שולי מועלם-רפאלי: רק לרשתות מזון ולא לאף אחד אחר, לא ל"הום סנטר" ולא ל"זארה".

שולי מועלם-רפאלי: "רשתות מזון" – אין לזה הגדרה בחוק?

<איתי עצמון: אפשר להגדיר.

שולי מועלם-רפאלי: רק רשתות מזון.

שולי מועלם-רפאלי: זאת ההגדרה.

שולי מועלם-רפאלי: לא חנות שכונתית.

<אילנה מזרחי: אבל אז את נכנסת לשאלה מה היא רשת מזון.

איתן כבל: חברות וחברים, אני רוצה לתקן אתכם.

איתן כבל: אני לא יודע למה אתם מתכוונים.

איתן כבל: אני יודע למה אני מתכוון.

איתן כבל: זה או-או.

איתן כבל: אין מצב של גם וגם.

איתן כבל: כל השאלות האלה, שצריך להגדיר מראש – הוא בכל מקרה חייב לשים את השלט הרגיל.

איתן כבל: רצינו כאן ללכת לקראת.

איתן כבל: לא משנה אם קוראים לזה "איקאה" או "שופרסל" או שם אחר.

<אילנה מזרחי: זה משנה.

איתן כבל: הבנתי, האמיני לי.

איתן כבל: החובה נכון לרגע זה, לפני התיקון היא ששלט צריך להיות בכל מקום, בכל קופה, זה נכון להיום.

איתן כבל: באו אליי מאיגוד לשכות המסחר וביקשו שאעשה רביזיה: "בבקשה תראה איך אתה יכול ללכת לקראתנו ולהקל בעניין הזה".

איתן כבל: אמרתי: במקום שתינתן לכם אפשרות נוספת, אם זה חנות שכונתית ויש בה קופה אחת אז מוצב שלט קטן ורגיל על הקופה; אם זה סופרמרקט שיש בו כבר 10 קופות, 4 קופות, 5 קופות אז הוא יכול לשים שלט על כל קופה בנפרד או שלט גדול יותר על כל שלוש קופות.

איתן כבל: זה הכול, תודה רבה.

איתן כבל: מה כל כך מסובך?

<איתי עצמון: מדובר על הגדרה שקיימת בחוק לקידום התחרות בענף המזון.

<איתי עצמון: ההחרגה הזאת חלה רק על חנויות מזון.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש לנו שתי הגדרות.

<איתי עצמון: אני מדבר על הגדרת "חנות".

<איתי עצמון: אני רוצה לקרוא את ההגדרה ותגידו לי אם היא מדויקת לענייננו.

<איתי עצמון: האם ההגדרה הזאת נכונה לענייננו?

שולי מועלם-רפאלי: כן, מצוין.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד התקנות עם התוספת והשינויים, בנוסח החדש?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – 2

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: התקנות נתקבלו.

איתן כבל: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני, תודה רבה לנעמה וייסבורד יועצת שר הכלכלה שעשתה פה עבודה מדהימה כדי שנגיע בזכות הוועדה הזאת לסיום החקיקה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה צורך להזכיר שוב את אורי אורבך, שהתיקון הזה היה ממש בנפשו.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני שמח שהייתה לי הזכות לעזור בעניין הזה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.