ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 709, 2018-02-27 12:00

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, היועצות המשפטיות, רשמת פרלמנטרית, דובר, אורחים נכבדים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אחרי שעשינו את סבב הבהרת הנושאים שמונחים לפתחנו אנחנו ממשיכים היום את פרק ה' פרק ה' כולו (תקשורת), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019).

<מיכל רפאלי-כדורי: אבל לכולם, גם למדינה יש אינטרסים.

איתן כבל: אני אתחיל ממה שרציתי לומר קודם – מי שיפריע לי בדיון היצרי הזה יצא החוצה בקריאה ראשונה.

איתן כבל: רציתי להגיד את זה כהשלמה לתהליך אז אני מתחיל עם זה.

איתן כבל: מי שיפריע לי, וגם אם הוא יהיה הכי צודק, פשוט יוצא.

איתן כבל: ולמה?

איתן כבל: כי יש כאן אינטרסים, המדינה היא גם סוג של אינטרס, ודנה, זה לא אינטרס רע.

איתן כבל: האינטרס של המדינה הוא לבוא ולהגן על הציבור.

איתן כבל: בשביל זה גם אני פה.

איתן כבל: לכן אני אומר זאת בצורה הכי מפורשת, כיוון שמדובר פה במתחים ויצרים – וכמו שאמרתי, אף אחד פה לא ל"ו צדיקים, וזה בסדר גמור – אבל אני רוצה שזה ייעשה בצורה מכובדת, באופן מקצועי ושנקבל את ההחלטות.

איתן כבל: אני אתן לכל אחד את האפשרות להתייחס ולהביע את עמדתו, הכול בסדר, אתם יודעים את זה, אבל אין מצב שאני אאפשר פה איבוד שליטה.

חי שגב: יישר-כוח.

במובן הזה שאומרים: אני רוצה לומר עוד דבר כיוון שאני כבר יודע במה דברים אמורים.

במובן הזה שאומרים: אני אומר את זה גם למדינה וגם להוט ויס בעיקר, שהם שני קנדידטים מרכזיים בתוך התהליך הזה, כדי שנעשה סדר.

במובן הזה שאומרים: יש את הוט ויס כמרכיב מרכזי בחקיקה הזו, יש את הרשות בכל הנוגע למש"ב, ונקודה נוספת היא הרגולציה או סמכויות הפיקוח.

במובן הזה שאומרים: אלה בעצם שלוש הרגליים המרכזיות של האיבר המדולדל הזה שהבאתם לנו.

ג'מאל זחאלקה: תגיד משהו לח"כים גם, רגל רביעית.

איתן כבל: צריך להסתכל על הדברים פה בשום שכל.

איתן כבל: אני אומר את זה גם להוט ויס בצורה מאוד ברורה.

איתן כבל: אם יש משהו בתוך עולם התקשורת שכבר שנים מטריף אותי זה העניין של חבילת הבסיס.

איתן כבל: מוציא אותי מדעתי.

איתן כבל: אני בטוח שאפילו הנחתי הצעת חוק בעבר על הבלוף הזה.

איתן כבל: עכשיו המדינה בדין רוצה להביא הצעה.

איתן כבל: אני מקווה – עוד לא התעמקתי בנימים ובנבכי ההצעה והסעיפים, בשביל זה אנחנו כאן – שאני לא אמצא את עצמי עם שם אחר לאותו דבר.

איתן כבל: הנה, אמרתי – זה לא יקרה.

איתן כבל: עם כל הרצון שלי ללכת, להוביל ולעשות – זה לא יקרה.

איתן כבל: אני מקבל את זה שלא נעשה את כל המהפכה שאני חולם עליה אבל בוודאי שאני לא אלך למהלך שאני עוצם עין בלתי מכוונת, כאילו מרמה את עצמי בתהליך הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לחברי חברי הכנסת, במובן הזה שזה נושא שצריך לתת עליו את הדעת.

איתן כבל: אני שמח לפחות שאתם כבר שמים עליו את הספוט ומבינים שזה נושא שצריך להסדיר אותו והוא אמור להיות מחולל תחרות.

איתן כבל: אם הוא לא באמת יהיה מחולל תחרות, זאת אומרת שרימינו את עצמנו במילים.

איתן כבל: אני כבר לא מדבר על החלום הגדול שלי, שאני מגיע ומרכיב לעצמי את החבילה - - -

חי שגב: למה?

חי שגב: למה שלא?

<איתמר חרמון: למה לא?

<איתמר חרמון: זה בדיוק מה שאתה צריך.

איתן כבל: חברים יקרים, תודה רבה לכם, אני יודע.

איתן כבל: פעם היה לי חלום להיות שר התקשורת, אני לא.

<איתמר חרמון: אפשר בחקיקה, לא צריך להיות שר.

איתן כבל: בואו נתקדם.

איתן כבל: אני אומר לכם, זו משאת הנפש שלי.

דב חנין: אדוני, אפשר עוד שאלה אחת?

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אם היא כבר נענתה בדיון הקודם אז אני אקרא את הפרוטוקול, אם היא לא נענתה אני אשמח להתייחסות.

דב חנין: אני רואה במסגרת החוק הזה כמה שינויים ביחס להסדר – אם אני קורא את זה נכון - שנעשה לא מזמן בוועדה המשותפת בראשותו של חבר הכנסת קיש.

דב חנין: האם ניתן פה בוועדה איזשהו הסבר לשינויים האלה, מה בעצם הרציונל מאחוריהם?

<אתי בנדלר: הנוסח הראשוני של הצעת חוק התוכנית הכלכלית וכו', שאנחנו קוראים אותה "חוק ההסדרים", באמת עיגן את הצעות הממשלה וכיוון שהנוסח עובד או הוכן עוד לפני שתיקון מס' 44 התקבל בקריאה השנייה והשלישית, מסיבה זו האוצר המציא לוועדה נוסח מתוקן, כך שמקום שהיו תיקונים שהתקבלו במסגרת תיקון 44, הוא שינה אותם, ואתה תראה בטבלט שמונח לפניך שזה לא בדיוק אותו נוסח שהתפרסם לקריאה הראשונה במסגרת חוק ההסדרים.

<לאה ורון: חלק מהסעיפים נמחקו, חבל שלא עוד כמה.

<אתי בנדלר: במסגרת הדיונים בוועדה המשותפת היתה הסכמה לפחות לגבי שני נוספים – אם אני זוכרת נכון – שהוועדה כאן תשוב ותדון בהם וכשנגיע לסעיפים האלה אנחנו נתערב.

<אתי בנדלר: הדירקטור הבלתי תלוי ומשדר ערוץ זעיר שמחליט לשדר חדשות גם אם אינו חייב לעשות כן.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני רוצה להעיר עוד הערה טכנית לחלוטין, היא מופנית בעיקר למנהלת הוועדה ודרכה אל החברים המכובדים.

איתן כבל: חברות וחברים, אין שמירת מקום יותר פה.

איתן כבל: לא יהיה דבר כזה בוועדה כל עוד אני יושב-ראש הוועדה.

איתן כבל: אין דבר כזה.

איתן כבל: אם אנחנו הח"כים מגיעים ומתיישבים איפה שיש מקום - - -

<לאה ורון: חברי הכנסת – זה הבית שלהם.

<לאה ורון: אדוני מתכוון לפתקים שמניחים על השולחן לפני הדיון.

איתן כבל: פתקים ושמירה של מקום, זה הכול, סיימתי.

איתן כבל: בבקשה, מיכל.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני מבקשת לחדד משהו.

<מיכל רפאלי-כדורי: היושב-ראש פתח את הישיבה והציג אותה בצורה שאני חושבת שעלולים לטעות.

<מיכל רפאלי-כדורי: הישיבה הזו לא נועדה להקל על יס והוט.

<מיכל רפאלי-כדורי: היה הסדר שנגמר לפני שבועיים פה - - -

איתן כבל: לא אמרתי את זה.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני רוצה לחדד את זה.

<מיכל רפאלי-כדורי: ישבנו כאן בשקט וראינו בעיניים כלות איך כל השוק, הערוצים הייעודיים, בעלות הרישיון, כולם טופלו – בצדק, היה צריך להוריד להם רגולציה, הורידו להם – ישבנו בשקט, חיכינו לתורנו.

<מיכל רפאלי-כדורי: עכשיו הגיע תורנו.

<מיכל רפאלי-כדורי: אף אחד לא הוציא אותנו מהשורה ונותן לנו הטבות.

<מיכל רפאלי-כדורי: המדינה הזאת צריכה לתקן חוק שתוקן פעם ראשונה מבחינת המחויבות שלנו לפני שני עשורים.

<מיכל רפאלי-כדורי: הגיע הזמן להתאים את זה לעידן התחרות, ובוודאי שהגיע הזמן להתאים את זה גם למתחרים אחרים שלא נמצאים פה.

איתן כבל: מיכל, תודה.

איתן כבל: אני רק אומר לך, לא היתה לי שום כוונה - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: כך הבנתי, יכול להיות שזו בעיה שלי.

איתן כבל: אני קורא כאן חקיקה, אני מתמודד עם חקיקה כפי שהיא.

איתן כבל: עסקתי לא בהטבה אלא במהות, בעיקרון.

<מיכל רפאלי-כדורי: אז אני שמחה אם טעיתי בהבנה.

<יורם מוקדי: יש לי את הכבוד להיות סמנכ"ל התוכן של הוט בשמונה השנים האחרונות וללוות את הרגולציה הזאת בערך ב-20 השנה האחרונות.

<יורם מוקדי: הוועדה הזאת אמונה על מה שטוב לצרכן.

<יורם מוקדי: יש הרבה מאוד אינטרסים סביב רגולציה.

<יורם מוקדי: אני לא חושב שיש כלל אחד או חוק אחד שלא בא לעשות טוב, מתוך כוונות טובות.

<יורם מוקדי: אנחנו במציאות קצת אחרת היום, בשוק תחרותי מאוד.

<יורם מוקדי: הוא תחרותי מאוד מבית, כי יש שחקנים חדשים, שאדוני יושב-ראש הוועדה דיבר עליהם, וכמובן שהגיע העת לעשות עליהם רגולציה, אבל יש הרבה שחקנים מחוץ-לארץ, וזו התחרות וזו התחרות העתידית.

<יורם מוקדי: זה "נטפליקס", שזה השחקן הקטן - - -

איתן כבל: אחלה שחקן, דרך אגב.

<יורם מוקדי: ואחרי זה זה "יוטיוב", זה "גוגל", זה "אמזון", ו"אפל".

<יורם מוקדי: עם כל הכבוד לנו, אנחנו מסתכלים על זה, וכמובן על הצפייה הפיראטית, שאוכלת לנו כל חלקה טובה גם כן.

איתן כבל: שהיא פה על שולחננו.

<יורם מוקדי: ולכן זו המציאות ואנחנו צריכים, לטובת הצרכן – לא רק לטובת קיומנו, לטובת הצרכן – להסיר את כל החסמים שבעת הזאת, בשנת 2018 - - -

איתן כבל: יורם, תודה.

איתן כבל: חבר'ה, שמתם לב, סיימנו את ההצהרות לפרוטוקול כבר בדיון הקודם.

איתן כבל: אסף, משפט.

<אסף אמיר: העניין הזה שמיכל עכשיו אמרה, על כך שכל ההטבות ניתנו כבר לכל הקטנים ולבעלי הרישיונות ועכשיו הגיע הזמן לתת הטבות להוט ויס - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: אני לא השתמשתי במילה "הטבה", אל תכניס לי מילים לפה.

<אסף אמיר: את השתמשת במילה "הטבות".

<אסף אמיר: אני אומר, רק תשמעו, האזרחים מחכים - - -

איתן כבל: אסף, כתוב "המשכיל בעת ההיא" – לפעמים לא צריך להרחיב.

איתן כבל: איתמר, בבקשה.

<איתמר אביטן: ראשית, אני אגיד כל הכבוד על הנושא שציינת בתחילת דבריך לגבי האינטרנט.

<איתמר אביטן: אני חייב להגיד ששנים התעשייה הזו מחכה להסדרה של העניין הזה והפגיעה שקורית יום יום בהפקות המקומיות ובעובדים בהפקות המקומיות ולכן זה חשוב.

<איתמר אביטן: אני חייב להגיד שגם אנחנו מצפים, אחרי הדיונים שהיו, שגם אנחנו נמצא את עצמנו במקומות יותר משופרים, התרבות, העובדים, ולא עוד פעם נמשיך ונגרס למטה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו עוברים להקראה.

איתן כבל: אני שוב אומר, תגובות רק לסעיפים הרלוונטיים.

<אסתי פלדמן: "הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח – 2018

איתן כבל: תסבירי את הסעיף.

<אסתי פלדמן: מה שעשינו כאן הוא להפנות להגדרה שקיימת היום בתוספת הראשונה.

<אסתי פלדמן: בגלל שאנחנו משתמשים בה בגוף החוק הכנסנו את זה לסעיף 1, לסעיף ההגדרות.

איתן כבל: זאת אומרת, מבחינת

איתן כבל: כם – ואני רוצה שהיועצת המשפטית תאשר לי את זה – אין כאן עניין מהותי אלא עניין נוסחי.

<אתי בנדלר: נכון.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אפשר להצביע על זה.

איתן כבל: מי שבעד ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר פה אחד.

<אסתי פלדמן: יש כאן מה שהיו פסקאות (2) ו-(3) להצעת החוק המקורית, שאותן מחקנו בעקבות התיקונים שביצעה ועדת קיש ולכן הם לא רלוונטיים.

<אסתי פלדמן: אני אעבור לפסקה (2), לפי התיקון הנוכחי שהפצנו באתר הוועדה.

דב חנין: אולי זו ההזדמנות לתקן קצת מהדברים שנעשו בוועדת קיש.

עליזה לביא: אולי גם לדבר עליהם, הכול רץ שם.

איתן כבל: חברים, זה בסדר לפרוטוקול, בואו נעשה את עבודתנו שלנו.

<איתמר חרמון: זה נוסח שהופץ לוועדה היום.

<אסתי פלדמן: הופץ לוועדה ביום ראשון השבוע, לפני יומיים.

<אסתי פלדמן: קודם כל, זה מופיע לכם ב"עקוב אחר שינויים".

<אסתי פלדמן: זה נמצא בהצעת החוק המקורית, בעקבות התיקונים שעשתה ועדת קיש, שהצביעה כבר על סעיף 24, תיקנו רק את הסעיף שהתקבל בוועדת קיש.

<אסתי פלדמן: כאמור, הוא התקבל אחרי שהצעת החוק הזאת הונחה בפני הכנסת, ולכן, התיקון באדום קיים בהצעת החוק המקורית, הוא פשוט עלה למעלה.

<אסתי פלדמן: אז זה לא תיקון ביחס למה שהונח.

<אסתי פלדמן: רק להבהיר את האדום בנקודה הזאת.

איתן כבל: האם זה תיקון נוסח התאמה?

<אסתי פלדמן: לא, זה תיקון מהותי.

<קריאות: זה תיקון מהותי.

איתן כבל: חברים, אני לא צריך את כולכם, הבנתי, היא אמרה את זה.

איתן כבל: קודם כל תסבירי בדיוק את הסעיף.

איתן כבל: אני אאפשר לכל אחד ואחת להתייחס.

<אסתי פלדמן: המשמעות של הסעיף הזה היא שכללים שיקבעו על ידי מועצת הרשות השנייה ביחס לתוכניות סוגה עילית, כללים בעניין השקעה בתוכניות סוגה עילית - - -

<רעיה עדני: אני אסביר.

איתן כבל: רעיה, אני מבקש שתסבירי שתי נקודות לחברים – לא כולם כאן חברי ועדה קבועים – מה המשמעות של סוגה עילית; דבר שני שאני רוצה שתבהירי הוא מה בדיוק המשמעות של הסעיף הזה, לא במילים אלא מה הוא מבקש לקיים.

<רעיה עדני: בסדר גמור.

<רעיה עדני: קודם כל, סוגה עילית בחוק הזה זה שלושה ז'אנרים: ז'אנר הדוקו, ז'אנר דרמה ומה שמוגדר בתוספת הראשונה "תוכניות מיוחדות", שזה תוכניות שיש בהן עניין רב לציבור וייחודיותן מוכרעת על ידי הרשות השנייה.

<רעיה עדני: אנחנו לא משנים את ההגדרה של סוגה עילית אך מהות התיקון שנעשה בקיש, ואנחנו מציעים לעשות אותו באופן רוחבי גם לגבי המועצה לשידורי כבלים ולוויין, אנחנו רוצים שיהיו שני סעיפים אחידים.

<רעיה עדני: בעבר הוועדה כאן טענה בפנינו, הממשלה, שיש חוסר אחידות בין הרגולציה על הכבלים והלוויין והרגולציה על הרשות השנייה ואחת המטרות המרכזיות של החוק הזה היא לעשות איחוד ולא לעשות הסדרים שונים ברשות השנייה לעומת הסדרים שונים בחוק התקשורת, למעט במקומות שבהם זה נדרש.

<רעיה עדני: בוועדת קיש התקבל העיקרון של הסעיף, שאומר שהרשות השנייה תפסיק לעסוק בתוכן השידורים ותיתן לערוצים המסחריים במקרה הזה, ולפלטפורמות במקרים של חוק התקשורת, לשדר את מה שהם רוצים לשדר ומה שהצרכנים שלהם מבקשים לראות.

<רעיה עדני: רק יש הסתייגות לגבי דברים שהם טובת ציבור מהותית – כמו נגיד הגנה על ילדים, הנגשה לבעלי מוגבלויות, סוגיות של אתיקה.

<רעיה עדני: בדברים כאלה כמובן שאנחנו רוצים שהרגולטור יתערב.

<רעיה עדני: להפך, אני חושבת שזו המהות המשמעותית של ההסדרה שלו.

<רעיה עדני: אחד מהדברים שאנחנו חושבים שמאוד מהותי ששתי המועצות יתעסקו בו הוא המחויבות של הפלטפורמות ושל הערוצים המסחריים לסוגה עילית ולהפקות מקומיות כפי שהחוק מחייב אותן, ואנחנו רוצים שיהיו סמכויות לקבוע כללים בנושא הזה.

<רעיה עדני: אבל אני חושבת שאנחנו יוצאים מעולם של מעורבות מאוד מאוד דקדקנית בתוכן ואנחנו רוצים שגם בעולם של הפקות מקור יינתן חופש לערוצים המסחריים, לפלטפורמות וליוצרים לעשות גם תוכניות שהן פחות ייחודיות, שפחות אפשר להגדיר אותן.

<רעיה עדני: לכן אנחנו מציעים שלא יהיו תת-ז'אנרים שייקבעו מעבר לז'אנרים שקבועים בחוק, של דרמה, דוקו ותוכנית מיוחדת, ולא יקבעו דקות ספציפיות, שעות שידור ספציפיות וכל מיני דברים, אלא שיינתן איזשהו חופש ליצור תמהיל שהוא יותר מתאים לצרכנים שונים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אין ספק שזה סעיף מאוד מאוד דרמטי.

איתן כבל: הוא הרבה יותר משמעותי ממה שהוא נקרא כי הוא מכיל בתוכו המון המון עניינים ונושאים.

עליזה לביא: וגם בכלל מעמד הרגולטור.

איתן כבל: דב, בבקשה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אתה לגמרי צודק.

דב חנין: הסעיף הזה הוא אחד הסעיפים שמסביבם מתרחש הוויכוח, והוויכוח הזה הוא ויכוח בין שתי השקפות עולם איך צריכה להיראות התקשורת ואיך צריכה להיראות הרגולציה על התקשורת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני נגד רגולציה מיותרת.

דב חנין: אני חושב שאין סיבה לייצר רגולציה מיותרת, אבל יש מקומות שבהם הרגולציה נדרשת וחיונית.

דב חנין: וכשאנחנו מדברים על הנושא של תוכניות סוגה עילית אנחנו בטוחים שפה הרגולציה נדרשת והכרחית, כי אנחנו לא רוצים, אדוני היושב-ראש, להגיע למצב של מה שקרה בשוק התקשורת באיטליה.

דב חנין: אני לא יודע אם היית לאחרונה באיטליה אבל אם היית מבקר באיטליה היית יכול לפתוח כל ערוץ טלוויזיה ולראות בכל הערוצים - - -

איתן כבל: רקדנים ורקדניות.

דב חנין: תוכניות זבל.

דב חנין: תוכניות זבל.

דב חנין: אתה יכול לבחור את הזבל שאתה רוצה, אבל אני מבטיח לך שלא תמצא שום דבר שאיננו זבל בשום ערוץ.

דב חנין: אגב, אני אומר את זה בהרבה כאב, איטליה היא המדינה שהמציאה את הקולנוע הניאו-קלאסי, הריאליזם האיטלקי בקולנוע והמון המון יצירות תרבותיות פילמאיות פנטסטיות, והתדרדרה למקום נורא ואיום.

דב חנין: ומה שקרה בשוק הטלוויזיה הוא חלק מרכזי מהדבר הזה, ומה שקרה בשוק הטלוויזיה זה גם מה שאפשר לקומיקאי אולי לנצח בבחירות שיהיו שם ביום ראשון הקרוב.

דב חנין: אנחנו לא רוצים להיות במקום הזה.

דב חנין: גברתי, אני מבין שאת נציגת משרד האוצר, נכון?

<רעיה עדני: נכון.

דב חנין: כשדיברה נציגת משרד האוצר על הבטחת אינטרס ציבורי, אני מסכים אתך, גברתי, אבל אני חושב שהאינטרס הציבורי הוא יותר רחב.

דב חנין: זו לא רק הגנה על בעלי מוגבלויות, שכמובן צריכה להיות, טובת הציבור היא בכך שהתקשורת שלנו תיתן גם שירות שאולי הוא לא נורא כדאי מבחינה כלכלית.

דב חנין: אני אומר את זה בגלוי.

דב חנין: אני לא יודע, יש דברים לפעמים יותר כדאיים, יש דברים פחות כדאיים, אבל אם נלך על מבחן הכדאיות הכלכלית אנחנו מורידים את שוק הטלוויזיה שלנו לרמה מאוד מאוד נמוכה ואנחנו עושים נזק אדיר לא רק לטלוויזיה אלא גם לתרבות הישראלית.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, גברתי היועצת המשפטית של הוועדה, אני מבקש בשמי ובשם סיעת הרשימה המשותפת – אנחנו נעביר אליכם את זה גם בצורה כתובה – שורה של הסתייגויות שהן מצטברות, הן לא חלופיות, לסעיף שבו אנחנו מדברים.

דב חנין: קודם כל, בכל ההסתייגויות אנחנו מציעים להוריד את המילים "ואולם לא ייקבעו".

דב חנין: ההסתייגות הראשונה אומרת - - -

<איתמר חרמון: למה זו הסתייגות?

<איתמר חרמון: אולי עמדתו תתקבל בסעיף?

דב חנין: אולי.

דב חנין: אם לא תתקבל – תירשם כהסתייגות.

דב חנין: אני בטוח שהיא תתקבל בוועדה כי אני חושב שאני אומר דברים מאוד הגיוניים אבל אני מכין את עצמי לאפשרויות לא רציונליות שהיא בכל זאת לא תתקבל.

דב חנין: בהסתייגות הראשונה יאמר כך: "ובכלל זה ייקבעו כללים בעניין שידור תוכניות סוגה עילית".

דב חנין: הסתייגות שנייה: "ובכלל זה ייקבעו כללים - - -

<אתי בנדלר: אדוני מבין שזה הסתייגויות חלופיות?

דב חנין: לא.

<אתי בנדלר: אין מה לעשות.

<אתי בנדלר: כי נניח ששתי ההסתייגויות שאתה מציע יתקבלו – הן לא יכולות לעמוד בכפיפה אחת.

<אתי בנדלר: לכן זו המשמעות להסתייגויות חלופיות.

דב חנין: אז אני אתקן את זה, גברתי.

דב חנין: אני מודה לך על הערתך, אני לא רוצה הסתייגויות חלופיות, ולכן אני אומר שבהסתייגות הראשונה ייאמר - - -

<אתי בנדלר: ההסתייגות הראשונה זה שכל הפסקה תימחק?

<אתי בנדלר: כל מה שמציעים?

<אתי בנדלר: אם הבנתי נכון.

עליזה לביא: אנחנו גם מתנגדים.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין, כי אם חבר הכנסת חנין לא רוצה שההסתייגויות שלו תהיינה חלופיות אז הן צריכות אחת להתיישב עם השנייה.

<רעיה עדני: אפשר להגיד מה מיעטנו אולי?

<רעיה עדני: לא סקרנו את הרשימה.

איתן כבל: אני מציע את הדבר הבא – עוד לא שמענו כאן אף אחד מבעלי העניין סביב השולחן, אני לא אומר עכשיו אם אני מתנגד או תומך בעמדתך, זה נראה כאילו כל אחד מביא את הסנדוויץ' למסעדה.

איתן כבל: אני חושב שראוי קודם כל שאנחנו נשמע את הגורמים, ודאי שיתאפשר לך כל מה שתרצה להניח - - -

ג'מאל זחאלקה: הוא הביע את עמדתו על הסעיף, אחר כך ננסח את ההסתייגויות.

איתן כבל: בדיוק.

<אתי בנדלר: אם כך, אני אבקש לא להצביע עכשיו.

דב חנין: אני אומר ברמת המהות, אדוני.

עיסאווי פריג': אני רוצה להציע הצעה לסדר – אני מבקש מכבודו לא להצביע על כלום, אנחנו נמשיך בהקראה עד הסוף.

<אתי בנדלר: למה לא? יש דברים שהם מוסכמים.

עיסאווי פריג': למה כן?

יצחק וקנין: למה לא?

עיסאווי פריג': כי אני רוצה שנעבור על הכול - - -

ג'מאל זחאלקה: יש רוב לאופוזיציה, נוכל להעביר מה שאנחנו רוצים.

יצחק וקנין: אני לא יודע אם יש פה אופוזיציה וקואליציה.

איתן כבל: אני לא מתנהג כך, אני מתנהג לפי מה שנכון.

איתן כבל: זה לא הצעות חוק של החזרת שטחים.

איתן כבל: יש כאן שוק ישראלי של החברה הישראלית - - -

עליזה לביא: מישהו שכח שזה של החברה הישראלית.

איתן כבל: ברשותכם, זה היה בדיון הראשון, אפשרתי להגיד עליהם מה שרוצים.

איתן כבל: אנחנו עכשיו כבר בתוך ההקראה.

איתן כבל: אני רק רוצה שנקבע, עיסאווי, את כללי המשחק כאן.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה לא נכון שכללי המשחק הם שנצביע תוך כדי נקראה.

עיסאווי פריג': יש לי ניסיון מועט.

עיסאווי פריג': אני אומר, לסיים הקראה ולעבור על ההצבעה פעם אחת.

עיסאווי פריג': זו דעתי.

איילת נחמיאס ורבין: למרות שזה לא עזר לנו בוועדת קיש.

איתן כבל: חברים יקרים, אנחנו עכשיו נתחיל, עוד מעט יישאר איתן כבל אולי לבדו – אני לא רוצה כך.

איתן כבל: אני בא ואומר לך, עיסאווי, זה גם לא נכון.

איתן כבל: אני לא מנסה פה יחד אתם – לא אתה גונב ולא אני גונב פה, או אני מפחד ממך או אתה מפחד ממני.

איתן כבל: יש כאן עניין שמה שאפשר להצביע מצביעים, מה שיש עליו רביזיות או דיון מחדש, לא נתייחס אליו כי צריך לקבל הבהרות, כמו שאנחנו עושים תמיד ואף פעם זה לא היה בעייתי.

איתן כבל: אני מציע בעניין הזה, דב, לך וגם לחברים האחרים, קודם כל שנקשיב כי אין לי עמדה חלוטה בנושא הזה.

איתן כבל: אני יודע מה אני רוצה כיושב-ראש וכמי שיש לו עמדות בעניינים הזה.

עליזה לביא: גם אחריות.

איתן כבל: אני מודה לגברתי.

איתן כבל: זה לא דיון ראשון שלי פה, אני משתדל להיות אחראי מאוד בעבודתי ואני מקווה שאני לא עושה אותה לא נכון, ואתם פה לעזור לי לעשות את העבודה גם נכון.

איתן כבל: אני מנסה לומר כאן בצורה מאוד ברורה: זה סעיף יותר מדי דרמטי וחשוב מכדי שנתייחס אליו בצורה כזו שאנחנו קודם כל לא נקשיב – כמו שאנחנו עושים תמיד – לנו ולמוזמנים סביב השולחן, שיביעו את עמדתם ודעתם.

איתן כבל: בבקשה, דב, מה שתחליט.

איתן כבל: תרצה – נצביע על העמדה שלך, לא נצביע – אני לא מתווכח על העניין הזה.

דב חנין: אני סומך על אדוני בעניין ניהול ההצבעות, אני אומר את העמדה לגופו של עניין.

דב חנין: אני מעוניין – ואנחנו, כמו שאמר חברי חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, במידת הצורך נעביר את זה בכתב – שכן ייקבעו כללים בעניין שידור תוכניות סוגה עילית, כן ייקבעו כללים בעניין סוגי התוכניות, כן ייקבעו כללים בעניין סוגות התוכניות כאמור ונושאיהם, כן ייקבעו כללים בעניין אורך התוכניות האמורות וכן ייקבעו כללים לגבי קהל היעד של - - -

<אתי בנדלר: בקיצור, אתה רוצה שהצעת הממשלה תידחה, זה הכול.

<אתי בנדלר: זו המשמעות.

דב חנין: גברתי, אני בוודאי רוצה שהצעת הממשלה תידחה ואני מציע לעגן את ההפך, לעגן בדיוק את ההפך למה שמוצע.

<אתי בנדלר: היום זה מופיע והם מציעים למחוק את זה.

דב חנין: הם מציעים להוציא, הם מציעים לייצר החרגה שלילית – "ואולם לא ייקבעו".

<אתי בנדלר: צודק, סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר, המדינה מבקשת לשנות את הכללים.

איתן כבל: היא באה ומדברת על הפחתת רגולציה באופן משמעותי מאוד מאוד.

איתן כבל: קודם כל חשוב שנבהיר את העניין הזה.

איתן כבל: זאת הכוונה – הפחתת רגולציה באופן משמעותי.

איתן כבל: יש כאן שלוש נקודות ועליהן דב חנין – ואני רוצה שאדוני יתקן אותי אם אני טועה – הדבר הראשון, הצעת הממשלה לא מקובלת עליו; שניים, הוא תומך ברוב הדברים המתקיימים היום כפי שמתקיימת הרגולציה היום; בנוסף, הוא מבקש דרך הדברים שלו לחדד נושאים מסוימים על מנת להסיר ספק.

איתן כבל: האם הגדרתי את הדברים נכון?

דב חנין: לגמרי, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רק רוצה לומר שמבחינתי – אני אומר את זה כהקדמה כי יש עוד סעיף שנגיע אליו בעתיד, נדמה לי שזה סעיף 6ה(ג)(5) - - -

<אתי בנדלר: אני לא זוכרת איזה סעיף אבל יש סעיף מקביל לגבי סמכויות המועצה לשידורי כבלים ולוויין.

<אתי בנדלר: כרגע עוסקים בסמכויות הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

דב חנין: אני אומר, כגישה כללית, אני הייתי רוצה את אותם סטנדרטים ברשות השנייה ובכבלים ובלוויין.

איתן כבל: תודה, דב.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך, בעצם דב ציין את עמדתי.

עיסאווי פריג': חברים, שמעתי את רעיה ממשרד האוצר ושמעתי מושג חדש עבורי – תת ז'אנרים.

עיסאווי פריג': זה מושג חדש.

עיסאווי פריג': חברים, בתוצאה הסופית, מה אני, הילדים שלי, השכנים שלי והציבור הישראלי הולכים לראות – אם אנחנו רוצים לדלל את רמת התוכניות ואנחנו מעבירים, הגדיר את זה דב, תוכניות זבל, ועוד זבל, ועוד זבל, אז אף אחד מאתנו לא יהיה שם.

עיסאווי פריג': פשוט מאוד.

עיסאווי פריג': אף אחד לא יהיה שם כי מטרת הרגולטור לא תמיד מסתדרת עם מטרת הבעלים.

עיסאווי פריג': לשם כך אני רק מעלה את הסוגיה.

עיסאווי פריג': האם לא מדובר בנושא חדש?

איתן כבל: לא, זה חלק.

יצחק וקנין: נושא חדש זה לא יכול להיות.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': שינו את הנוסח, למה?

<רעיה עדני: זה מופיע בנוסח המקורי, כמו שאמרנו.

עיסאווי פריג': אם זה הופיע אז למה זה בכחול?

<רעיה עדני: הסיבה שזה שונה היא מאחר והתקבלו כל מיני החלטות בוועדות קיש והנוסח הותאם להחלטות שהתקבלו בוועדת קיש.

איתן כבל: עשו התאמות, זה הכול.

עיסאווי פריג': לשם כך, איתן, אני חושב שזה מוקדם מדי להצביע על סוגיה כזאת.

איתן כבל: מה שחשוב פה זו העמדה העקרונית שהצגת.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: טענת המחץ שנשמעת פה באוויר, שצריך להתאים לעולם המשתנה – אני יודע שמוליכים את זה למקומות לא נכונים.

ג'מאל זחאלקה: העולם בוודאי משתנה, הילדים שלנו, צעירים ואנשים יושבים זמן ארוך יותר מול מסכים, מול טלוויזיה, קוראים פחות ואז הטלוויזיה והמסך הופכים לדבר הרבה יותר משפיע, מעצב את דמותו של האדם, את התנהגותו, את ההשכלה שלו אפילו.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני לא אומר להפוך את הטלוויזיה לספר, חבר הכנסת כבל, אבל בוודאי שצריך – היות ובמאזן אני זוכר את עצמי, כמה זמן הייתי מול טלוויזיה וכמה זמן קראתי כילד, ואני רואה את הבנות שלי ואת הצעירים, שאצלם הזמן הוא הפוך, כלומר, החשיפה שלהם לטלוויזיה היא 90% מהזמן ו-10% לקריאה שהיא לא בית-ספרית - - -

איתן כבל: אתה אומר שאתה מעניש אותם אם אתה אומר להם לצאת החוצה.

ג'מאל זחאלקה: בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: זה בדיוק זה, נגעת בנקודה נכונה.

ג'מאל זחאלקה: אז אני אומר, האחריות הרבה יותר גדולה.

ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו רוצים להתאים את המטרה ואנחנו שואפים לטוב, אנחנו יודעים שחברות שואפות לרווח, חברי הכנסת, הכנסת, הפרלמנט – בעיקרון, אני יודע שלא כולם כך – שואפים לטוב של החברה, הטוב של החברה זה שיהיו תוכניות ברמה גבוהה, שהמדינה צריכה לעשות רגולציה לזה, לעודד את זה ואפילו לסבסד את זה.

ג'מאל זחאלקה: אם תהיה התדרדרות יגרם המצב שדיבר עליו חבר הכנסת חנין.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר מסוכן מאוד.

ג'מאל זחאלקה: יש לזה השלכות תרבותיות ארוכות טווח ואני חושב שצריך פה לעמוד ולא לתת לזה להתדרדר יותר.

ג'מאל זחאלקה: נשנה כאן ושהחוק יסתדר לפי מה שאנחנו קובעים כאן.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לחזור ולשנות אותו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אדוני, השיחה פה, הוויכוח כאן, לא התחיל היום ולא אתמול.

עליזה לביא: באחד התפקידים הקודמים שלי הייתי חברת מועצת הרשות השנייה.

עליזה לביא: אני לא יודעת מה החלוקה בין שתיכן אבל אני חושבת שמה שאנחנו עדים כאן הוא שמי שמוביל פה את השיח זה משרד האוצר.

<רעיה עדני: משרד האוצר, משרד האוצר, לשכה משפטית, אגף תקציבים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: משרד האוצר, את צודקת, גברתי.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: חד-משמעית משרד האוצר.

<רעיה עדני: אבל אני רוצה להגיד שזו החלטת ממשלה ושותפים לה גם חברי ממשלה נוספים.

עליזה לביא: בדיון הזה אנחנו שבעים באמת גם מהחשיבה הצרה שלכם על מספרים.

עליזה לביא: אנחנו לא מדברים פה על מספרים ועל מאזנים - - -

<רעיה עדני: מדובר בהחלטת ממשלה שהתקבלה בשיתוף עם משרד התקשורת ומשרד המשפטים.

עליזה לביא: אל תעני לי עכשיו.

עליזה לביא: אל תעני לי.

עליזה לביא: זכות הדיבור היא שלי.

עליזה לביא: אני בכלל רוצה למחות שהשיחה היא מולך, לא באופן אישי חלילה, ממש לא באופן אישי, אבל אם אנחנו הולכים עכשיו למכירת חיסול של הטלוויזיה ולכל מה שבנינו פה בעמל רב מאז שנכנסה הטלוויזיה המסחרית, גם לרגולציה, לתפקיד של הרגולציה, בכלל לחשיבה הציבורית, לאחריות ההורית, שלא קיימת, וכן קיימת, ומה רואים, ומה לא רואים, ומה ההבדל בין הערוצים השונים, ומידת האחריות והמעורבות הציבורית, אז בואו נבטל את הרגולטור בכלל.

עליזה לביא: למה אנחנו משאירים אותו?

עליזה לביא: על מה?

עליזה לביא: שיהיה בייביסיטר על מה?

עליזה לביא: על מה בדיוק הוא יהיה בייביסיטר?

עליזה לביא: על מה שאמרת עכשיו, בתחילת הדברים שלך?

עליזה לביא: על תקנות כאלה, פניות ציבור?

עליזה לביא: פניות ציבור, נציב פניות הציבור, זה התפקיד של הרגולטור.

עליזה לביא: גמרנו.

עליזה לביא: הסתיים התפקיד שלו.

עליזה לביא: אז בואו נגיד את זה בקול רם, למה בכל מיני סעיפים ותת-סעיפים?

עליזה לביא: אנחנו מדברים על חורבן היצירה הישראלית.

עליזה לביא: על זה אנחנו מדברים – על חורבן היצירה הישראלית, אז בואו נקרא לילד בשמו.

עליזה לביא: את מפלפלת אתי, היא מתחילה לדבר, את אומרת לה: לא, לא, היא לא יודעת להסביר את זה ואז את מנסה להסביר את זה.

עליזה לביא: אנחנו לא מדברים פה על מספרים ועל סטטיסטיקות.

עליזה לביא: וכל המחטף שהיה עם ועדת קיש – אני בכלל לא מבינה מה קורה כאן.

עליזה לביא: חלק עובר בבהלה בוועדה שרצה פה ימים ולילות, ימים ולילות, אחרי זה חלק שני בחוק ההסדרים.

עליזה לביא: על מי אתם עובדים?

עליזה לביא: על מי אתם עובדים, אדוני?

עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו מדברים פה על שינוי דרמטי מאין כמותו ועל מכירת חיסול של כל מה שניסינו בעמל רב שנים רבות לבוא ולהתמודד.

עליזה לביא: לכן, אדוני היושב-ראש, יש לי באמת הרבה מאוד הערכה, אני כאן חברה חדשה, אני מכירה את המטריה הרבה מאוד שנים גם בכובעים אחרים.

עליזה לביא: צריך לעדכן את הרגולציה, בוודאי, העולם השתנה, בוודאי, אנחנו כולנו עדים לכך, אבל אם אנחנו מדברים פה על ריסוק של הרגולציה, והימים האחרונים מוכיחים את זה, אז אנחנו לא במשחק.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אסף, בבקשה.

<אסף אמיר: אני מנסה לחשוב את מי זה משרת, באמת אני מנסה להבין את מי זה באמת משרת.

<אסף אמיר: גם משרד האוצר יודע, ואפילו אמר לנו לא פעם, הוט ויס הן חברות בסופו של דבר כלכליות, הן רווחיות, אין פה בעיה.

<אסף אמיר: זה לא ערוץ 2, אין את הבעיות האלה, אז מבחינה כספית אין שם בעיה, אין שם מה לפתור.

<אסף אמיר: אז מה אנחנו פותרים?

<אסף אמיר: הרגולטור ביקש שיורידו ממנו מטלות?

<אסף אמיר: לא, הוא לא ביקש שיורידו ממנו מטלות.

<אסף אמיר: אז את מי זה בעצם משרת?

<אסף אמיר: הדבר הזה הוא בעצם הורדת איכות.

<אסף אמיר: זה כל מה שזה אומר.

<אסף אמיר: זה אומר: אין תו איכות יותר.

<אסף אמיר: סוגה עילית – מה זו סוגה עילית?

<אסף אמיר: האם משרד האוצר יכול להגיד לנו מה זה סוגה עילית?

<אסף אמיר: אני בספק, כי קשה מאוד להגדיר ספציפית איכות.

<אסף אמיר: קשה מאוד להגדיר איכות לכן יש כל מיני הגדרות.

<אסף אמיר: אבל בינינו, זה משהו שאם אין רגולטור שמסתכל על זה ואומר:

<אסף אמיר: אם זה צולע וכו' אז כנראה שזה זה, אז יש סרטים מורכבים.

<אסף אמיר: בואו נגיד את זה מהצד שלנו – זה אומר שאלו יהיו סרטים בודדים יותר, לא יהיה "פיצה באושוויץ", או "מועדון בית הקברות", או סרטים מהסוג הזה, אלף ואחד סרטים חשובים.

<אסף אמיר: חשובים.

<אסף אמיר: סרטים חשובים.

איתן כבל: אסף, הרעיון שלך ברור.

<אסף אמיר: סרטים לא יהיו.

<דבורה קמחי: למה שלא יהיה?

איתן כבל: דבורה, תכף נגיע אליך.

<מיכל רפאלי-כדורי: אבל לא דנים עלינו ולא ביקשנו להוריד את הסוגה עילית.

<מיכל רפאלי-כדורי: לא ביקשנו להוריד את הסוגה עילית.

איתן כבל: מיכל, כיוון שאנחנו חברים כל כך הרבה שנים והתחלנו פחות או יותר ביחד אני מכבד אותך, אני מבקש.

<אסף אמיר: הדבר הזה הוא אולי אחד הדברים המהותיים ביותר בכל הדיונים האלה.

<אסף אמיר: סוגה עילית – אף אחד לא יכול להגיד מה זה, אומרים: אוקיי, רק מועצת הכבלים והרשות השנייה יכולות באיזשהו צורה - - -

איתן כבל: וגם הם בקושי יודעים.

<אסף אמיר: גם הם בקושי.

<אסף אמיר: והם לא שבויים.

<אסף אמיר: אי אפשר להגיד שהרשות השנייה כל השנים היתה בעד היוצרים ונגד גופי השידור, ואי אפשר להגיד את זה גם בצד השני.

<אסף אמיר: כשבאו לפני שנים מיס וביקשו ממועצת הכבלים והלוויין, לדעתי בגלגול מוקדם, להוריד ל-35 דקות אז הורידו ל-35 דקות.

<אסף אמיר: זה לא כאלה בעיות.

<אסף אמיר: מה שזה אומר זה פשוט לבטל סרטי קולנוע, הם לא ישקיעו יותר בחיים בסרטי קולנוע, הם לא ישקיעו בסרטי תעודה בודדים, בספק אם הם יעשו סדרות עמוקות, רציניות, שגם מביאות רייטינג.

<אסף אמיר: זה פשוט להוריד את הרמה.

<אסף אמיר: עוד משפט אחד.

<אסף אמיר: היה פעם חוק השליש – אני אפילו כבר שכחתי מה זה – והוא אמר ששליש בגופי השידור המסחריים ידובר עברית.

<אסף אמיר: היה פעם את העניין הזה.

<אסף אמיר: כמובן שגופי השידור התנגדו לחוק השליש, הם אמרו: למה חוק השליש?

<אסף אמיר: מי צריך?

<אסף אמיר: אנחנו מקיימים אותו, אז בני בגין שאל אותם: אוקיי, בואו תספרו לי את המספרים, אז אחד אמר: 33.5 ואחד אמר: 33.7, אז הוא אמר: עכשיו אני מבין למה צריך את חוק השליש.

<אסף אמיר: אם לא יהיו חוקים, אם לא תהיה רגולציה, אז זה לא יקרה פשוט.

<אסף אמיר: הכול בזכות הכנסת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, גברתי, אני מבקש להתייחס רק לסעיף הזה, אני יודע שמרחב הפעולה שלך גדול.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כדי שאני אסביר את עצמי בסעיף הזה אני מבקשת ממך לתת לי שתי דקות לדבר בלי הפרעות.

איתן כבל: שלוש דקות אבל לא מעבר.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: תודה רבה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: קודם כל, תמוה בעיני שיושבים פה פקידי האוצר, משרד התקשורת – לפי מה שאומר האוצר – ומשרד המשפטים, ובצורה יהירה מאוד אומרים לכנסת, שאמורה לפקח, שזאת החלטת הממשלה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז מה?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: החלטת הממשלה – מי אמר שהחלטת הממשלה נכונה?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: שאלה מספר אחת.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: בשביל זה יש פה חברי כנסת שבאים ואומרים: אנחנו לא מסכימים עם החלטת הממשלה להפוך את הטלוויזיה למה שאתמול הגדרתי אותה.

<אסף אמיר: אל תגידי את זה, יש פה ילדים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא אגיד את זה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אמרתי אתמול דברים לא בצורה אלגנטית, אבל אני בטוחה שהם היו מאוד אפקטיביים כי בצורה אפקטיבית הסברתי מה מנסה לעשות משרד האוצר עם שוק הטלוויזיה והרדיו במדינת ישראל.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז גם אם זה לא היה אלגנטי, אני מאוד מקווה שזה היה מאוד אפקטיבי.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא מבינה איך נעשות החלטות במשרד האוצר ובמשרדי ממשלה ללא ישיבות עם הרשויות.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא יודעת עכשיו מה קורה עם כבלים ולוויין, אני יכולה להגיד שישנם סעיפים בחוק ההסדרים שחד-משמעית אנחנו גילינו אותם פתאום.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אף אחד לא דיבר אתנו.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אף אחד לא שאל את הרגולטור.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אף אחד לא בא ושאל לגבי מה שמציע האוצר.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה קורה עם פניות הציבור ברשות השנייה – האם האוצר פעם אחת ביקש לדעת מה מטריד את הציבור בטלוויזיה וברדיו במדינת ישראל?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הם באו ושאלו אותנו?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הביאו לפה סעיפים שלא נדונו עם הגופים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש פה אנשים שלפחות מראים את עצמם כאנשים מאוד מקצועיים בתחום, ואני רוצה לדעת מי מהם ניהל יום אחד איזשהו תחום תקשורת, שהם באים ומדברים למען פתיחת השוק – כמו שדיברה חברת הכנסת לביא – לבוא ופשוט לעשות, בדיוק כמו שהיא הגדירה את זה, מכירת חיסול לרגולציה במדינת ישראל.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אף אחד פה לא יכול לבוא ולהטיל דופי בכך שאני מבקשת להוריד רגולציה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: , שאני חושבת שיש רגולציה כלכלית קשה מאוד על הערוצים שנמצאים וגם על הרדיו במדינת ישראל – אבל לבוא ולהפשיט את הערכים בצורה כזו, כך, בהינף יד, ועוד לבוא ולהגיד: כן, אנחנו נשמור על הילדים?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זהו?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: בואו תסגרו את הרשות השנייה, בואו תסגרו את מועצת הכבלים והלוויין.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: תחליטו שהן לא צריכות להיות, תביאו הצעה - - -

עליזה לביא: זו המשמעות של הסעיף הזה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: חד-משמעית.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הדבר הנוסף שאני רוצה להגיד לך, אדוני, אתה ישבת בכל הישיבות בוועדת קיש, גם בוועדת קיש אמרתי את דעתי לגבי הפשיטה ל הערכים בטלוויזיה במדינת ישראל, אבל היה סיכום ברור – והסיכום היה בין משרדי הממשלה, אם אני מבינה נכון – סעיף שנדון בקיש לא חוזר לחוק ההסדרים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש לי פה רשימה של 10 סעיפים שנפתחים מחדש ודנים בהם מחדש.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז השאלה הנשאלת פה: היה סיכום או לא היה?

איתן כבל: משפט אחרון.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: שני משפטים אחרונים אני מבקשת.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש לי רשימה ואני אשמח להעביר אותה.

איתן כבל: אם יש רשימה תעבירי לנו.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: חד-משמעית.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית המכובדת והאהובה, אני אעביר לך את הסעיפים האלה.

איתן כבל: וגם מול מי.

<לאה ורון: בין מי למי היה הסיכום?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זה נאמר פה כמה וכמה פעמים שמה שיש בקיש לא יהיה בהסדרים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זה נאמר פה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני צודקת?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: חד-משמעית.

<איתמר אביטן: אנחנו מוכנים לפתוח כמה סעיפים מוועדת קיש, נשמח.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש עוד שני דברים שאני רוצה להגיד.

איתן כבל: אני רק רוצה להעיר הערה.

איתן כבל: יש הבדל גדול – אפשר להתנגד לסעיף הזה כמהות, אבל הוא לא סעיף חדש, הוא סך הכול מבצע התאמה.

איתן כבל: הוא לא חדש עכשיו.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הוא לא מבצע שום התאמה ואנחנו - - -

איתן כבל: אמרתי שיש כאן הבדל גדול.

איתן כבל: אני רוצה להגיד את זה מבחינת המושגים שלנו.

איתן כבל: זה סעיף שהוא סעיף מאוד מרכזי וזכותכם להתנגד לו, לא אמרתי שלא.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: חד-משמעית.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אנחנו מתנגדים ואתה בטח הבנתי מדברי שאנחנו מתנגדים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: שני דברים אחרונים, אדוני היושב-ראש:

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: האחד הוא האם הרגולציה שמנסים להוריד מגופי השידור, האם זה יכול לעזור לתוצאות העסקיות שלהם או לא?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא בטוח.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא בטוחה שיש פה דברים שנוגעים להם שהם היו רוצים שיגעו בהם.

איתן כבל: תכף נשמע אותם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה לומר, זה לא דיון מחוץ לאטמוספרה – אני אומר את זה גם לנו, הח"כים – ההתייחסות חשובה כדי שבסוף גם נקבל החלטות כאלה או כאלה, בואו נפסיק עם האמירות המחוזיות ונתמקד בעניין עצמו.

איתן כבל: בבקשה, יורם מוקדי.

<יורם מוקדי: אני הבנתי שהדיון הוא בסעיף של חוק הרשות השנייה אבל איכשהו אנחנו כבר שורבבנו פה בלהט הדברים.

חי שגב: יש סעיף מקביל.

<אסף אמיר: יש סעיף מקביל בדיוק.

<אסף אמיר: הוא יודע גם, יורם.

<יורם מוקדי: אין פה הקלה בהיקף הפקות המקור שאנחנו מחויבים.

איתן כבל: יורם, תן לי לעשות סדר.

איתן כבל: אל תהיה כמוהם.

איתן כבל: הם אמרו את דעתם, אתה בעל עניין – בלי הרצאות, אתה צריך לקחת את הסעיף הזה ולהגיד מה המשמעות של הסעיף הזה כלפיכם ככבלים, כמו שאני מצפה שזה יהיה מהלוויין.

<אתי בנדלר: זה הכי נוגע כרגע דווקא לערוצים המסחריים.

איתן כבל: אז בכלל.

איתן כבל: בבקשה.

<יורם מוקדי: אני חוזר ואומר, זה שורבב ביחד וזה לא ביחד, כיוון שמי שיקרא אחר כך את ההוראות שהאוצר הציע אז אני צריך להשקיע את הסכומים שאני משקיע היום, ואני אצטרך להשקיע בדרמה ותעודה את הסכומים שאני צריך להשקיע היום, ואני צריך להמשיך להשקיע בילדים.

<יורם מוקדי: אז אני אומר, כל הנאומים האלה לגבי זה שאני אפסיק להשקיע או שאני אעשה פחות לא נכונים, לפי ההצעה של האוצר, אבל לא הגענו לסעיפים.

<יורם מוקדי: הדבר השני, והוא לא פחות חשוב, הוא שאם היצירה הישראלית כל כך בוערת וכל כך חשובה לכולנו אז למה גוף כמו נטפליקס, שמעברת בתרגום ובדיבוב, לא מחויב לעשות הפקות מקור?

<יורם מוקדי: ולמה עד עכשיו, למרות המחאה שלנו שנה אחר שנה אחר שנה, שחקנים חדשים, כמו סלקום ופרטנר, שכבר מתהדרים במאות אלפי מנויים, לא נדרשו לעשות כי היצירה הישראלית לא היתה כל כך חשובה?

<יורם מוקדי: אני בא בידיים נקיות, אני, ב-8 השנים שאני מנהל את התוכן בהוט – והוט עוד לפני זה – עומד בכל המכסות שלי, עומד בכללי הרגולציה ואני אמשיך לעמוד בהם.

<יורם מוקדי: אני אמשיך לעשות את הז'אנרים שאני חושב שצריך לעשות, ואם אני מחויב לעשות ז'אנרים גם לפי ההצעה אני אעשה אותם, אבל אין שום נוסחה בוועדה הזאת לתוכן טוב, לדרמה טובה, לתוכנית תעודה טובה.

איתן כבל: אני רוצה לשאול אותך שאלה כיוון שבאמת אני מאוד מכבד ומעריך אותך, וזה לא מפחית מאחרים.

איתן כבל: חשוב לי לדעת – ואני אומר את זה לקבלת ההחלטות שלי – יש כאן סוג של התנגשות, מצד אחד הרצון שלנו לאיכות – איכות היא מילה גדולה, אתה יודע איך זה, בעיני אחד זה איכותי, בעיני האחר זה פחות, תלוי מאיפה אתה בא, מאיזה מקום, ברור לנו, אבל כשאנחנו מדברים על איכות סביב השולחן הזה אנחנו מבינים במה דברים אמורים.

איתן כבל: אם הנחת העבודה היא שגם השינוי הזה לא אמור לזעזע את אמות הספים אצלך, פעם אחת, למה לשנות?

איתן כבל: דבר שני שאני מבקש לדעת – וזה בעיקר כלפי יוליה – יש רגולציית יתר, גם חברים שלי פה, עם כל הכבוד, לא ישכנעו אותי - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אבל גם אנחנו מסכימים.

עליזה לביא: על זה אנחנו מסכימים, השאלה אבל איך משנים.

איתן כבל: תודה רבה, בזכות עצמי אני מדבר.

איתן כבל: כן, מיכל.

<מיכל גרוס: אנחנו כבר התחלנו לעבוד על העניין של דילול הרגולציה בעצמנו.

<מיכל גרוס: תנו לנו.

<מיכל גרוס: אנחנו יודעים את העבודה.

איתן כבל: מיכל, אני לא מתכוון להדליק משואה בשנת ה-70, כבר הרשימה סגורה.

איתן כבל: אני מתכוון לזה שכדי שהרגולציה כל פעם תשתנה צריך איזה זרז.

איתן כבל: אני מנסה להגיד בשורה התחתונה שהיה יותר קל אם הרשות השנייה מיוזמתה היתה באה ואומרת: אני מבקשת להפשיט מעצמי א', ב', ג', ד', ה'.

איתן כבל: זה היה עוזר מאוד.

איתן כבל: בתוך השיח זה היה מייצר איזשהו - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אנחנו עושים את זה, אנחנו כל הזמן עושים את זה.

<מיכל גרוס: אנחנו שם.

איתן כבל: אני מבין אבל העובדה היא שזה לא בא לידי ביטוי גם במערכת היחסים עם - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אנחנו לא רוצים לסגור את זה - - -

<יורם מוקדי: אני רוצה לענות לאדוני.

<יורם מוקדי: אין כלל, לא שהוועדה הזאת תקבע ולא שרגולציה תקבע – ובעוונותיי הייתי גם רגולטור ואני יודע את זה – שאומר: תעשה דרמה טובה, תעשה דוקו טוב.

<יורם מוקדי: אין כלל שיגיד לו לעשות "צל של אמת", או יגיד לו לעשות את זוהר ארגוב, או יגיד לו לעשות "מגש של כסף", או יגיד לו לעשות את "נעורים".

<אסף אמיר: זה לא נכון.

<אסף אמיר: זה פשוט לא נכון.

<אסף אמיר: הרגולציה היא מה שעשתה את זה.

<אסף אמיר: זה פשוט לא נכון.

<יורם מוקדי: אל תיקח את הקרדיט על הרגולציה.

<יורם מוקדי: הרגולציה - - -

איתן כבל: אסף, זה לא הוגן וזה גם לא נכון.

איתן כבל: דעתך נשמעה ובקול.

<יורם מוקדי: הרגולציה הצליחה בדברים האלה.

<יורם מוקדי: כשאני עושה "שבאבניקים", כשאני עושה "מיגל", ואני אעשה סדרות אחרות, אני רוצה, אחד, לעשות דרמה טובה כי זה האגו המקצועי שלי.

<יורם מוקדי: והוא, כשהוא רוצה לעשות דוקו, לא יעזור שום דבר, זה האגו המקצועי שלנו ואנחנו רוצים לעשות משהו טוב לצופים שלנו.

<יורם מוקדי: אבל אין כלל מעבר ל: תשקיעו את הכסף, שחייב אותנו לעשות את הדברים האלה, ועשינו את זה כי אנחנו תאבי חיים ויש לנו את האגו.

<יורם מוקדי: לכן, צריך להמשיך לחייב אותנו להשקיע את הכסף וזו הרגולציה.

<יורם מוקדי: אני האחרון שאגיד לחברי הוועדה: תקשיבו, תשחררו אותי מלהשקיע את הכסף, אני אעשה את זה.

<יורם מוקדי: אני לא אומר את זה.

<יורם מוקדי: זו הרגולציה והיא צריכה להיות.

איתן כבל: העניין ברור, חיים סלוצקי, בבקשה.

<חיים סלוצקי: אף אחד לא מכתיב לנו איזה דוקו לעשות.

<חיים סלוצקי: אנחנו עובדים לפי כללים של מועצת הכבלים והלוויין, אנחנו עומדים בזה.

<חיים סלוצקי: עושים דוקו שמכסה את כל השטחים – ואתם יכולים לקחת את רשימת הסרטים ותבינו על מה אנחנו מדברים – מדתיות בצפת לתאיר ראדה, ל"מגש של כסף", ביזור מוחלט של הנושאים.

<חיים סלוצקי: אבל אני חושב שזה לא מה שחשוב.

<חיים סלוצקי: אני חושב שהבעיה המרכזית, אדוני היושב-ראש – ואתה אמרת בפתיחת דבריך, שנדון אחר כך בסלקום ופרטנר.

<חיים סלוצקי: כבר קרוב לרבע מיליון בתי אב מחזיקים ואין הפקות מקור בכלל, אז על מה אתם מדברים בכלל עכשיו?

<חיים סלוצקי: יש רבע מיליון ועוד מעט יהיו 300,000.

<חיים סלוצקי: קודם כל בואו נדון איך מחילים הפקות מקור כי אחרת הכול ייעלם, שלא תתבלבלו בכלל.

<חיים סלוצקי: לא יהיו הפקות מקור בעברית אם לא יחילו עליהם מיד רגולציה, על סלקום ופרטנר, מיד.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: מיכל, את רוצה להתייחס?

<מיכל רפאלי-כדורי: קודם כל, אנחנו עושים באמת של החיים יותר ז'אנר עליון ממה שאנחנו מחויבים.

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לא רוצים את המשואה שלך, אנחנו עושים את זה כי, כמו שאמר יורם, א', אנחנו אנשים תחרותיים, יש לנו בעלי מניות, אנחנו רוצים להראות להם שאת הכספים שאנחנו מוציאים אנחנו מוציאים הכי טוב.

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לא יודעים אחרת.

<מיכל רפאלי-כדורי: המסך שלנו קדוש בעינינו ואנחנו עושים עליו רק דברים טובים.

<מיכל רפאלי-כדורי: יושבים פה אנשים שהפיקו לנו זה עתה סדרות – אסף בעצמו הפיק לנו סדרה מדהימה של שישה פרקים על אריק איינשטיין, אני לא חושבת שמישהו קימץ במשהו ולא חיבק אותו מכול כיוון אפשרי.

דב חנין: מדהימה, אגב, מדהימה.

דב חנין: מי שלא ראה אותה – כדאי.

<מיכל רפאלי-כדורי: מדהימה.

<מיכל רפאלי-כדורי: ואנחנו מתכוונים להמשיך.

<מיכל רפאלי-כדורי: לכן לא ביקשנו לגעת ב-50% ז'אנר עליון.

<מיכל רפאלי-כדורי: יש לנו את ערוץ 8 שלנו, שהוא לא פחות טוב מערוץ 8 ההוא, שני ערוצים מפוארים, באמת אני אומרת, זה שני ערוצים מפוארים, עושים שם דברים נהדרים וגם את זה נמשיך כי זה הכלים שלנו לתחרות.

<מיכל רפאלי-כדורי: ולמרות שאנחנו אומרים שסלקום ופרטנר צריכים להפיק הפקות מקור, עדיין אנחנו חושבים שיש לנו משהו שאין להם, וההפסד כולו שלהם ושל הלקוחות שלהם.

<מיכל רפאלי-כדורי: אבל אנחנו לא מוכנים שבעידן הזה יגידו לנו - - -

יצחק וקנין: השאלה אם את רוצה שזה יישאר פתוח, שהם ימשיכו לעשות מה שהם רוצים - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: מי זה "הם"?

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו?

יצחק וקנין: את אומרת שסלקום ופרטנר - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: לא, אני רוצה שתחול עליהם רגולציה.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני אגיד לך למה – כי לא יכול להיות שיישבו פה כולם בזכות הציבור ויגידו: הציבור חייב שיפקחו עליו.

<מיכל רפאלי-כדורי: מה עם 250,000 הלקוחות האלה?

<מיכל רפאלי-כדורי: מסכנים, לא דואגים להם.

<קריאה: בתי אב.

<מיכל רפאלי-כדורי: בתי אב.

<מיכל רפאלי-כדורי: הילדים שלהם רואים זוועות.

<מיכל רפאלי-כדורי: הם לא ציבור?

<מיכל רפאלי-כדורי: למה לא להגן על הציבור שלהם גם?

<מיכל רפאלי-כדורי: אז לא לגלגל עיניים.

<מיכל רפאלי-כדורי: אם צריך לדאוג לציבור צריך לדאוג לכולו, גם אם הוא בסלקום ופרטנר, ואם זה מסיבות אחרות אז בואו נדבר על הסיבות.

איתן כבל: מיכל, להצעה, לא פירוטכניקה.

איתן כבל: את כל מה שאמרת כבר הבנתי קודם, אני מבקש את ההתייחסות שלך.

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מבקשים שהמועצות לא יתערבו באורך תוכניות.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני אתן לכם סיפור מדהים.

<מיכל רפאלי-כדורי: יש לנו סדרה, קצת ידועה, קוראים לה "פאודה", היינו חייבים, בשביל לעמוד בחובה שהיא תהיה 45 דקות.

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לא מתערבים למפיקים שלנו, הם עשו פרקים מדהימים, מותחים, היו פרקים של 38 דקות, היו של 39 דקות, באנו למועצה, הסברנו, קיבלו את זה.

<מיכל רפאלי-כדורי: למה אני בכלל צריכה לבוא לדבר עם מישהו ולהסביר לו שיש לי 38 דקות ולא שאת הרימון שהתפוצץ מרחתי על 7 דקות?

<מיכל רפאלי-כדורי: למה?

<מיכל רפאלי-כדורי: תסמכו על היוצרים, לא עלי.

<מיכל רפאלי-כדורי: לא עלי.

<מיכל רפאלי-כדורי: תסמכו על היוצרים.

<אסף אמיר: היוצרים מבקשים - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: תסמכו על היוצר שהוא יודע לעשות.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני לא דיברתי על נאותות הפקה, אמיר.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני לא ביקשתי לגעת בנאותות הפקה.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני חושבת שהיום, כשהעולם משתנה, זה פשוט אנכרוניסטי ברמות.

איתן כבל: תודה.

<יונתן ביסקי: רק לפרוטוקול – הכלל שהיא דיברה עליו בוטל.

<מיכל רפאלי-כדורי: נכון, הוא צודק.

<מיכל רפאלי-כדורי: אז אם הוא בוטל בוודאי לא צריך סמכות בחוק בשביל זה.

<יונתן ביסקי: במסגרת פרויקט מיקוד רגולציה של המועצה הכלל שהיא דיברה עליו בוטל, אני לא מבין למה היא השתמשה בזה בתור דוגמה.

<מיכל רפאלי-כדורי: אז לא צריך סמכות למה שאתה חושב שלא צריך להיות.

<איתמר חרמון: אבל נקבעו כללים אחרים שהם כן רלוונטיים וצריך בשבילם סמכות.

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מדברים על אורך תוכנית, איתמר.

איתן כבל: בבקשה, רוני שמילה, מנכ"ל משרד התקשורת בפועל.

<מימון מוני שמילה: נשמעו פה אמירות קשות, ובעיני הן לא נכונות ולא מדויקות, גם מצד חברת הכנסת המכובדת וגם מיוליה, יושבת-ראש הרשות השנייה.

<מימון מוני שמילה: אין פה שום כוונה לחסל מועצות – המילים הללו, מוטב שלא תאמרנה, מילים של חיסולים.

<מימון מוני שמילה: חיסולים אני מכיר אולי בפאודה או בשדה הקרב, לא בשולחנות הכנסת.

איתן כבל: תתפלא, לפעמים פה זה יותר כואב.

<מימון מוני שמילה: אז אני חושב שצריך לברור את המילים הנכונות.

עליזה לביא: ואחרי שאמרת את זה, ואחרי שנתתם - - -

<מימון מוני שמילה: ברשותך, אני רוצה להמשיך ואחרי זה תגידי מה שאת רוצה, אני אשמע בחפץ לב.

<מימון מוני שמילה: הדבר השני, מה שאנחנו מניחים פה בהצעה זה אחרי שלוש ועדות ציבוריות, זה לא איזשהו מישהו שחלם בלילה חלום - - -

עליזה לביא: איזה ועדות?

<מימון מוני שמילה: ועדת אייל, ועדת שכטר וועדת פילבר.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים יקרים, אמרתי שאני אוציא בלי קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: חבר'ה, למה קשה לכם לשמוע אחרים?

<מימון מוני שמילה: ישנם דברים – ואני לא סתם הזכרתי את זה וידעתי שישר יתקפו – כמו זכויות יוצרים, שלא באים לידי ביטוי במה שאנחנו מניחים פה, פיקוח על מה שקורה באינטרנט, דיברו פה קודם על סלקום, פרטנר ואחרות, זה לא נמצא פה.

<מימון מוני שמילה: רצינו להכניס את זה וזה בסוף יצא – וזה יהיה, אדוני היושב-ראש, דיברנו על זה ואנחנו נביא את זה לשולחן, נביא את זה פה לדיונים והדבר הזה כן יהיה.

<מימון מוני שמילה: דבר אחד שחשוב לי לומר פה – גם אמרתי את זה פעם קודמת – ההצעה היא הצעה ממשלתית על דעת כל משרדי הממשלה.

<מימון מוני שמילה: זה לא איזשהו משהו של משרד האוצר ומשרד התקשורת איננו.

<מימון מוני שמילה: אנחנו חלק מזה, אנחנו מובילים את זה, ולמרות שזו הצעת חוק ההסדרים, יחד עם זאת, מה שאמרה פה יוליה זה דבר נכון ומדויק – מה שסוכם בוועדת קיש, אנחנו מבקשים לא לפתוח אותו ולא לדון בו מחדש.

<מימון מוני שמילה: כי מה שסוכם סוכם, ומה שמצריך התאמות מינוריות – אנחנו נפתח אותו.

<מימון מוני שמילה: זו המדיניות של שר התקשורת, יוליה, ואנחנו כולנו פה בחזית אחת, כל משרדי הממשלה.

עיסאווי פריג': אם זה משרדי הממשלה, למה לא הגשתם את זה כהצעה ממשלתית - - - ?

<מימון מוני שמילה: ההצעה הזו היתה כהצעה ממשלתית, רצינו לקדם את זה מהר יותר כי החליטו להקדים את תקציב 2019 קדימה, אמרנו שהמסלול הזה יביא את הרפורמה יותר מהר ובחרנו את הערוץ הזה.

עליזה לביא: אז אם אתה בעצמך אומר שיש חלקים - - -

דב חנין: זה נראה לך נימוק נכון?

<מימון מוני שמילה: כן, מה לעשות?

<מימון מוני שמילה: יוצאים לפגרה וזה יידחה, לכן אמרנו שנעשה את זה הכי מהר שאפשר.

איתן כבל: אפשר להתווכח על כך, דב, אפשר לא להסכים עם זה, אבל זה לא משהו שהוא לא לגיטימי.

עליזה לביא: אנחנו לא נחזור אחורה אבל כל הנושא הזה, להעביר אותו באצטלה של חוק ההסדרים – אתה עצמך אומר שעוד חלק תוסיפו אחר כך, לא הספקתם.

עליזה לביא: כל הבהלה הזאת – הרי על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על שינוי רדיקלי.

עליזה לביא: אני שומעת אותך, אני מקשיבה לך ואני יודעת ומכירה אותך הרבה מאוד שנים, אבל, תביני, לא תמיד את תהיי בתפקיד הזה - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: איזה תפקיד?

עליזה לביא: שאת נושאת היום, האחריות.

עליזה לביא: גם אתה, גם מוקדי.

עליזה לביא: אתם באמת עושים עבודה מדהימה אבל אתם לא תמיד תהיו שם.

עליזה לביא: אנשים יבואו, יהיו כללים.

עליזה לביא: ניסיון, ידע ודעת לא עוברים ואין התנדבות לעשות דברים - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: אבל יש לנו מחויבות לעשות את הדברים האלה.

<מיכל רפאלי-כדורי: בחוק יש מחויבות של זה.

עליזה לביא: מיכל, מה שקורה כאן עכשיו זו ממש רעידת אדמה.

עליזה לביא: זו רעידת אדמה של הרבה מאוד דברים שניסינו במשך שנים לעצור אותם.

עליזה לביא: אני לא אומרת שלא צריך, אני הראשונה שאומרת שצריך להוריד רגולציה - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: למה את לא משתמשת במילים האלה על סלקום ופרטנר?

<מיכל רפאלי-כדורי: זו לא רעידת אדמה שהלקוחות שלהם אומללים, לא רואים גם תוכניות - - -

עליזה לביא: מיכל, אני מוטרדת מהדרך שזה נעשה, מהתהליך, מהוועדה שהיתה.

עליזה לביא: יש לי פה הרבה מאוד השגות.

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לא בוועדה הזאת, אנחנו פה.

<מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו פה.

עליזה לביא: אבל אני פה נציגת ציבור.

עליזה לביא: אני נציגת ציבור.

<רעיה עדני: גם אנחנו נציגי ציבור.

<רעיה עדני: אני מוחה על הניסיון להציג אותנו כלא נציגי ציבור.

עליזה לביא: את לא נציגת ציבור, לך יש אינטרס מאוד ברור.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: רעיה, את לא נציגת ציבור.

<רעיה עדני: אני חד-משמעית.

<רעיה עדני: אני עובדת ציבור והציבור משלם לי את המשכורות.

עליזה לביא: יש לך אינטרס מאוד ברור.

<רעיה עדני: האינטרס שלי הוא האינטרס הציבורי, אני מאוד מבקשת להדגיש את זה.

איתן כבל: סליחה.

<מיכל רפאלי-כדורי: למה לפחות נציגת ציבור - - -

עליזה לביא: יש פה צירוף של אינטרסים ואת רוצה שאנחנו נעביר אותם, צירוף של אינטרסים.

<רעיה עדני: משרד האוצר זה משרד ממשלתי, זה לא גוף של אינטרסים ואני פה בשם האינטרס הציבורי, נקודה.

עיסאווי פריג': אתם השתמשתם, משרד האוצר - - -

עליזה לביא: למה את מסכימה שזה יעבור בהסדרים - - -

איתן כבל: חברים יקרים, הישיבה נעולה.

איתן כבל: עליזה, עיסאווי, הישיבה נעולה.

איתן כבל: אני אפתח אותה בעוד חצי שעה.

איתן כבל: אני אומר לכם, גם לחברי הכנסת, אין לי בעיה שתגידו את עמדותיכם, תתנגדו ותגידו את המילים הכי קשות, אני לא אתן לאף אחד להפריע לי בניהול דיון.

עליזה לביא: קיבלתי רשות דיבור, מה אתה רוצה?

עליזה לביא: נתת לי רשות דיבור.

איתן כבל: לא, גברתי לא עצרה.

איתן כבל: אני ביקשתי להפסיק ואני לא מקבל את זה.

איתן כבל: אני רוצה לומר עוד מילה אחת כאן, חברים יקרים.

איתן כבל: בכל הכבוד, אנחנו, חברי הכנסת, מותר לנו להגיד כמעט כל דבר, לא כל דבר, ואני מזהיר.

איתן כבל: אנשי המקצוע שמסביב לשולחן, שפעם מדברים לטובתם ונגד מישהו אחר ופעם – רעיה ואחרים עושים עבודת קודש, הם מהאחרונים שנשכבים פה על הגדר מול הממשלה.

עיסאווי פריג': גם פילבר עשה עבודת קודש.

איתן כבל: לא פילבר.

איתן כבל: אל תדבר אתי - - -

עיסאווי פריג': מותר לי לשאול שאלות.

עיסאווי פריג': זהו.

עיסאווי פריג': גם פילבר, הייתי ילד טוב מולו - - -

איתן כבל: תודה רבה.

עיסאווי פריג': נו, מספיק, בחייאת רבאק.

איתן כבל: באמת, עיסאווי.

עיסאווי פריג': באמת, נו, באת לעשות לנו סדרת חינוך?

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הישיבה נעולה, עוד חצי שעה היא תתקיים.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: די, מספיק.

איתן כבל: מה, אתם עושים עלי סיבוב?

איתן כבל: עלי אתם עושים סיבוב?

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: עלי?

איתן כבל: סליחה.

עליזה לביא: מי עשה עליך סיבוב?

איתן כבל: עשי לי טובה.

איתן כבל: כל אחד פה פתאום נהיה לי חכם גדול.

איתן כבל: כולם היו – איפה הם היו אצל קיש?

איתן כבל: לא כשכשו בזנב.

איתן כבל: חוצפנים שכמותם.

איתן כבל: הפרוטוקולים כתובים.

איתן כבל: אני היחיד שעוד ישב פה ונלחם יום ולילה מול קיש.

איתן כבל: חוצפנים שכמותם.

איתן כבל: באים להגיד לי.

איתן כבל: קרעתי את עצמי פה כדי לעצור.

איתן כבל: זכותם להגיד, אבל למה להתגולל עליהם?

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: חוכמה קטנה להתגולל על אנשים.

איתן כבל: לא מקבל את זה.

איתן כבל: זה לא יהיה אצלי בוועדה.

איתן כבל: אני מזהיר ואני אומר את זה כאן פעם נוספת, מי שיתגולל פה האחד על השנייה או השני יוצא החוצה, לא משנה מי זה.

איתן כבל: לא מקובל עלי.

איתן כבל: כל אחד פה מתעסק בהתנשאות האחד על השנייה.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: מה החוצפה הזו?

איתן כבל: לא מסכימים – לא מסכימים.

איתן כבל: זה בסדר גמור.

איתן כבל: אני העברתי פה חקיקות, נלחמתי עם חצי עולם.

איתן כבל: גם פה, היחיד שעמד מול פילבר זה אני, ושילמתי לא מעט על זה.

איתן כבל: מלמדים אותי?

איתן כבל: שילמתי מחירים פה.

איתן כבל: כל שני וחמישי לקחו ממני נושאים, לקחו ממני ועדות.

איתן כבל: שכחו?

איתן כבל: אין לי שום בעיה - - -

יצחק וקנין: איתן, תמשיך - - -

איתן כבל: חברי, מותר לא לקבל עמדה.

איתן כבל: אני ישבתי פה בוועדות, נלחמתי – אתם זוכרים את זה – לא קיבלתי את העמדה אבל לא התגוללתי.

איתן כבל: מה, בגלל שאני יותר חזק?

איתן כבל: לא מקובל עלי.

יצחק וקנין: יש פה איזה דבר, לצערי הרב, שחושבים שאפשר לבזות פקידי ממשלה בכל ביזיון שיש.

איתן כבל: עם כל הכבוד, רעיה פה, אני ראיתי איך היא נלחמה בקיש – מישהו הגן עליה?

יצחק וקנין: מה שאתם לא רוצים שיעשו לכם אל תעשו לאחרים.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: חוכמה קטנה.

איתן כבל: כל אחד רוצה לקבל כותרת.

איתן כבל: מספיק עם זה.

איתן כבל: יש כאן הצעת חוק לא פשוטה.

איתן כבל: עולם התקשורת נמצא תחת מתקפה מכול כיוון – מהיוצרים, עד הערוצים, עד כולם.

איתן כבל: יש כאוס מוחלט.

איתן כבל: אנחנו רוצים לעשות קצת – יכול להיות שלא נעביר.

איתן כבל: הנה, אני אומר את זה פה.

איתן כבל: מה, אני קבלן?

איתן כבל: אבל מותר לשמוע את הדברים.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: מקשיבים – מקובל, לא מקובל.

איתן כבל: אני מעולם לא העברתי דבר על הראש של כולם.

איתן כבל: פה תמיד קיימנו את הדיונים הכי מעמיקים שיש.

איתן כבל: כל אחד נהיה לי מטיף בשער.

איתן כבל: מסבירים לי.

איתן כבל: לא אתן שיתגוללו על אנשי המשרדים.

איתן כבל: לא יהיה בשום פנים ואופן.

איתן כבל: מותר להגיד עמדה, מותר להתווכח, מותר לא הסכים, אבל התרבות הזאת שפשטה פה בתוך הבניין הזה שכל היום מתגוללים – לא מקובל עלי ולא יהיה.

איתן כבל: תודה רבה לכם, בשעה 13:55 הישיבה תתחדש.

איתן כבל: שלום לכולם, אני מבקש להתחיל את הדיון.

איתן כבל: מישהו כאן עוד רוצה לומר משהו לפני שאנחנו מתקדמים?

איתן כבל: בבקשה.

<איתמר חרמון: רק להגיד שבסעיף הזה עכשיו אנחנו מדברים על הרשות השנייה אבל יש סעיף מקביל שמבקשים להוסיף לגבי המועצה, לכן הדיון רלוונטי לכל השחקנים.

<איתמר חרמון: היום יש שימוש בסמכויות האלה שעכשיו מבקשים לבטל לקביעת סרטי תעודה מורכבים, סדרות תעודה מורכבות, דרמה בודדת, סרט תעודה וכן הלאה, שבהם יש קביעות מחייבות לגבי איך זה יראה, כמה דקות, נאותות וכן הלאה.

<איתמר חרמון: לכן המשמעות היא שאם מבטלים את הסמכות אז החובות האלה יושפעו מכך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אסתי, את מוסמכת גם לשמוע את עמדתי מטעם האוצר?

<אסתי פלדמן: מוסמכת.

איתן כבל: זה סעיף שאני רוצה לישון עליו.

איתן כבל: אני רוצה לחשוב עליו, מהו באמת עושה בטוב וברע.

<אסתי פלדמן: אנחנו גם ננסה לקיים עליו עוד דיון.

איתן כבל: תני לי, כדי שעמדתי תועבר בצורה יותר ברורה.

איתן כבל: תראי, חייבים למצוא את נקודת האיזון.

איתן כבל: אי אפשר לעבור מצד אחד לצד אחר בלי מעבר חציה, ואם עושים את זה זה אסור – לא שבמעברי חציה היום כבר לא קורים דברים.

איתן כבל: הכוונה שלי בשורה התחתונה היא שאני לא רוצה לעשות את הקפיצה גדולה מדי.

איתן כבל: אני חושב שהקפיצה, אם היא תיעשה, היא צריכה לבוא בחוק אחר, מסודר, שמסדיר את כל עולם התקשורת.

איתן כבל: אני מבין את הרצונות של השחקנים.

איתן כבל: אני חושב שהייתי שמח יותר לראות שאתם מתמקדים ביצירת תחרות אמיתית, או לחילופין, בהורדת מטלות שהמדינה יכולה להרשות לעצמה – דמי רישיון, דמי זיכיון, אני לא מדייק בהכרח בעניינים עצמם.

איתן כבל: אני גם רוצה לחשוב על זה, אני גם רוצה לשבת אתכם, אני רוצה שגם אתם תדברו ביניכם, אנחנו רוצים לדייק.

איתן כבל: אני אגיד כדי שנבהיר את העניין – אני לא אוהב את הנוסח כפי שהוא מנוסח עכשיו.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה מאוד ברורה כדי שהדברים לא יהיו נתונים לפרשנות.

איתן כבל: אני מבין את הצרכים, אני מבין את הכוונות.

איתן כבל: אני לא חושב – באמת אני אומר לכם – חוץ מהשתיים האחרונות ומיכל, וקצת מדדה אחריהם יורם מוקדי, אני לא חושב שיש מישהו פה סביב השולחן שכל כך הרבה שנים עוסק בעניין וכבר ראה את כל ההבטחות, ההתחייבויות, הרצונות והשאיפות.

איתן כבל: באמת אני אומר את זה, לא ממקום של התנשאות אלא ממקום של כבר לראות את ההתכתבות.

<רעיה עדני: אתה רוצה להגיד לנו מה בדיוק מפריע לך?

איתן כבל: אני אאפשר לך.

איתן כבל: כל אשר אני מנסה לומר הוא שהסעיף הזה הוא דרמטי מדי מהבחינה שהוא מכיל בתוכו, או מתכוון – אני חושש מאוד שבסוף עלול להיווצר אותו משפט כמאמר הכוזרי: כוונותיך רצויות אך מעשיך אינם.

איתן כבל: בשורה התחתונה אנחנו יכולים לא לקבל את הדברים.

איתן כבל: חבל שיוליה לא פה, רציתי לומר לה, אני אחזור כשהיא תשוב ותהיה כאן – חבל שיוליה לא עשתה מלחמה כזאת בקיש.

איתן כבל: אני גם רוצה שהדברים האלה יאמרו.

איתן כבל: אני אומר גם לחברים האחרים, גם לאורחים, אני רוצה התייחסויות – ודב בדיוק נכנס לכאן – כמו שדב הציג, הציג עמדה מה נכון לו, מה לא נכון לו, לא הרצאות.

איתן כבל: יש גבול.

איתן כבל: אנחנו כבר לא בעניין של ההרצאות.

איתן כבל: אפשר אחר כך לנסח את זה כך או אחרת, להצביע על זה, נכון נכון, לא נכון לא נכון.

איתן כבל: דב, אני לא מתכוון לעלות את הסעיף הזה להצבעה, אני לא אוהב אותו בנוסח הנוכחי.

איתן כבל: אני גם לא בטוח שהוא באמת הסעיף שיחולל את מה שאנחנו מבקשים לחולל, שזו תחרות בתוך השוק, אבל אנחנו עוד נדבר על העניין הזה.

<אסתי פלדמן: אנחנו ננסה להביא לישיבה הבאה נוסח מתוקן.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: אני חושב שכדאי שתפנימו את רוח הדברים.

איתן כבל: בואי נמשיך.

<אסתי פלדמן: אני אמשיך.

<אסתי פלדמן: אנחנו בפסקה (2)(ב) "פסקה (6) – תימחק;".

<אסתי פלדמן: זה סעיף 24, שמדבר על פרסומות.

<אסתי פלדמן: כזכור, כבר בוועדת קיש סוכם שבנושא הפרסומות נדון בהסדרים ואנחנו כאן מביאים את הצעתנו.

איתן כבל: זה נוגע לכולם, גם לרגולציה וגם לאורחים, נציגי הערוצים, אז אנא הקשיבו היטב לסעיף הזה.

<אסתי פלדמן: להגביל את מועצת הרשות השנייה לקבוע כללים בנושאיהם, סגנונם, תוכנם, היקפם ועיתויים של שידורי פרסומות, זה הסעיף המוצע.

<אתי בנדלר: אני רואה שגב' שמאלוב-ברקוביץ לא נמצאת כאן, אני זוכרת שאז היא הביעה התנגדות נמרצת לפסקה הזאת.

<אתי בנדלר: בין היתר, אני זוכרת שהיא דיברה על כך שיש חשיבות רבה לעיתויים של שידורי פרסומות לא רק שמכוונות לילדים אלא – אני לא זוכרת כבר את ההסברים שלה, אני חושבת שהיא תייצג את עצמה טוב ממני.

<אתי בנדלר: על כל פנים, היא כרגולטור מאוד התנגדה לפסקה הזאת.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה עמדת המועצה לשידורי כבלים ולוויין בנושא הזה.

<איתמר חרמון: אין לנו פרסומות.

<אתי בנדלר: יש לכם.

<איתמר חרמון: הדבר היחיד שרלוונטי אצלנו זה שיש את אותו סעיף סמכות אבל בלי המילה פרסומות בהתחלה אלא עם המילה שידורים בהתחלה, וגם אותו בהצעת החוק מבקשים לבטל.

<רעיה עדני: בטרום תיקון ועדת קיש היה גם סעיף שדיבר על שידורים, תוכנם, סגנונם, היקפם, עיתויים – אני לא זוכרת בדיוק את הנוסח – וחברי הכנסת בחרו להוריד אותו.

<רעיה עדני: אנחנו חושבים שההחלטה הגורפת – שאנחנו גם מציעים אותה, אני לא מכחישה שאני חושבת שהיא נכונה – אין היגיון להשאיר את המעורבות המאוד מאוד בוטה בנושאים שהם אינם אתיקה והגנה על ילדים בתוך שידורי הפרסומות ולהוריד אותה מהשידורים הכלליים.

<רעיה עדני: מאחר ואנחנו חושבים שזה נכון שהרשות השנייה לא תתעסק בתוכן ובאישור לשידור של התוכן הפרסומי שלא נוגע בעניינים של אתיקה וכו', אנחנו חושבים שגם בפרסומות זה נכון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דב, אתה רוצה להתייחס?

דב חנין: בנושא הזה אני תומך בעמדת הרגולטור של הרשות השנייה.

דב חנין: אני חושב שזו תהיה טעות למחוק את פסקה (6) ובמידה ודעתי לא תתקבל בוועדה אני אבקש שהיא תירשם כהסתייגות.

איתן כבל: עיסאווי, אתה רוצה להתייחס?

עיסאווי פריג': באותו נוסח, אני נגד.

איתן כבל: הערוצים?

איתן כבל: אין לכם מה לומר?

איתן כבל: משהו חשוד פה.

<נגה רובינשטיין: תן לנו עוד כמה דקות, בסדר?

איתן כבל: אני אאפשר ליוליה.

איתן כבל: יוליה, בבקשה, סעיף הפרסומות.

איתן כבל: לגופו של עניין.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מעבר לזה, אנחנו מתנגדים התנגדות נחרצת לגעת בכל נושא של רגולציה על פרסום, על זמן, על סוג, על גיוון.

עיסאווי פריג': הם לא רוצים שתהיה רגולציה על פרסומות?

<אתי בנדלר: לא רוצים שתהיה רגולציה על פרסומות, למעט פרסומות לילדים.

<אסתי פלדמן: על היבטי תוכן של פרסומות, למעט היבטי אתיקה, ששם אנחנו כן רוצים להשאיר.

עיסאווי פריג': מה זאת אומרת?

איתן כבל: תסבירו לחבר הכנסת עיסאווי פריג' מה אתם מבקשים בעצם בביטול הרגולציה על הפרסומות.

עיסאווי פריג': איך זה יראה בסופו של דבר.

<אסתי פלדמן: היום יש הגבלות נרחבות לעניין שידורים של אורך פרסומת, משך פרסומת, כמה פרסומות בשעה אתה יכול לשדר, אנחנו רוצים שהרגולציה תתמקד בהיבטי האתיקה של הפרסומות ולא בהיבטים של התוכן שלהן.

עיסאווי פריג': הם יכולים למשל במשחק כדורגל לשדר חצי שעה פרסומות?

<רעיה עדני: לא, לזה יש את סעיף 85 לחוק שקובע את מגבלת דקות פרסום בשעה וזה לא נוגע לכאן.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כן, אבל יש לך את זה בחוק ההסדרים, הביאו גם את זה, וגם לזה אנחנו מתנגדים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: קיבלת תשובה?

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין, היא אומרת בניגוד למה שאת אומרת.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: ברור.

<מיכל גרוס: לא רק זה, סגנון ותוכן שייך לאתיקה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: סגנון, תוכן, לא רק מה שהיא אומרת.

עיסאווי פריג': איתן, סגנון ותוכן יהיה חלק מהביטול?

<אתי בנדלר: הם מבקשים לבטל את זה, כן.

<אסתי פלדמן: לשאלתך, חצי שעה של פרסומות - על פניו כן, הם יוכלו לשדר.

איתן כבל: ההצעה של האוצר אומרת שנכון לרגע זה אין שום סיבה בעולם שתהיה רגולציה על פרסומות בכלל, באופן עקרוני.

איתן כבל: בנוסף, הם אומרים שאין סיבה שיקבעו את משך הזמן, את התכנים, להוציא עניינים שיש בהם פגיעה בילדים, או אלכוהול, פורנו, דברים כאלה.

עיסאווי פריג': למשל, בחדשות, בהודעה דרמטית שכל העולם מחכה, על פי הביטול יכולים להריץ באותה שעה פרסומות כמה שהם רוצים.

<אתי בנדלר: הם אומרים שכן כי הם אומרים שאף משדר לא יהיה אידיוט שהוא יתעלם ממה שקורה וישדר את הפרסומות כי הוא יפסיד על ידי כך את הצופים.

עיסאווי פריג': מה דעתך?

איתן כבל: אתה רואה את זה לידי ביטוי כשאתה עובר בשלט בפרסומות – פתאום כולם יצאו לפרסומות.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: כי כל אחד רוצה לתפוס את הזמן.

איתן כבל: כי אם אתה עובר לפרסומות וההוא עדיין משדר, אתה נשאר כבר אתו.

איתן כבל: אז כל אחד רוצה שכולם יהיו באותו זמן.

איתן כבל: זה לא מה שמטריד אותי, העניין הזה שאתה אומר.

איתן כבל: מה שמטריד אותי: יש כאן קרב, קרב אמיתי בין הרגולטור פעם אחת – גם אנחנו, עם כל הכבוד לנו, שואלים את עצמנו: עד איזה גבול בסוף?

איתן כבל: מה זה, האח הגדול שיבוא ויכתיב כל מה שהוא רוצה?

איתן כבל: – לבין הרצון שאומר: וואלה, בוא נפתח כמה שאנחנו יכולים לפתוח והשוק יקבע את נהליו.

איתן כבל: אני טוען שבסוף זה חיים שצריכים להימצא באיזשהו איזון.

איתן כבל: אין כאן צדק מוחלט.

איתן כבל: זה לא שמישהו אתנו סביב השולחן, בכל הכבוד לאוצר ובכל הכבוד לחברות ולגופים האחרים, מגיע עם המשהו האולטימטיבי הזה שאומר: אם תעשה א', ב', ג', ד' כולם יהיו מאושרים.

איתן כבל: לא.

עיסאווי פריג': לא ענית על השאלה ששאלתי.

דב חנין: אם אפשר, אני חושב שההערה של היושב-ראש היא חשובה, אני לא יודעת אם אתם באמת לוקחים אותה בחשבון.

דב חנין: לי נדמה שאתם, בנושא הזה של הפרסומות, הלכתם עד הקצה הימני.

דב חנין: אמרתם: עזבו אותנו, חוץ באמת מפגיעה בילדים - - -

איתן כבל: חסרה פה רק שרן השכל.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: עד לקצה שלא צריך בכלל רגולציה ולא צריך כלום.

דב חנין: אני, כמו היושב-ראש, בהחלט מוכן לחשוב, אם יש דברים שאתם יכולים לשכנע אותנו שזו רגולציה מיותרת והיא סתם פוגעת ופוגעת בתקשורת.

דב חנין: אין לנו מטרה - - -

איתן כבל: אנחנו נעצור את זה.

דב חנין: נעצור את זה.

דב חנין: אני מציע לכם לקחת את הצעתו של היושב-ראש – אני לפחות מצטרף אליה – לעשות בסעיף הזה שיעורי בית, לחשוב מה הדברים המיותרים, מה הדברים הלא מיותרים, אולי ניתן למצוא פה איזשהו מסלול שהוא כן יתאים גם לתקשורת אבל ישאיר לנו את השליטה, שלא נאבד לגמרי את הגבולות.

איתן כבל: אני מציע שגם נקשיב ליוליה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני רוצה קודם כל לפנות למנכ"ל משרד התקשורת ולהגיד לך שהסעיף הזה נדון כבר בקיש ומשום מה הוא עוד פעם עולה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: חשוב לי לשמוע את עמדתך, כי הבנתי שהשר אמר שלא דנים בנושאים שעלו בקיש, אז קודם כל מה עמדתך בנושא הזה?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מעבר לכך, אני רוצה להגיד שכשאתה רואה שרוצים להוריד את הנושא של סגנונם, תוכנם, היקפם, עיתויים, של הפרסומות – זו פגיעה קשה מאוד, קשה מאוד, באוכלוסיות רבות במדינת ישראל, וזאת לא המטרה של החוק הזה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני בטוחה שיש פה כוונות טובות, אני פשוט לא בטוחה שהן מתאימות למטרות שלהן.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כשאתה בא ואומר שאני לא אוכל לומר שפרסומת מסוימת לא תשודר בשעה 17:00 – זו פגיעה או לא פגיעה?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כשהם באים ואומרים: אנחנו שומרים על ילדים ויש אתיקה, בעצם מה שקורה פה הוא שהאוצר, בלי לשים לב – ואני באה ואומרת לך את זה מתוך עצמי – באים ואומרים: דרך אתיקה תעשו מה שאתם רוצים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: במקום שהסעיפים יהיו סגורים משאירים לי בעצם פתיחות רבה לעשות מה שבראש שלי, לבוא ולהגיד: זה לא אתי וזה לא אתי.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: למה?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא רוצה סמכויות מעבר אבל אנחנו גם לא רוצים להפוך את השוק הזה לשוק פרוץ.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, תבדוק בבקשה אצל המשדרות האם הן רוצות את זה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אתה יודע מה יקרה לרדיו אזורי ברגע שאני אבוא ואגיד שאין זמן, לא משנה עיתוי ולא משנה מי?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אנחנו רוצים באיזשהו מקום לבוא ולאזן את השוק.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לפני ארבעה חודשים בסך הכול היה פיצול, אנחנו לא יודעים מה מחכה לנו, אנחנו לא יודעים מה קורה עם שוק הפרסום.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כמו שאמרתי קודם – אני חוזרת על זה – יש בעיה עם גוגל, פייסבוק, נטפליקס וכל אלה, שאנחנו לא מטפלים בהם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: למה לבוא עכשיו לפתוח את השוק, לעשות היצף בשוק, לקחת מאתנו אפשרות להגן על הציבור – כן, זה מגן על הציבור – וגם לתת פריצות לאותם לקוחות לבוא לערוצים ולהגיד: את הפרסומת הזאת אנחנו רוצים שתשדרו, והם רוצים להגיד: לא, זה לא מתאים לאמות מידה שלנו?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הם לא יכולים לעשות כלום כי החוק אומר שהכול מותר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עליזה, את רוצה להתייחס?

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: קודם כל אני רוצה – רעיה, אין לי שום דבר אישי.

עליזה לביא: אם היה פה מקודם - - -

<רעיה עדני: לא לקחתי אישי שום דבר, אני מגנה על שמם של אנשי המקצוע שיושבים לצדי.

עליזה לביא: אני שנים במטריה הזאת ואם היתה פה פגיעה אישית זו באמת לא היתה הכוונה.

עליזה לביא: ניתן לראות שמי שמוביל פה את השיח זה אתם.

עליזה לביא: מטריד אותי, לא באופן אישי, אבל שהאוצר מוביל את זה.

עליזה לביא: זה מטריד אותי.

עליזה לביא: בכלל, כל הסיטואציה שאני נמצאת בה, שבאתי, הצטרפתי, החוק הזה בתוך חוק ההסדרים, אי אפשר להוציא אותו – אני בתוך המצוקה הזאת.

עליזה לביא: וגם כלפיך, אדוני היושב-ראש, אין לי מושג על מה קפץ כעסך, אבל תבין גם אותנו.

עליזה לביא: אנחנו יכולים, רשאים וזכאים לשאול את השאלות ולומר את הדברים.

עליזה לביא: אני מבינה שזה היה מצבור אבל בתוך המצוקה המאוד גדולה הזאת, גם מה שהיה פה עם חוק קיש וכל השעות הרבות שהוקדשו, וכרגע אנחנו באים ורואים – קח לדוגמה את הפרסומות, שנים, גם לימדתי באקדמיה וגם התלוננתי בפני נציב קבילות בתוך רשות השנייה, אני לא יודעת כמה יודעים, איך פותחים בכלל תלונה, נציב תלונות הציבור של הרשות השנייה לא יכול לפתוח תלונה אם אין פניה.

עליזה לביא: הוא לא יכול.

עליזה לביא: אם אין פניה הוא לא יכול לפתוח.

עליזה לביא: מה בעצם אנחנו עושים?

עליזה לביא: אנחנו באים, מורידים את הרגולציה – אנחנו מדברים על חודש מעמד האישה?

עליזה לביא: מה עם כל הפרסומות הפוגעניות, הסקסיסטיות?

עליזה לביא: כל היכולת פה לבוא לסייע, לעזור, שנבנתה בעמל רב, הכול ככה – אני שואלת: למה?

עליזה לביא: מה התועלת של הסעיף הזה?

עליזה לביא: למה לשמוט את הכול החוצה?

עליזה לביא: מה ההשלכות?

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין, באמת.

עליזה לביא: אני רוצה שתסבירו לי.

איתן כבל: אני אגיד לך על מה קפץ כעסי.

איתן כבל: קודם כל, פה מותר לשאול שאלות ורצוי לשאול את השאלות, אין בעיה, לא על זה כעסתי.

איתן כבל: הכעס שלי היה – בסוף אלה פקידים מהשורה הראשונה.

איתן כבל: אפשר לקבל אותם, לאהוב אותם – אני רק רוצה לסבר את האוזן, ברוב הדברים אני נמצא אתם בהתנגשות חזיתית, כולל, כשסיימנו, אמרתי להם גם את דעתי על הסעיף הראשון, אבל עשיתי את זה בצורה שהביעה את עמדתי מאוד ברורה ושלחתי אותם הביתה לעשות שיעורי בית.

איתן כבל: זה לא שאני חס וחלילה מנסה למנוע פה ממנו לשאול את השאלות הכי קשות.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לחברי עיסאווי.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שעם פילבר, מי שעצר את ההפרדה המבנית היינו אנחנו, מי שעצר את הרכיבה על בזק היינו אנחנו כאן.

איתן כבל: ויש גם דברים שלא הצלחנו, שלקחו לי אותם, כמו למשל את תאגיד השידור הציבורי, גם את זה צריך להגיד.

איתן כבל: כל אשר אני רוצה הוא שנוציא מתחת ידינו את התוצאה הטובה ביותר.

איתן כבל: אפשר לקבל, לא להסכים, זה בסדר גמור, רק גם הסגנון והאופן, שכאילו הם פה – זה הכול.

איתן כבל: אני לא צריך לראות פה אנשים שמתפתלים ולא יכולים לעמוד – היתה תחושה מאוד לא נעימה והייתי חייב לעצור את זה.

איתן כבל: זה הכול.

עליזה לביא: אז רק לפרוטוקול, ברשותך, בשורה נוספת – עצם הדרך שזה מובא מטרידה אותנו, כחברי כנסת.

עליזה לביא: אדוני, פשוט תן לנו להביע את המחאה שלנו.

עליזה לביא: היא לא אישית חלילה אבל אנחנו לא יכולים שלא לומר אותה בקול רב, צלול ומהדהד.

איתן כבל: חס וחלילה, לא ביקשתי שלא תגידי.

עליזה לביא: עכשיו אנחנו נכנסים לסעיפים כי אנחנו מבינים את האילוצים, אבל הייתי שמחה מאוד לקבל תשובות על - - -

עיסאווי פריג': אני רק מוסיף דבר, איתן, ברשותך.

עיסאווי פריג': מה שמקומם אותי, ויקומם אותי ואני אמשיך לדבר על זה, זה שזה לא היה חלק מחוק ההסדרים, ומשרד התקשורת עלה על הטרנד הזה לצמצם חקיקה דרככם ואתם אפשרתם לו.

עיסאווי פריג': אני רואה את זה בחומרה רבה.

עיסאווי פריג': זה מה שיש לי להגיד.

עיסאווי פריג': אתם מימשתם אמצעי.

עיסאווי פריג': קיבלתם את חוק ההסדרים בכדי לתת לדברים לזוז במשק ועשיתם פתח פוליטי, שלי, כחבר כנסת, לא נראה תקין.

דב חנין: תודה.

דב חנין: היועצת המשפטית, בבקשה, גברתי.

<אתי בנדלר: אני רוצה להתייחס למה שאת אמרת, יוליה.

<אתי בנדלר: עיינתי עכשיו בפרוטוקול, ויש לי סימונים בצהוב, הנושא הזה באמת עלה בדיונים בוועדה המשותפת, בסופו של דבר חבר הכנסת קיש אמר שהוא לא ידון בזה במסגרת הוועדה שלו ושהנושא הזה ידון במסגרת חוק ההסדרים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש לך פרוטוקולים?

<מימון מוני שמילה: בשביל זה יש יועצת משפטית.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: איזו שמחה, שמילה, להרוס את השוק, את הציבור, את הכול.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: איזה יופי.

<מימון מוני שמילה: לא שמחה, אני - - -

<אתי בנדלר: צריכים לדון בזה לגופו של עניין, אני לא אומרת כרגע לא.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: עדיין, כשמנכ"ל משרד התקשורת - - -

<מימון מוני שמילה: יוליה, זורקים רימון בכנסת לראות מי נפצע ונפגע – זו לא שיטת עבודה.

<מימון מוני שמילה: זו לא שיטת עבודה לזרוק רימון ואחרי זה להגיד: מי שיפצע יפצע.

דב חנין: חברים, גב' ברקוביץ העלתה ביקורת עניינית מאוד מאוד חשובה והשאלה הפורמלית היא שאלה נפרדת, האם כן היה או לא היה.

דב חנין: אם אומרת היועצת המשפטית אז עלינו זה מקובל וזה מדויק.

<אתי בנדלר: כמובן, שלא תהיה אי הבנה, אני לא הבעתי כאן עמדה לגופה של ההצעה אלא רק לשאלה האם ראוי או לא ראוי לדון בזה כאן.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כי אם אני לא טועה הוא אמר שנושאים שנדונו לא ידונו.

<אתי בנדלר: אני אקרא, אם את רוצה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני אשמח.

דב חנין: חברים, הייעוץ המשפטי של הוועדה אמון עלינו, הם יבדקו את הסוגיה - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: גם עלינו, מאוד.

דב חנין: אני אומר, הם יבדקו את הסוגיה.

דב חנין: במידה ויהיה צורך לעדכן אותנו, הם יעדכנו אותנו בעניין.

דב חנין: כרגע אני מציע כסיכום ביניים לסוגיה הזאת, גבירותי, שתיקחו את הערתו של יושב-ראש הוועדה – שאני גם הצטרפתי אליה – תשקלו את העניין ותראו האם אתם עומדים על העמדה שאומרת ביטול מוחלט של פסקה (6), או שאתם מוכנים לבוא אלינו באיזושהי הצעת ביניים שאומרת במה באמת אין טעם, אין צורך, לא דרוש ורק מזיק, ומהם אותם פרמטרים שכדאי לנו בכל זאת לשמור על המסגרת הציבורית.

דב חנין: תשקלו את זה.

דב חנין: גברתי רוצה להתייחס לזה?

<אסתי פלדמן: כן.

איתן כבל: ברשותך, אסתי, לפני שאת עונה, אני רוצה לומר משהו בצורה קצת יותר מעמיקה, אני אומר את זה באינסטינקט.

איתן כבל: אני לא יודע כמה באתם בדברים גם עם החברות עצמן, עד כמה הן מעוניינות בסעיף הזה.

איתן כבל: בתחושת הבטן שלי, מההיכרות רבת השנים שלי את העסק, אני לא רק אומר את מה שאני רואה אלא גם את מה שאני מרגיש.

איתן כבל: אני נותן את זה כעצה.

איתן כבל: אני מציע שאפילו לא תגידו כלום כיוון שכאן היתה הרמת יד מכיוון הערוצים.

איתן כבל: מישהו רצה להתייחס?

<אילאיל לבנת: אני יועצת משפטית של רשת, מדברת בשם רשת ולא בשם הערוצים.

איתן כבל: שמנו לב שהגב' רובינשטיין לא אומרת כלום.

<אילאיל לבנת: רשת נעזרת לא מעט ברשות השנייה בשידורים של פרסומות.

<אילאיל לבנת: אין לנו שום בעיה שהסעיף יישאר, וכמו שהוצע כאן על ידי חברי הכנסת, אולי שווה לבחור איך הוא נשאר על כנו.

<אילאיל לבנת: מצד אחד, כל מה שקשור באתיקה אנחנו מברכים עליו, הסיוע והפיקוח של הרשות השנייה, ובפועל, בחיים היומיומיים, אף נעזרים בה במקרי קיצון.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אתה שומע מה הם אומרים?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הם "אף נעזרים בה".

<איתמר אביטן: איתן, אתה חייב לשמוע את זה.

<אילאיל לבנת: יחד עם זאת, אדוני, מעבר לנושאי אתיקה, כל מה שקשור – ואם ניתן לקרוא מהסעיף בעניין היקפם או עיתויים את נושא מגבלת הפרסום, שנגיע אליו בסעיף 85 – אני מבקשת להדגיש שעמדת רשת היא שבעולם תחרותי אין מקום למגבלות על זמן פרסום.

<אילאיל לבנת: לא יכול להיות שייקחו 40 דקות בפריים טיים ויחייבו אותנו.

איתן כבל: נגיע לזה שם ונדבר על זה.

<אילאיל לבנת: זאת אומרת שאנחנו אומרים שמבחינה אתית אין לנו שום בעיה עם פיקוחה של הרשות השנייה בנושא הזה.

<אילאיל לבנת: כל דבר שנוגע במסחריות ובתחרות – עמדתנו ידועה.

עיסאווי פריג': איתן, למה מחקו את זה אם לערוצים אין עניין?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא יודעת, באמת שאלה טובה, לא ברור.

עיסאווי פריג': מעניין מה עומד מאחורי זה.

איתן כבל: עיסאווי, זה לא חשוב, באמת שלא.

עיסאווי פריג': לי זה חשוב.

עיסאווי פריג': מה הפרינציפ שעומד מאחורי זה?

איתן כבל: עיסאווי, עזוב את זה, זה באמת לא חשוב.

עיסאווי פריג': זה חשוב.

איתן כבל: עיסאווי, אני אסביר לך אחר כך.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<שרית הכט: אני רק רוצה להצטרף למה שאמרה כאן חברתי המלומדת מרשת בנושא הסעיף הזה, פחות בנושא 85 אבל זה לעניין אחר.

<שרית הכט: בנושא הזה אנחנו מצטרפים אליהם.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<דבורה קמחי: בניגוד לעמדת שתי חברותי, אנחנו תומכים בהשארת הסעיף הזה על כנו.

<דבורה קמחי: אנחנו כן חושבים שיש מקום גם בעידן של תחרות – ונגיע לזה גם בהקשר של סעיף 85 – להשאיר בידי הרשות השנייה את הסמכות לקבוע גם את היקפם ועיתויים.

עיסאווי פריג': מעניין אותי.

איתן כבל: עיסאווי, לא כל דבר חייב שיהיה בגוף הטקסט.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הוא צודק אבל.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: שאלה טובה, הוא כל כך צודק.

<איתמר אביטן: הוא כל כך צודק בשאלה שלו.

עיסאווי פריג': מעניין אותי, אני מת לדעת למה.

<רעיה עדני: אני רוצה לענות.

איתן כבל: אני ארשה לך.

איתן כבל: קודם כל, גברתי יושבת-ראש הרשות השנייה, שני דברים: דבר ראשון, לא כל דבר הוא קונספירציה.

איתן כבל: אני עכשיו ברצינות אומר, לא סתם דהרתי ודחפתי, אני קצת ותיק פה בעסק ויודע מה מסודר לכל אחד בתצרף.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, עמדת האוצר היא עמדה עקבית שנאמרה עוד בטרם – אין לה קשר לשום עניין, אני מכיר את העמדה הזאת עוד לאחור.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לעיסאווי.

איתן כבל: במקרה הפעם זה לא הסתדר לערוצים עם התפיסה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש עוד כמה סעיפים שלא הסתדרו, יש עוד כמה סעיפים.

איתן כבל: מר חריש, בבקשה.

<ליאור חריש: אחרי ששמענו את העמדה של אחיותינו הגדולות מהטלוויזיה אני רוצה להגיד מספר נקודות.

<ליאור חריש: ראשית, חשוב לנו להדגיש, כל הרפורמה הזאת וכל ההקלה הזאת בתחום הרגולציה, לא זו בלבד שהיא לא הגיעה מתחנות הרדיו האזוריות, אלא אנחנו אפילו לא ידענו על התיקונים המוצעים בהצעת החוק הזאת.

<ליאור חריש: בדרך אגב גילינו את התיקון הזה וביקשנו להצטרף מאחר ולתיקונים האלה יש השלכות ישירות גם עלינו, כך שזו לא היתה יוזמה שלנו.

<ליאור חריש: חשוב לנו להדגיש לעניין עמדת תחנות הרדיו האזוריות - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא שומעים אותך, אני חושב שמאוד כדאי שהיושב-ראש ישמע את מה שאמרת.

איתן כבל: תיקחו עוד אנשים מבחוץ כדי לשכנע אותנו עוד, אני כבר הבנתי את העניין הזה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הוא פשוט אמר דבר מאוד חשוב ולא שמת לב כי דיברת אז רציתי שתשמע את מה שהוא אמר.

איתן כבל: אני עוד מנסה להיזכר בדברים שאמרת בוועדת קיש.

עיסאווי פריג': הוא מדבר לא אלינו, לפרוטוקול הוא מדבר.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא השתנה כלום, כמו שאתה יודע.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא השתנה, אני עקבית.

<ליאור חריש: אז, כאמור, אדוני, חשוב לנו קודם כל להדגיש שלא יזמנו ואפילו לא ידענו על הרפורמה המתכוננת שמשפיעה עלינו במישרין.

<ליאור חריש: עכשיו, כשהצטרפנו אליה, אני אומר לאדוני: לנו, כמו גם לזכייני הטלוויזיה, יש מערכת יחסים מצוינת עם הרשות השנייה גם בכל מה שקשור לפרסומות וגם בדברים אחרים.

<ליאור חריש: אני חושב שמערכת היחסים המצוינת הזאת נובעת בהרבה מהמקרים בגלל הפרסונות הרלוונטיות שנמצאות ברשות השנייה בתקופה כזאת או אחרת, כי בעבר – אני לא אכנס לתקופות ספציפיות – היו לנו קשיים מאוד מאוד גדולים בנושא של רגולציה, גם בנושא של פרסומות וגם בתחומים אחרים, כשהרשות היתה עם מדיניות של יד יותר קשה, שבשנים האחרונות ירדה.

<ליאור חריש: לעניין המקרים הספציפיים שאנחנו מדברים פה עליהם, אני חושב שחשוב להבדיל, כמו שזכייני הטלוויזיה אמרו, בין שני דברים: בין היקף הפרסומות וזמני השיבוץ שלהן, לבין הפיקוח על התכנים של הפרסומות.

<ליאור חריש: בכל מה שקשור לזמני הפרסומות ולמשך הזמן שניתן להקציב לתשדירי פרסומת בשידורי רדיו וטלוויזיה, אני מבקש להזכיר פה שגם אנחנו, גם זכייני הטלוויזיה וגם גופי שידור נוספים, חולקים את אותה עוגת פרסום והשינויים בדברים האלה משליכים גם על כלי התקשורת האחרים.

<ליאור חריש: החשש שלנו הוא שבמידה ותישבר המערכת הרגישה הזאת של היקפי הפרסום בטלוויזיה, ברדיו, בעיתונות, בכלי תקשורת רדיופוניים אחרים, תהיה בוקה ומבולקה.

<ליאור חריש: אנחנו מאוד מאוד לא מתלהבים לדבר הזה.

<ליאור חריש: מצד שני, נכנס מתחרה חדש שתופס נתחים מאוד מאוד גדולים בעוגת הפרסום ואין עליו שום רגולציה.

<ליאור חריש: אולי את הרציונל הזה שפה מנסים להבין מסביב לשולחן לגבי - - -

איתן כבל: מי השחקן החדש?

<ליאור חריש: אנחנו מדברים על פרסום דיגיטלי, בעיקר פייסבוק וגוגל, שפשוט מתחרים בנו ללא שום מגבלות, לא על התכנים - - -

איתן כבל: מר חריש הוא האחרון שאומר את זה, לא כי אתם לא צודקים, כי אתם פשוט גוזלים לנו זמן כל פעם שאתם חוזרים על האמירה הזאת.

איתן כבל: הוועדה לקחה את זה לתשומת לבה.

איתן כבל: לא סתם מי שהוביל את העניין הזה – אחד הדיונים הראשונים שקיימנו כשנכנסתי לתפקידי היה בעניין הזה ואנחנו לא מתכוונים לרדת מהנושא הזה בכלל.

<ליאור חריש: אז אנחנו קוראים להשוואת הרגולציה בין גופי השידור, כולל אלה שמפרסמים במדיה הדיגיטלית.

<ליאור חריש: לגבי הנושא של תכני הפרסומים עצמם, אנחנו כמובן מסכימים שצריך להיות פיקוח של הרשות השנייה על תכני הפרסומים.

<ליאור חריש: אנחנו חושבים שיש מקום להפחית את מידת ההתערבות בתכנים.

<ליאור חריש: אני רוצה רק לתת דוגמה אחת פשוטה של מקרה שבאחת התחנות הספציפיות נתקלנו בו – לא בתקופה של הרשות הנוכחית, לא הרבה אחורנית אבל נתקלנו בו – פרסום של מקרה של דוגמנית שפרסמה ברדיו תשדיר שבו היא העידה שהיא הצרה היקפים בעקבות ניתוח שהיא עברה.

<ליאור חריש: נתבקשנו להמציא הוכחה שאותה דוגמנית באופן ספציפי באמת הצרה את ההיקפים.

<ליאור חריש: קיבלנו ממנה אישור כתוב שהיא אכן ניסתה את הטכנולוגיה והצרה את ההיקפים והשאלה הבאה שנתבקשנו להוכיח היא איפה.

<ליאור חריש: אז אני חושב שיש באמת איזשהם גבולות בנושא הפיקוח גם על התכנים שצריכים להיות.

<ליאור חריש: פה יש מקום כן להקל ולתת, בעיקר במצב של תחרות ללא שום מגבלות במדיה הדיגיטלית, פה כן אפשר ללכת לקראתנו ולהשאיר אולי דווקא את הנושאים היותר מרכזיים ורגישים, של בריאות ציבור, של אלכוהול, לרשות השנייה.

<ליאור חריש: תודה.

דב חנין: אני שוב פונה אליכן, נציגות האוצר, אני מקווה שהאזנתן בקשב רב גם לדברים של עו"ד חריש, שמבחינתי משפט מאוד חשוב שכדאי לא לפספס אותו הוא שאנחנו מתעסקים בשוק די קטן בסופו של דבר, ואם השוק היה אינסופי אז אפשר להגיד שאתה מוריד רגולציה ייכנסו עוד גורמים וכל המערכת תתעשר וכדו', בשוק יחסית קטן ומוגבל, כשאתה מוריד רגולציה, יכול להיות שאתה מוביל לקריסה מוחלטת של השוק.

דב חנין: יש על זה הרבה כתיבה – אתם אנשי משרד האוצר – יש על זה הרבה כתיבה כלכלית, אנחנו צריכים להביא את זה בחשבון שהתוצאה עלולה להיות ההפך ממה שאתם רוצים, במקום שוק משגשג יהיה שוק שלא יעבוד בכלל.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר מילה, אני אומר את זה גם לחברי חריש, לכולנו, אני כל הזמן חסיד של האיזונים.

איתן כבל: מצד אחד אני מבין את מה שאתה אומר, מצד שני, בדיוק על סמך הדברים שלך, אתה לא יכול לשים את ידך מי יהיה היושב-ראש הבא ברשות השנייה.

איתן כבל: הרי בוא נגיד את האמת, אינני אוהב את הסעיף הזה בניסוח שלו, ואני חושב שביטאתי את דברי, אבל הכוונה היא שאי אפשר שהמערכת תחיה על פי גחמה של מי התמנה.

איתן כבל: אם יש את יוליה היום, היתה אווה קודם, לפני אווה – הכוונה שלי כאן היא לדבר אחד: שהחקיקה אמורה להיות עשרת הדיברות, אחר כך יש את 70 הפנים לתורה.

איתן כבל: חשוב כן, אני עדיין אומר לחברים שלי, שיהיה איזה מסד של כללי משחק שלא נתון לכך שאתה מרוצה היום, אתמול לא היית מרוצה ומחרתיים תבוא ותצעק פה: אני לא מוכן יותר לקבל את זה כי הגיע איזה מישהו שהוא אולטרה שמרן.

איתן כבל: זו לא שהחקיקה אמורה עכשיו לגרום לכך שאתה מסתובב עם פלס וכל הזמן אנחנו מסדרים את הפלס, אבל כן אני מצפה שנקבע איזשהן אמות מידה.

איתן כבל: אתה מייצר אמות מידה שאחר כך גם יותר קל לרשות לפעול על פיהן.

איתן כבל: עשינו את זה בחוק מוניות שירות.

איתן כבל: אתה מגדיר את אמות המידה, אחר כך מתיישב השר, משרד התחבורה, וצריך להכין על בסיס זה את התקנות.

איתן כבל: אותו דבר אני חושב שראוי כאן, כי עכשיו זה סבבה – אני אומר את זה לעיסאווי, אני אומר את זה לדב, אני אומר את זה לפולקמן ואני אומר את זה גם לעצמי – זה צריך להיות במקום שאתה לא תלוי רק במי שיגיע.

איתן כבל: הרוח שלנו אומרת התערבות איפה שזה נדרש ובמה שזה נדרש.

איתן כבל: זה מה שחשוב.

איתן כבל: בבקשה, רעיה.

בשתי נקודות: הדבר השני שרציתי להגיד הוא שהדוגמה שהביא עו"ד ליאור חריש היא אחת רק.

בשתי נקודות: היום הסעיף מנסח לרשות השנייה סמכות מאוד מאוד רחבה להתערבות בסגנון ובתוכן, שגם לא ברור אם יש לה את הסמכות.

בשתי נקודות: אני לא בטוחה שהרשות השנייה היא זאת שצריכה להכריע האם הניתוח הצליח, האם הניתוח נכשל, יש משרד הבריאות, יש חקיקה מקבילה שקיימת, יש אנשי מקצוע בתחום הזה, ואני חושבת שזה נכון שזה יישאר בידיים של גורמי המקצוע בתחומים האלה.

בשתי נקודות: אני כן חושבת שבעולמות של אתיקה בטלוויזיה זה תחום ההתמחות של הרשות השנייה ולכן היא צריכה להמשיך ולפקח.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: נעשה דיון מה זה אתיקה, נעשה דיון.

<רעיה עדני: לכן התוכן הרחב – לא, אבל אתיקה – כן.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, היתה פרסומת לאחרונה, אני ישבתי בבית, הבנות שלי היו כי זה היתה בשעה – פרסומת של בר רפאלי ואח שלה.

איתן כבל: אני הרגשתי, מעבר לקבס שאחז אותי, גם את העניין הזה, אלוהים, שימו את זה בשעות - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הרשות השנייה, כידוע לי, טיפלה בנושא הזה, טיפלה בפרסומת הספציפית, הגבילה שעות.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני חייבת להגיד לכם באמת, יש לרשות השנייה נציב תלונות הציבור, אתם צריכים לראות עד כמה אנחנו מרגישים את דופק הציבור דרך התלונות שאנחנו מקבלים, וחבל מאוד שהאוצר לא מגיע ואומר: תראו לי מה קורה.

עיסאווי פריג': אבל האוצר לא התייחס לסגנון ולתוכן, התייחס לאתיקה.

איתן כבל: אתיקה זה סגנון ותוכן.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כן, אז זהו, אתה מבין?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הם משאירים לנו - - -

איתן כבל: בבקשה.

<אלעד מלכא: אני אתייחס ברשותך, אדוני, לשלוש נקודות לעניין שלשמו התכנסנו:

<אלעד מלכא: אני כרגע רוצה לציין שכבר אושרה חקיקה חדשה בכנסת שבאה ואומרת שסמכויות הרשות השנייה ייגעו בנוגע לאתיקה ולהגינות בנושא שידורים באופן כללי.

<אלעד מלכא: נראה בעיני תמוה ולא קוהרנטי בתוך החוק שהחוק יחמיר יותר בשידורי פרסומות מאשר בשידורים כלליים, ולכן אני רוצה להצביע פה, אם הסעיף הזה לא מאושר, על איזשהו דיסוננס בתוך החוק עצמו במידה וזה הולך לכיוון הזה.

<אלעד מלכא: זו נקודה ראשונה.

<אלעד מלכא: נקודה שנייה, אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה על ידי הרדיו האזורי בנוגע לשוק הפרסום.

<אלעד מלכא: להבנתי, מדובר פה בשני תתי-שווקים שונים, שוק הרדיו המקומי הוא הרבה יותר ממוקד, הוא לא באמת מתחרה בשוק הטלוויזיה ואני לא באמת מאמין שייווצרו כתוצאה מהשינויים הללו איזשהם שינויים באיזונים בין שני הכוחות הללו.

<אלעד מלכא: זה שוק ממוקד וזה שוק שנוגע לכולם באופן הרבה יותר רחב.

איתן כבל: אבל זה כן מה שיכול להשפיע על חסויות.

<אלעד מלכא: על חסויות זה יכול להשפיע בצורה אבל יותר מינורית.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לזה כרגע, זו דעתו.

עיסאווי פריג': זה משפיע.

<אלעד מלכא: נקודה אחרונה שאני רק ארצה לציין – נוצר כאן איזשהו מצב שבגלל שיש תקנות ישנות אז אומרים: בואו תסבירו למה התקנה לא טובה ואז נוריד אותה.

<אלעד מלכא: אני אומר: רגע, שניה, העולם כל כך השתנה ב-30 שנה הללו שבואו ננסה להבין למה התקנה הזו נצרכת ואז נשאיר אותה.

<אלעד מלכא: תודה.

איתן כבל: היועץ המשפטי, בבקשה.

<אופיר ביתן: קודם כל, הסעיף הזה מדבר גם על סגנון ותוכן.

<אופיר ביתן: כולם פה מתמקדים במגבלות על זמן, שזה סעיף אחר בהמשך, אני מניח שנגיע אליו - - -

איתן כבל: אני לא מסכים כי הערוצים ועוד איך התייחסו לזה והוסיפו ואמרו שלגבי משך הזמן תהיה התייחסות בסעיף 85 כמדומני.

איתן כבל: היא אמרה שהם ירחיבו בהקשר שלו.

<אופיר ביתן: נכון, ושם תהיה את ההתייחסות שלנו לעניין הזמן.

<אופיר ביתן: לעניין הסעיף הספציפי הזה ולגבי האתיקה, אם קיימת או לא קיימת, שני דברים: קודם כל, בסעיף הזה יש כל מיני נושאים כמו סגנון ותוכן שאם נכנסים לאתיקה או לא נכנסים לאתיקה, להגיד את זה באופן חד חד משמעי – אני לא יודע להגיד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יאמר לזכותה של היועצת המשפטית של הוועדה, היא כבר לחשה לי את זה קודם אבל תבורך.

איתן כבל: מיכל, בבקשה.

<מיכל גרוס: אני רציתי לתת דוגמה, כמו שאתה נתת דוגמה, ולהמחיש אולי דרך זה כמה זה חשוב אפרופו תוכן של פרסומת.

<מיכל גרוס: היתה פרסומת, לא בזמן האחרון, של מחסני תאורה, שבה הוצג קשיש, נכה, שיושב ולידו עומדת בחורה צעירה בלונדינית שמחכה כביכול לסוף עונה, זאת אומרת שמחכה שהאיש ימות.

<מיכל גרוס: זה עניין שצריך להתערב בו?

<מיכל גרוס: אני שואלת.

<מיכל גרוס: חומר למחשבה.

<מיכל גרוס: אנחנו, את הפרסומת הזאת הספציפית, פסלנו לשידור.

<מיכל גרוס: אנחנו לא ממהרים לפסול פרסומות, אנחנו עושים ישיבות מאוד מעמיקות כדי לחשוב אם צריך לפסול פרסומת או לא, או אם לשנות אותה ולנהוג באופן מידתי.

<מיכל גרוס: זו אתיקה, זה סגנון וזה תוכן, לא רק אתיקה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: רעיה, לי ברור דבר אחד – שהנוסח כפי שהוא מובא, כאן בשום פנים ואופן לא עובר אותי.

איתן כבל: הוא לא עובר אותי.

איתן כבל: כל אחד כאן נתן את החלק שלו בתמהיל.

איתן כבל: אנא, נשב ונדבר על זה, תהיו קשובים, אם צריך גם תבואו בדברים עם מי שצריך.

איתן כבל: אנחנו לא נפעל היכן שלא נדרשת פעולה.

איתן כבל: כן, מיכל.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני יכולה להגיד בכובעי כמפרסמת – יוליה, תקשיבי – שלפעמים הם מאוד קשים אבל הסמכות שלהם, אני חושבת שצריך שהיא תהיה.

<מיכל רפאלי-כדורי: אני חושבת שמדי פעם הם מגזימים בה אבל הרבה פעמים בנושא של אמת בפרסום ודברים כאלה יש מקום לגוף הזה, אבל אולי במידה אחרת.

<מיכל רפאלי-כדורי: יוליה, הייתי חייבת לסייג כי יהרגו אותי.

איתן כבל: מיכל, אני חייב להגיד את הדברים מהמקום הזה – כשאני מדבר על איזון אני רוצה שכן תהיינה אמות מידה שאתן תתכתב הרשות.

איתן כבל: זה עושה את העבודה בגדול.

<מיכל רפאלי-כדורי: למרות שאמרתי את מה שאמרתי אני עדיין אגיד שאם תהיינה פרסומת בסלקום, בפרטנר, באמזון, בנטפליקס, לא יהיה מי שיפקח עליהן – ומי ישמור על הילדים שם?

איתן כבל: אני גם רוצה לעשות הסדרה בעניין הזה.

<מיכל רפאלי-כדורי: גם הילדים שלהם הם אזרחים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, למה זה לא מגיע עכשיו, בחוק ההסדרים?

איתן כבל: גברתי הגיעה באיחור, אני לא חוזר על מה שאמרתי.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: גברתי פה כבר חודשיים.

<מיכל רפאלי-כדורי: אפשר לעשות נושא חדש, מה יש?

<מיכל רפאלי-כדורי: כבר עשיתם נושאים חדשים, ראינו את זה.

עיסאווי פריג': למה לא? מעניין.

עיסאווי פריג': למה לא?

איתן כבל: אבל, עיסאווי, כבר אמרתי את הדברים בפתיחה, הקדשתי לזה דיון שלם – הם יאלצו להביא את זה, לא תהיה להם ברירה.

איתן כבל: הם גם בעד וגם הם יאלצו להביא את זה, סמוך עלי.

עיסאווי פריג': זה שני משפטים להוסיף – זה חל על סלקום ופרטנר.

איתן כבל: לא, עיסאווי.

איתן כבל: עשו לי טובה, בואו לא נוריד גם את המקצועיות של עצמנו.

איתן כבל: אני סיכמתי את העניין הזה ואני חוזר ואומר, מיכל, כדי לא לבזבז את הזמן, אני חוזר גם בשביל חברי עיסאווי, תהיה הסדרה של העניין הזה ואני אומר זאת בצורה מפורשת - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: מילים כמו חול ואין מה לאכול.

איתן כבל: תודה רבה, אני מודה לגברתי.

<מיכל רפאלי-כדורי: לא, זה לא אתה, זו הממשלה.

איתן כבל: עזבי, מיכל.

איתן כבל: הקשבתי, לא רק שמעתי, גם הקשבתי.

איתן כבל: בואו נמשיך, הלאה.

איתן כבל: שזה אומר?

<אסתי פלדמן: זה סקרי הצפייה.

<אסתי פלדמן: זה הסעיף על תפקידי המנהל ברשות השנייה שמדבר על סמכותו לקיים סקרי צפייה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זה לא מצחיק לגעת בסעיף הזה?

איתן כבל: תני לה קודם כל להסביר, אני עוד לא הבנתי מה זה.

איתן כבל: יוליה, גם בואו לא נגזים – אני אומר את זה גם לחברים שלי – אנחנו לא רוצים שיהיה לנו אח גדול.

איתן כבל: זה לא שהרשות השנייה עד היום עשתה את עבודתה - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אבל להגיד מה צריך לעשות מנהל זו לא התערבות בוטה של הממשלה בתאגיד והוא תאגיד עצמאי?

איתן כבל: רעיה, בבקשה.

<רעיה עדני: אני לא חושבת שצריכה להיות הוראה בחוק שזו תפקידה - - -

עיסאווי פריג': מה כתוב במקור בסעיף?

<רעיה עדני: בסעיף כתוב שהמנהל אחראי לניהול השוטף של ענייני הרשות ותפקידיו, בין היתר, יהיו לקיים במועדים שייקבעו סקרי צפייה והאזנה לשידורים ולהודיע ברבים את תוצאות הסקרים.

<רעיה עדני: זה מה שרשום במקור בסעיף, שאנחנו מציעים לבטל.

<רעיה עדני: אני חושבת שביטול הסעיף לא אומר שאסור לרשות השנייה לקיים סקרים אבל זה לא אומר שזה התפקיד שלה על פי חוק.

<רעיה עדני: היום, הרשות השנייה, כחלק גם מהסעיף הזה, חברה בוועדת המדרוג, שזו הוועדה שבודקת את הרייטינג ויש עליה הרבה שאלות.

<רעיה עדני: אנחנו לא חושבים שיש מקום של הרגולטור להיות חבר בוועדת המדרוג ושאין זה תפקידו לקבוע כמה צופים צפו בכל תוכנית, בכל שעה.

<רעיה עדני: יש בשביל זה שוק מסחרי שהוא חבר בוועדה הזאת וזה התפקיד שלו לאסדר את עצמו.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זה לא קשור לזה, אתם לא מבינים את הסעיף אפילו.

<רעיה עדני: האופן שבו אנחנו רואים את עבודת הרגולטור הוא לא לאסדר את השוק מסחרית אלא לאסדר את - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה זאת אומרת, רעיה?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא הבנתי.

עיסאווי פריג': תני לנו לשמוע אותה, יוליה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני פשוט מתפוצצת.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זו התערבות בוטה כל כך - - -

איתן כבל: יוליה, זה לפי תור.

חי שגב: והם ישלמו פחות כסף גם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: ברור, בגלל זה הם רוצים, את מבינה?

איתן כבל: יוליה, בבקשה.

איתן כבל: רצית להגיד משהו?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הזוי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גברתי, בבקשה.

חי שגב: אני יושבת בשקט היום וגם אתמול, בין היתר מפני שאני מחויבת להחלטות הממשלה ומנועה מלהביע עליהן ביקורת, ועם זאת אני רוצה להתייחס לנושא שנדון כאן כי זו לא החלטת ממשלה ואני אתייחס באופן ספציפי לעניין ההצעה של המדרוג.

<קריאה: הוא בהחלט החלטת ממשלה.

חי שגב: אוקיי, גם אם זו החלטת ממשלה אז אני רוצה להגיד דעה מקצועית, אם היושב-ראש ירשה לי רק.

איתן כבל: גברתי, אני עומד על כך שאת תגידי דעה מקצועית.

חי שגב: עובר לתפקידי זה שימשתי כמנכ"לית הוועדה הישראלית למדרוג שבע שנים, ואני רוצה לשאול: כשהגעתם למסקנות שהגעתם, על בסיס מה הגעתם?

חי שגב: האם ביצעתם עבודה?

חי שגב: האם בדקתם את מבנה מדידת הרייטינג?

חי שגב: את התמחור של מערכת הרייטינג?

חי שגב: כי מה שאתם מציעים, לא זו בלבד שיש בו כדי לפגוע במפעל הרייטינג אלא יש בו גם כדי להשית עלויות כלכליות נוספות על גופי השידור שחברים היום בוועדה ואני חשבתי שהמטרה היא להפחית מהנטל הכלכלי על גופי השידור, אז אני אשמח שתאירי את עיני איך זה עושה את זה.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה.

עיסאווי פריג': לפני שאני מביע את דעתי אני מבקש לקבל, כבוד היושב-ראש, התייחסות לוועדת המדרוג ולקבל עליה הסבר בכמה דקות.

איתן כבל: אוקיי, מי יודע לתת את זה?

חי שגב: אני באמת אשתדל להסביר את זה בצורה מאוד מקצועית.

חי שגב: ועדת המדרוג היא הוועדה שמופקדת על מערכת מדידת הרייטינג בישראל.

חי שגב: הוועדה הזו פועלת מתחילת שנות ה-90' והיא פועלת - - -

איתן כבל: מי חבר בה?

חי שגב: חברים בה גופי השידור הברודקסטרים, כל גופי הטלוויזיה שמשדרים פרסומות - שזה אומר הברודקסטרים וגם הערוצים הייעודיים שמשדרים פרסומות – חברים בה גם הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, תאגיד השידור הציבורי, הטלוויזיה החינוכית וגם נציג של איגוד הפרסום ומשקיף של איגוד השיווק.

חי שגב: כלומר, כל גורמי השוק שעוסקים בפרסומות, גם בצד של הרגולציה, גם בצד של המסחר וגם בצד של המפרסמים.

חי שגב: בעבר גם המועצה לשידורי כבלים ולוויין היתה חברה בגוף.

חי שגב: המבנה הזה הוא לא מקרי.

חי שגב: אגב, גם מפתח המימון של המערכת הזאת, שהיא מערכת מאוד יקרה, מתחלק פחות או יותר שווה בשווה בהתאם למפתח שמוסכם על חברי הוועדה.

חי שגב: זה גוף דו-מהותי שמעצם טבעו משכלל - - -

עיסאווי פריג': מכוח איזה חוק הוא עובד?

חי שגב: מכוח יסודו, הוא לא מכוח חקיקה ראשית.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אין אלטרנטיבה נכון להיום, זה הגוף הראשי.

רועי פולקמן: מכוח הסכמה בין השותפים.

חי שגב: מכוח הסכמה בין השותפים והוא מאזן בין האינטרסים - - -

עיסאווי פריג': אין חקיקה מחייבת.

רועי פולקמן: לא, זה לא בהגדרה, זה לא סטטוטורי.

חי שגב: ותפקידו לאזן בין האינטרסים הציבוריים באמצעות נציגי הציבור ובין הגופים המסחריים.

חי שגב: להוציא את הגוף הציבורי, בעיני, זה למוטט את כל מערכת האיזונים והבלמים, ובטח אין פה כדי לשרת את האינטרס הציבורי.

חי שגב: אם כבר, הייתי מציעה להוסיף, להחזיר בחזרה, את המועצה לשידורי כבלים ולוויין, שגם היא בעבר נשאה בנטל, אבל דעתי לא נשאלה בעניין הזה.

עיסאווי פריג': תודה לד"ר יפעת על הבהרת התמונה.

עיסאווי פריג': את אומרת שזה לא גוף על פי חקיקה, לא גוף סטטוטורי, גוף שהוקם על ידי גופי הפרסום אבל זה בעצם קובע לחברות איפה לפרסם ומה לפרסם, כי זו ועדת המדרוג שקובעת את כל המחירים, נכון?

חי שגב: זה קובע את המטבע.

חי שגב: למיטב ידיעתי, וידיעתי תקפה ללפני ארבע שנים, כן, גם הציבור הערבי וגם ציבור דוברי הרוסית בישראל מובא בחשבון הסטטיסטי שמרכיב את מבנה הפאנל.

עיסאווי פריג': זה כתוב בפרוטוקול

חי שגב: אני עומדת מאחורי הדברים שלי.

עיסאווי פריג': כי למיטב ידיעתי – לא מוחלט.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: עכשיו אתה עושה דיון האם ועדת מדרוג - - -

עיסאווי פריג': שאלתי שאלה ללא שום קשר.

עיסאווי פריג': יש השלכות של ועדת המדרוג בחקיקה הזאת?

איתן כבל: לא, זה לא קשור, זה לא החוק הזה בכלל.

איתן כבל: אני רוצה דווקא לגעת בנקודה שהחוק מתייחס אליה.

איתן כבל: אני אגיד לך את דעתי, איך אני רואה את זה, יכול להיות שאני טועה, אני רק אומר את דברי בקול.

איתן כבל: ועדת המדרוג קמה כדי לאזן את היחסים בין גופי התקשורת לבין השוק הפרטי או השוק הציבורי.

איתן כבל: דהיינו, כמו שאמרת, היא קובעת את המטבע.

איתן כבל: זאת אומרת, למשל, עיסאווי בכובעו הקודם, יש לו גוף מסחרי והוא רוצה לדעת איפה שווה לו להשקיע, אם יש לו מוצר איקס, האם כדאי לו באחד הערוצים, באיזו שעה שווה לו.

איתן כבל: לכל דבר יש מחיר – יש הבדל אם זה בפריים טיים, המחיר של זה קשה, אם זה אחרי תוכנית וכו'.

איתן כבל: כל הדברים האלה ברורים.

איתן כבל: אני שואל את עצמי – הרי הגופים הציבוריים בכלל צריכים להיות בתוך התהליך הזה כי בסוף בסוף אין מי שישמור על השמנת יותר מאשר הם.

איתן כבל: אני לא רוצה עכשיו להיכנס לתוך הדיון הגדול, אני לא רוצה להגיד ערוצים – אני לא אנקוב בשמם, אם הם ירצו הם יגידו את זה לבד – שטוענים שהמדידה איננה מדידה הוגנת.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לזה כי זה לא הדיון סביב עניין המדרוג וזה לא הסעיף.

איתן כבל: עיסאווי לקח אותנו - - -

עיסאווי פריג': אני קורא – בדיוק שלחו לי את הכתבה על העניין הזה – שהערבים לא נמצאים שם.

איתן כבל: יפה, אבל זה לא הדיון שלנו.

עיסאווי פריג': שמעתי, רציתי להבין איפה אני יכול - - -

איתן כבל: בגלל זה אפשרתי לך.

איתן כבל: עדיין לא ברור לי למה בכלל זה מקומו של הגוף הציבורי להתעסק עם העניין הזה.

חי שגב: קודם כל, אין פה תשובה מוחלטת, כי יש מדינות, כגון אמריקה, שבהן באמת הרגולטור לא לוקח חלק במערכת המדידה, לעומת זאת, במרבית מדינות אירופה, ובראשן אנגליה, הרגולטור מוביל, גם לוקח וגם מוביל – אפילו למעלה מכך, הוא מוביל את מערכת המדידה – וזה משני טעמים:

חי שגב: טעם אחד שהוא טעם מאוד עקרוני, שנוגע לכך שרייטינג הוא לא רק עניין כלכלי ומסחרי, רייטינג הוא עניין שמגדיר תרבות, הוא עניין שמגדיר גיבורי תרבות ולכן יש עניין שהרגולטור יהיה שם כדי לוודא שזה נעשה בצורה מקצועית ואובייקטיבית.

חי שגב: ברמה הפרקטית, למשל, ככל שיש בעיה כפי שהעלה אותה חבר הכנסת עיסאווי פריג', זה בהחלט תפקידה של מערכת האיזונים והבלמים שבמסגרתה כן שליחי הציבור צריכים להבטיח שהמדידה תהיה אובייקטיבית.

איתן כבל: ואם למשל יסתבר שהמגזר הערבי לא נמדד אז מישהו פה לא עושה את עבודתו.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זו בעיה, צריך לטפל בזה.

עיסאווי פריג': מי הרגולטור שצריך לעבוד מולו, מעניין אותי.

איתן כבל: כן, יוליה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני רוצה להגיד שני דברים, זה לא קשור למה שאנחנו דנים כרגע אבל זה בסופו של דבר חשוב - - -

עיסאווי פריג': נכון.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא, לא מה שאתה אומר.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הנושא של ועדת מדרוג זה נושא כאוב ובאמת צריך לבדוק אותו ולראות מה עושים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: השאלה שלי היא האם כשבא משרד האוצר ומבקש להוריד את הסעיף הזה הוא מתכוון למדרוג, או שהוא מתכוון באופן כללי שאסור לנו כרשות לעשות סקרים?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יכול להיות שאנחנו כרשות מחר נחליט לעשות סקר שאולי יתמוך בוועדת מדרוג או יעשה בדיקה נוספת - - -

<אסתי פלדמן: זה בסדר גמור.

<רעיה עדני: לא, זה לא סעיף שאוסר.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה שקורה לדעתי, אדוני היושב-ראש - - -

רועי פולקמן: מותר להם לעשות סקרים?

<רעיה עדני: בטח.

רועי פולקמן: יוליה, מותר לכם.

רועי פולקמן: שאלנו את זה.

רועי פולקמן: אני גם חשבתי שזה לא מפרש את זה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז לא צריך להוריד - - -

<רעיה עדני: לא, זה לא התפקיד שלכם, אבל בהחלט מותר לכם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז למה להוריד?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני רוצה להגיד לך משהו אחר, אדוני היושב-ראש, אני מתרעמת כבר תקופה, ומנכ"ל הרשות השנייה בפועל שנמצא בגוף הזה כבר שנים רבות, מגיע פעם אחר פעם למשרד האוצר ומבקש ממנו להפסיק את הסאגה שאנחנו ממומנים על ידי גופי שידור.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה שעושה משרד האוצר – מוריד לנו את הסעיפים על מנת לבוא ולהגיד שלא צריך תקציב כזה גדול.

עיסאווי פריג': נכון.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז בואו נסתכל לדברים בעיניים ונגיד למה הם מתערבים כל כך.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כל מה שהם צריכים לעשות זה לממן את הרשות השנייה ככל גוף רגולטורי במדינת ישראל.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זו אנומליה שקשת, רשת, ערוץ 10, מממנים אותנו, הרדיו מממן אותנו ואנחנו עוד צריכים לבוא ולעשות רגולציה עליהם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז את כל הסעיף הזה כתבו אך ורק לתקציב.

איתן כבל: יש לי בקשה, יוליה, וזו פעם אחרונה שאני מבקש ממך – את כל מה שיש לך לומר על ההתנהלות של משרד התקשורת - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא תקשורת, אמרתי אוצר.

איתן כבל: אין לי בעיה עם זה, אני תומך בה - - -

עיסאווי פריג': והיא צודקת.

איתן כבל: אבל זה לא המקום.

איתן כבל: שתואיל גברתי לקבוע פגישה עם השר ולומר לו את הדברים האלה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אדוני, קודם כל, נאמר.

רועי פולקמן: גם האמירות הכלליות נאמרו.

רועי פולקמן: יוליה, הן חשובות אבל עברנו אותן, עכשיו אנחנו בפרטים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני רק מסבירה למה הם רוצים להוריד את הסעיף, לא צריך לגעת בו.

איתן כבל: חברים, לגבי ועדת המדרוג – אם הכנסת הזאת תחזיק אנחנו נקיים דיון אחרי חזרתנו בעניין הזה.

עיסאווי פריג': אנחנו נקיים דיון בתחילת המושב הבא בוועדת מדרוג?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: אני עדיין, את האמת, חצוי.

איתן כבל: שמעתי כאן את העמדות והדעות, אני חצוי.

איתן כבל: עדיין אין לי עמדה חלוטה בעניין הזה, כי מצד אחד, אני אומר: סליחה, בכל הכבוד לך, יוליה, אם זה נמדד כך או נמדד כך, אם את שואלת אתי באינסטינקט, זה לא תפקידה של הרשות השנייה.

איתן כבל: בכל הכבוד.

איתן כבל: באמת אני אומר.

איתן כבל: יש פה גופים מסחריים – הרי זה עניין מסחרי גרידא כדי להסדיר את השוק מבחינה מסחרית.

איתן כבל: מצד שני, את מה שהייתם אמורים לעשות לא עשיתם, שלשמו אתם שם – כדי לוודא למשל שהמגזר הערבי והמסורתי, כמו שכתוב, האם הוא יימדד או לא יימדד.

איתן כבל: יש כאן איזה סוג שמבחינה מעשית, מקצועית: מה זה עניינכם?

איתן כבל: יש שוק שמתנהל, יש תחרות בתוך השוק, יותר, פחות, אם ערוץ 2, 12, 13, או 14, ייחשבו שמישהו עושה להם סיבוב על הראש – והרי יש פה קרבות כל הזמן, כל אחד מאתנו מכיר את זה, כן מדדת, לא מדדת, תשנה, לא תשנה, המדידה הנכונה, המדידה לא הנכונה.

איתן כבל: אבל אני עולה מדרגה ואומר:

איתן כבל: אם כבר שמנו אתכם שם אז איך יכול להיות ש-2018 ולמרות זאת - - -

<דבורה קמחי: אני רק רוצה להבהיר משהו – הציבור הערבי כן נמדד במסגרת המדידות שוועדת המדרוג מקיימת.

<דבורה קמחי: הבעיה נמצאת במקום אחר.

<דבורה קמחי: יש קטגוריה אחת לכלל האוכלוסייה וקטגוריה שנייה לאוכלוסייה יהודית ושוק הפרסום מתנהג לפי הרייטינג שמתייחס לקטגוריה של האוכלוסייה היהודית.

<דבורה קמחי: זאת הנקודה אני חושבת שחבר הכנסת התכוון.

עיסאווי פריג': אני מודה שאת מכוונת אותי יותר נכון.

עיסאווי פריג': אני ושכנים שצופים בערוץ 2 או 10 לא נחשבים לצורך רייטינג.

<דבורה קמחי: לא נחשבים לכסף.

עיסאווי פריג': לכסף לא נחשבים.

<דבורה קמחי: נכון.

איתן כבל: זו האמת.

עיסאווי פריג': צר לי מאוד.

איתן כבל: מיכל, במשפט, משהו שיעשיר אותנו.

<מיכל גרוס: ועדה סופר חשובה שהוקמה במועצת הרשות השנייה, ועדת לבדיקת נראות נשים בטלוויזיה המסחרית, למשל – איך בלי הסקרים האלה היינו מגיעים לתוצאות כלשהן?

<מיכל גרוס: ואנחנו עובדים בתור רגולציה עם המפוקחים שלנו ומצליחים לעשות שינוי.

איתן כבל: אפשרתי לך, זה לא קידם אותי.

איתן כבל: השאלה שעומדת בפנינו היא לא אם עכשיו זה או זה או ההוא.

איתן כבל: בעיקרון, מה לגוף ציבורי להיות חלק ממערכת שהיא מסחרית נטו?

איתן כבל: זאת שאלה אמיתית.

איתן כבל: לא באתי עכשיו מהבית עם איזו עמדה שמשנה לי מי יודע מה, ממש לא.

<שירה גרינברג: רק רצינו לחדד שכמובן עצם מחיקת הסעיף מאפשר לרשות השנייה לבצע סקרים לצורך תפקידיה כפי שהם מוגדרים בחוק.

איתן כבל: ברור, כבר הבנו שאין הכוונה להמעיט את פעילותה אלא להגדיר שבנושא של המדרוג – בואו נתקדם, הלאה.

<אסתי פלדמן: סעיף 46 מדבר על שידורים אסורים.

<אסתי פלדמן: כל מה שעשינו בתיקון הזה זה בעצם להשוות לעניין חומר תועבה את ההסדר שקבוע בחוק התקשורת להסדר שאנחנו רוצים שיהיה קבוע בחוק הרשות השנייה.

<אסתי פלדמן: כלומר, העתקנו את ההסדר היום שנמצא בסעיף 6כה לעניין חומר תועבה והכנסנו אותו לכאן.

<אסתי פלדמן: במקביל גם אנחנו מציעים למחוק את פסקה (4), שאומרת: "הפרת איסור שקבעה המועצה בכללים לפי הוראה אחרת של חוק זה".

<אסתי פלדמן: כלומר, שהפרת איסור אחר של החוק לא תיחשב כשידור אסור.

<אסתי פלדמן: היא תהיה אסורה לפי אותו סעיף.

<אסתי פלדמן: זאת ההצעה.

עיסאווי פריג': אז מה שכתבתם כאן זה ממש העתק-הדבק שלקחתם משם?

<אסתי פלדמן: ממש העתק-הדבק.

איתן כבל: עיסאווי, אני לא רואה שום בעיה עם הסעיף הזה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש פה בעיה.

<אופיר ביתן: יש בעיה.

<אופיר ביתן: קודם כל, בעצם המחוקק פה בא ונותן לכללים שלנו סוג של תוקף ובא ואומר ששידור בניגוד לכללים הוא שידור אסור.

<אופיר ביתן: אני לא מבין כל כך למה מלכתחילה צריך להתערב בזה.

<אופיר ביתן: גם בדברי ההסבר שלכם - - -

איתן כבל: יש לי בקשה אליכם, הרי מה העניין?

איתן כבל: מצד אחד, קודם נלחמנו פה, נשכבנו על הגדר כדי שחס וחלילה לא תיפול שגגה שמישהו יעשה איזה פרסום שהוא אסור.

איתן כבל: בא המחוקק ואומר: אני רוצה להגדיר את אמות המידה, את הפלטפורמה שאחר כך עליה אתם תוכלו לייצר את אמות המידה.

איתן כבל: דרך אגב, זה ויכוח שמתקיים בין רגולטורים לבין המחוקק מאז ומעולם, עם המחוקק של חברת חשמל, של המים, כל אחד בא ואומר: לי כבר יש לי את הרגולציה שלי, למה אתה קובע?

איתן כבל: אני לא.

איתן כבל: יש חוזקות של החקיקה שמייצרות את הבסיס שעליו אתה מתכתב בכללים שנמצאים אצלכם.

איתן כבל: זה לא בא לייתר.

איתן כבל: הוא בא ואומר: זה הבסיס שעליו אנחנו מניחים את זה.

איתן כבל: זה דבר שהוא גם נכון, אני רואה אותו ומנסה לעשות אותו.

איתן כבל: אם לא, כל גוף אומר: אני כבר עשיתי את העבודה שלי.

איתן כבל: אני רוצה להצביע על זה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה עשית עם הסעיף הקודם – הצבעת עליו?

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: היית פה.

איתן כבל: לא הצבעתי.

איתן כבל: אני רוצה להצביע על הסעיף הזה, תקריאי איזה סעיף זה.

<אסתי פלדמן: פסקה (4) בחוק התוכנית הכלכלית, בתיקון לסעיף 46 לחוק הרשות השנייה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי שבעד ירים את ידו.

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

<אסתי פלדמן: "(5) סעיף 48 – בטל;" סעיף 48 מדבר על סמכות המועצה ליטול פרקי זמן מיחידות שידור של בעלי הרישיון.

<אסתי פלדמן: זה כחלק מהרעיון שאנחנו מבקשים שהרשות השנייה לא תתערב בתוכן, בזמנים.

<אסתי פלדמן: כחלק מהמדיניות שלנו לבטל את ההתערבות בזמני שידור ובתוכן - - -

איתן כבל: מה אתם מתכוונים בפרקטיקה של חיי היומיום?

<אסתי פלדמן: שהסנקציה שיש היום לרשות השנייה בנטילת זמני שידור - - -

איתן כבל: את זה הבנתי.

איתן כבל: הכוונה שלי - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זו לא סנקציה.

איתן כבל: אני רוצה להבין בדיוק מה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הם אפילו לא מבינים מה שהם אומרים.

איתן כבל: את לא נותנת לה להסביר.

איתן כבל: אני פה לידה ואני מנסה קודם כל שהם יסבירו מה נאמר, אף אחד לא יגיד מילה לפני שהבנו מה הם רוצים.

איתן כבל: הם יסיימו להסביר – כל אחד יביע את עמדתו החכמה יותר, החכמה פחות, אבל יביע את עמדתו.

איתן כבל: בבקשה, שירה, אני רוצה להבין איך זה עובד בפרקטיקה.

<שירה גרינברג: אנחנו רוצים להגדיר כאן שזה לא חלק מהכלים שיהיו לרשות ליטול פרקי זמן מיחידות השידור של בעלי הזיכיון לטלוויזיה, שהיום זה בעלי הרישיון.

<שירה גרינברג: אנחנו חושבים – וזה גם נאמר, אם אתם זוכרים, גם בוועדה שקיימנו לזה לפני מספר שבועות – שזה לא לעידן של 2018 שרשות שנייה תוכל להשתלט על השידורים עכשיו של ערוצים מסחריים - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: למה אבל את מסבירה את כ"להשתלט"?

<לאה ורון: ולעשות בהם מה?

איתן כבל: יוליה, אני לא יודע לעבוד כך.

איתן כבל: יוליה יקירה, חברה שלי, עוד פעם אחת אני מוציא אותך החוצה, בי נשבעתי.

איתן כבל: אני לא אעשה לך הקלה יותר.

איתן כבל: אני אוציא אותך כי לפני שאת מבינה אני צריך להבין כי אני צריך להצביע, ואם גברתי מפריעה לי להבין את תצאי החוצה.

איתן כבל: תודה.

<שירה גרינברג: היא לא מוגבלת כאן לעשות את זה לגבי נושא מסוים, זה לגבי מה שהיא מצאה לנכון היא יכולה ליטול - - -

איתן כבל: אני רוצה את העזרה שלך.

איתן כבל: את נותנת לי הסבר טכני, הסבר טכני לא עוזר לנו, לחברי הכנסת.

איתן כבל: אני רוצה שתתני לי דוגמה שמתכתבת מהמציאות של החיים.

איתן כבל: למשל, אנחנו עכשיו צופים באחד הערוצים, תסבירי לי איך הסעיף הזה מתכתב עם תוכנית כזו או אחרת.

איתן כבל: אני עכשיו מתארח אצל עיסאווי, שנינו צופים בטלוויזיה, מה קורה?

עיסאווי פריג': מה אפשר לה קודם ומה יאפשר לה אחרי זה?

<שירה גרינברג: היא רשאית להיכנס ולשדר שידורים מטעמה, היא רשאית להורות מה ישודר שם באותו פרק זמן.

איתן כבל: זה סעיף שהוא מאוד משמעותי לערוצים ומאוד משמעותי גם לרשות, צריך למצוא כאן את נקודת האיזון ואני אסביר למה אני מתכוון כדי שכולנו נבין במה דברים אמורים.

איתן כבל: זה לא סעיף משחק, זה סעיף מסחרי וצריך להבין אותו.

איתן כבל: למשל, יש הודעה דרמטית של מאן דהוא ויודעים שבדקה הזו כולם ממתינים מול המסכים, תבוא הרשות השנייה – לקחתי דוגמה קיצונית, נכון, אבל זה רק כדי לסבר את האוזן – ותגיד: זה הזמן שמתאים לי לעשות פרסום על עבודתה הנהדרת של הרשות.

<אסתי פלדמן: אני חושבת שדווקא הערוצים יוכלו להסביר בדיוק באופן מפורט מתי הרשות נוטלת זמני שידור ומשדרת דברים מטעמה.

איתן כבל: הבנתי, ותודה שאתם עוזרים לי.

איתן כבל: חשוב לי שחברי הכנסת יבינו כי זה סעיף שבו אחר כך יוליה תשב על חברי הכנסת, ובצדק מבחינתה, והערוצים ירצו להסביר איך הם נפגעים כתוצאה מההתנהלות הזאת.

איתן כבל: אני יודע, הערוצים יהיו השלב הבא.

<שירה גרינברג: היא אומרת להפנות את תשומת לבכם לסעיף 50, שאומר שבמקרי חירום או מטעמים של ביטחון המדינה רשאית הרשות להורות לשדר הודעות.

<אסתי פלדמן: להרגיע את הפריצות לשידורים.

<שירה גרינברג: לכן, בנושא של חירום יש לה סמכות, בזה לא.

איתן כבל: לא לזה התכוונתי, זה לא מה שמעניין אותי.

איתן כבל: חברות וחברים, אני לא מדבר בפריצות של מלחמה ולא אזעקה, זה לא מעניין אותי.

<שירה גרינברג: זה נושאים אחרים.

איתן כבל: אין ויכוח.

איתן כבל: אף אחד לא התווכח.

<שירה גרינברג: בדיוק, את זה גם אין כוונה לשנות.

איתן כבל: אני מדבר על השוטף, על היום-יום.

איתן כבל: עיסאווי ואני צופים בטלוויזיה, מחכים להודעה של ראש הממשלה למשל.

איתן כבל: בעיני הרשות זו הזדמנות, למשל, חשוב להציג לבוא ולהגיד כמה היא עושה.

איתן כבל: באים הערוצים ואומרים: סליחה, זה אחלה זמן בשבילנו עכשיו לפרסם פרסומות או לעשות פעולה שלנו, התערבות של הרשות מתי ואיפה ייקבע – לא מקובלת עלינו.

איתן כבל: לפני שאני מאפשר ליוליה לומר את הדברים כדאי שקודם כל נקשיב לערוצים המסחריים שיאמרו את עמדתם.

עיסאווי פריג': לפני יוליה והערוצים.

עיסאווי פריג': אני עכשיו, לאט לאט – אני שקוף אתך – מתחיל להבין את החוק, החוק הזה זה ללכת על הראש של הרשות השנייה.

עיסאווי פריג': אם כך, יוליה, אני מתפלא למה לא הגעת אלי וישבת אתי להסביר לי.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אתה צודק.

עיסאווי פריג': איתן, עם כל הכבוד, החבר'ה נלחמים על החיים שלהם.

עיסאווי פריג': החוק הזה בעצם חוק של הרשות השנייה – בטל, בטל, בטל, צמצום, צמצום, צמצום.

עיסאווי פריג': זה מה שאני מבין.

עיסאווי פריג': עכשיו דברים מתחילים להסתדר לי.

<שירה גרינברג: החוק נועד להתאים לדעת הממשלה את הרגולציה הקיימת – שהיא רגולציה ארכאית לדעת הממשלה – לעידן של היום.

איתן כבל: זה קיצוני מידי, מה שאתה אומר.

איתן כבל: עיסאווי, בוא נהיה גם קצת הגונים כי גם אנחנו צריכים לחשוב מה נכון לציבור, לא מבחינתה של הרשות.

איתן כבל: אני מציע לך, לי, לכל חברי הכנסת, לחשוב לא מה נכון לרשות או מה נכון לערוצים המסחריים, מה משכלל ועושה את העבודה הכי נכון לך ולי כשאנחנו יושבים כאזרחים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה נכון לציבור.

איתן כבל: אמרתי חזור ואמור בפתיחת הדברים, הצעת החוק הזו מורכבת משלושה אדנים: אחד, כבלים ולוויין, שינוי חבילת בסיס – שזו אולי הדרמה הכי חשובה שאני מקווה בתוך החוק הזה; דבר שני, ביטול המש"ב והעברת האפשרויות לערוצים; הנושא השלישי הוא ענייני רגולציה שנוגעים לרשות השנייה.

איתן כבל: אלה שלוש הרגליים, אני לא מביע עמדה עכשיו בעד - - -

<איתמר חרמון: ולמועצה, הרגולציה של הרשות השנייה ושל המועצה לשידורי כבלים ולוויין.

איתן כבל: כן, לזה התכוונתי.

איתן כבל: אלה שלוש הרגליים המרכזיות.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לנו פה, זה לא מעניין אותי עכשיו מה הרשות חושבת כרשות, חשוב לי האם השתכנענו שפעולה כזו או אחרת פוגעת בעבודתה של מה שאנחנו חושבים שצריך, או שהדברים שנאמרים כאן בהצעה הם הנכונים, וההפך, הם פותחים שוק, מייצרים תחרות ועושים את הדברים נכון יותר.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<נגה רובינשטיין: אני מייצגת את 10, רשת וקשת.

<נגה רובינשטיין: תראו, זה מוזר בעיני שבכלל יש דיון אמיתי בסעיף, אני אסביר למה.

<נגה רובינשטיין: כותרת הסעיף היא "שידורים מטעם הרשות".

<נגה רובינשטיין: אנחנו אפילו לא מדברים על תאגיד השידור הציבורי, אנחנו מדברים על ערוצים מסחריים שרכשו בהרבה כסף בסוף את זמן השידור, זה הקניין שלהם לתקופה זמנית, לשכירות מוגבלת, מה שלא תגיד, אבל איזה היגיון יכול להיות שלא מדובר בהודעות חירום או משהו אחר שהרשות תרצה למסור את דבריה?

<נגה רובינשטיין: הדוגמה שנתת היא הנותנת שברור שאסור שהרשות תהיה במקום הזה.

<נגה רובינשטיין: לרשות אין שום תפקיד להביע את עמדתה, לקדם את ערכיה.

<נגה רובינשטיין: תפקידה הוא לקבוע רגולציה, לא להיות גורם משדר.

<נגה רובינשטיין: זה מביא את הרגולטור, שגם ממומן על ידי הערוצים המסחריים, ועכשיו גם יכול להביע את עצמו, לקדם את ערכיו, רעיונותיו ורצונותיו על הפלטפורמה של הערוצים המסחריים, למקום שאסור שהכנסת תרצה להביא את הרגולטור אליו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: חבר הכנסת עיסאווי, תחשוב שעכשיו קבעתי אתך פגישה ואני מבקשת להסביר את הסעיף הזה.

עיסאווי פריג': אבל יש היגיון במה שהיא אומרת.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש היגיון, אבל רגע.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני רוצה להתחיל כבר עכשיו ולומר שכשמדובר על 2% שידור אני חושבת שזה מוגזם ביותר.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני אומרת את זה כיושבת-ראש הרשות השנייה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני לא חושבת שהרשות השנייה צריכה לגזול 2% מזמן שידור של טלוויזיה מסחרית.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני כבר אומרת שזה סעיף שהיה צריך לתקן אותו מבחינת האחוז ומבחינת הכמות.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: עכשיו אני רוצה להגיד לך למה הסעיף הזה כל כך חשוב ולמה אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, לא להצביע עליו היום ולחכות, אדוני היושב-ראש, להזמין לכאן גופים שהרשות השנייה עשתה אתם ג'וינט ונצ'ר.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: עד לא מזמן, לפני כחודש, הופיע סרט מדהים, פשוט מדהים, בסינמטק, שכל הסרט נעשה על ידי חירשים ואילמים, סרט פיצ'ר אמיתי של 30 דקות.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הכסף לסרט הזה – הועבר סכום מסוים, כ-200,000 שקל אם אני לא טועה, מהרשות השנייה לקרן גשר, וקרן גשר הביאה במאצ'ינג עוד כספים ממקומות אחרים ונעשה סרט של אנשים עם צרכים מיוחדים.

רועי פולקמן: יוליה, אבל זה התפקיד של משרד התרבות להגיד שיש קרן ליצירה ישראלית.

רועי פולקמן: מצוין, שתהיה קרן ליצירה.

רועי פולקמן: למה זה תפקיד - - -

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: תן לי לסיים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני רק אענה למה שאמרת – מה שאתה מציע זה שאנחנו עכשיו נחפש את האחראיים.

רועי פולקמן: לא, יש אותם, למה לחפש?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אם הם היו אז הם היו עושים את הסרט והם לא עשו.

רועי פולקמן: עושים.

רועי פולקמן: מה, אין קרן לקולנוע?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אז אני מציעה, אדוני היושב-ראש, מעבר לסרטים מהסוג הזה, היתה פה הצעה של גב' רובינשטיין שצריך לעשות את זה בתאגיד והיא צודקת, צריך לעשות את זה גם בתאגיד.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אבל אני חייבת להגיד, בלי לפגוע – ואני ממש אוהבת את התאגיד, אני חושבת שהם עושים עבודה לא רעה – בלי לפגוע בתאגיד, הרייטינג שלהם כשהם בשיא, זה הרייטינג של ערוץ 2 ו-10 במכובה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לכן, לפעמים כדאי - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: וזה כשאת בעד מישהו, יוליה, זה כשאת רוצה לעזור למישהו.

איתן כבל: יוליה, אני רוצה עכשיו שתראי לי איך את פוגעת.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני אגיד לך איך אני פוגעת.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני באמת רוצה לחזור על מה שאמרתי – זה היה בבדיחות דעת, באמת התאגיד עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

איתן כבל: משתדל לפחות.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: באמת הוא משתדל ואני חייבת להגיד שאני, כיושבת-ראש הרשות השנייה, באמת אוהבת לראות שם חלק מהדברים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אמרתי את זה בבדיחות דעת ויכולתי לתת גם דוגמה אחרת, שערוצים 22 ו-10, שכרגע בחשוך, בכבלים ולוויין, יש לו יותר רייטינג משם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יכולתי גם להגיד את זה.

איתן כבל: אולי תשדרו שם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה שאני אומרת הוא שלפעמים צריך כן לבוא לאותן הפלטפורמות - - -

איתן כבל: העניין ברור.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: שניה, אדוני, עוד נקודה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: הנקודה הנוספת שלא דיברתי עליה, אדוני היושב-ראש, היא תשדירים לטובת הציבור.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש לנו את האפשרות לאפשר לגופים מסוימים, כמו - - -

<נגה רובינשטיין: יש לפ"מ.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: נו, בבקשה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: יש לפ"מ, יש פה, יש שם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: תשדירים לטובת הציבור כנגד האלימות - - -

עיסאווי פריג': אבל היא טוענת שזה לא תפקיד הרשות השנייה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כמו שאמרתי קודם, חבר הכנסת עיסאווי, זה בדיוק שעכשיו תתחיל לחפש את הגוף המתאים.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: מה לעשות שעד כה מי שעשה - - -

איתן כבל: תודה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: רגע, דבר אחרון.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני מאוד מבקשת לא להצביע על הסעיף הזה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני אומרת כבר שאנחנו כרשות צריכים להוריד את האחוז שכתוב בחוק כי באמת הוא מוגזם, זה 176 שעות, אבל מה שאנחנו כן מבקשים הוא לזמן לפה את הגופים האלה, כמו קשת - - -

איתן כבל: אני לא מזמן אף אחד בעניין, נמצא לזה פתרון בלי לזמן.

איתן כבל: איתמר, בבקשה.

<איתמר אביטן: אני רוצה רק לציין שעוד פעם אנחנו רואים הטבות – כי הורדה של זמן שידור בעצם זה עוד הטבות לתאגידים – וזה בדיוק מה שאני מדבר עליו - - -

עיסאווי פריג': לערוצים.

<איתמר אביטן: כן, ברור.

<איתמר אביטן: כי אם המדינה לקחה אחוז או שניים ואמרה שזה לטובת, על בסיס זה הם קיבלו את הרישיון.

<איתמר אביטן: כל פעם אני בא ואומר את זה.

<איתמר אביטן: הנה, האוצר, עוד הטבה, איפה אנחנו?

<איתמר אביטן: איפה אנחנו בסיפור הזה?

<איתמר אביטן: כל הטבות שמגיעות לתאגידים ולא באים ומדברים עלינו, זה בדיוק מה שאני אומר כל הזמן.

איתן כבל: איתמר, אתה יודע מה אתה עושה?

איתן כבל: אני בעדך הרי, אתה לקחת - - -

<איתמר אביטן: הטבות לתאגידים - - -

<נגה רובינשטיין: זה ממש לא, איתמר.

איתן כבל: איתמר, פה באמת "המשכיל בעת ההיא יידום".

איתן כבל: אפילו – אפשר להגיד את זה בהפוך על הפוך – אתה כאילו פוגע בעצמך.

<איתמר אביטן: לא יכול להיות שמשרד האוצר מביא הצעות רק לטובת התאגידים.

איתן כבל: לא, זה שני דברים שונים לחלוטין.

<שירה גרינברג: זו דאגה לציבור, דאגה לציבור.

<איתמר אביטן: למה אתם לא משמיעים שקשת יבואו וישמרו על זכויות עובדים?

<שירה גרינברג: כי זו דאגה לציבור וזה לא קשור אליך.

<איתמר אביטן: בסדר, שירה, תכניסו סעיף שמדבר על זכויות עובדים.

<שירה גרינברג: זו דאגה לציבור ולא יכול להיות שאתה תעיר הערות שאינן קשורות אליך.

<איתמר אביטן: סעיף אחד של זכויות עובדים לא הכנסתם.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: איזו דאגה לציבור?

איתן כבל: איתמר, בעניין הזה פספסת לטעמי.

איתן כבל: בבקשה, דב.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חברים, אני מאוד בעד לחזק את הרגולטור אבל אני חושב שרגולטור באמת צריך להתעסק ברגולציה.

דב חנין: אני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני השתכנעתי מההנמקה של עו"ד רובינשטיין.

דב חנין: גם לארגוני היוצרים אני רוצה לומר שאנחנו אלה שבאים ורוצים לחזק אתכם מול גופי השידור, אנחנו גם צריכים לאפשר לגופי השידור לפעול, ולעבוד ולהסיר מהם דברים שהם מיותרים.

דב חנין: אני חושב שאם יש צורך, למשל, לחזק מבחינה תקציבית את גופי הרגולציה של הרשות השנייה, צריך לעשות את זה אבל הדרך היא לא בלהפוך אותם לגוף משדר.

דב חנין: אני חושב שזו טעות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: משפט קצר, עו"ד חריש.

<ליאור חריש: שני משפטים קצרים, אדוני.

<ליאור חריש: ראשית, אני מבקש להזכיר, זה חל גם על תחנות הרדיו, הסעיף הרלוונטי, ואני חושב שאם אין הצדקה בטלוויזיה קל וחומר שבתחנות רדיו אזוריות לא צריכים להיות שידורים מטעם הרשות.

<ליאור חריש: ולמה שאמר חברי, אני רק רוצה להגיד שהמצב הוא בדיוק ההפך, זאת אומרת, במצב שבו הרשות נוטלת זמן שידור מהזכיינים היא חוסכת מהם את הצורך להשקיע בזמן השידור הזה עצמו.

<ליאור חריש: זה בדיוק המצב ההפוך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, אסף, משפט.

<אסף אמיר: אני רוצה להגיד שאנחנו בתוכנו חלוקים בדברים האלה, כי פעם היה שם כסף, פעם היה כסף להפקות, היום אני לא חושב שכבר יש את הכסף, אז זה לכאן ולכאן, זה לא חד-משמעי.

איתן כבל: אני רוצה לומר את הדבר הבא – אנחנו חייבים פה למצוא את האיזון.

איתן כבל: אין מצב שאני הולך אתכם בעניין הזה.

איתן כבל: אני חושב שצריך למצוא את הניסוח, ונשב על זה, שכן תינתן לכם האפשרות, אבל אין מצב שזה יהיה בניסוח הזה.

איתן כבל: אין סרט כזה.

איתן כבל: זה כבר ממש אקסטרים.

איתן כבל: זה היה שסעיף כזה זה לא לעניין.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני מסכימה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אני אתך, אני גם אמרתי את זה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני מעלה את זה להצבעה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: לא, רגע, אבל - - -

איתן כבל: אנחנו ניתן לזה פתרון לא בסעיף הזה.

עיסאווי פריג': אבל תיתן לה פתרון.

איתן כבל: אני אנסה לתת פתרון, אמרתי.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי שבעד הסעיף ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: הלאה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אבל יהיה פתרון.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אמרת שיהיה פתרון, נכון?

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: כי רעיה לא הבינה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: היא אמרה ביטול ואנחנו דיברנו על למצוא פתרון.

איתן כבל: בינתיים אני לא הצבעתי על דברים שמאוד משפיעים עליכם אז תני לי את הקרדיט.

עיסאווי פריג': יהיה פתרון בחקיקה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: תודה רבה, סומכת עליכם.

<אסתי פלדמן: זה סעיף הסנקציה.

<אסתי פלדמן: הסעיף הזה מתכתב עם סעיף 85 - - -

איתן כבל: ברור, עם הסעיף העיקרי שביטלנו.

<אסתי פלדמן: נכון.

<אסתי פלדמן: עוד לא הגענו לסעיף 85 אבל הוא מדבר על הפרסומות, אז אנחנו מבקשים להתאים את זה לאותו תיקון.

<אסתי פלדמן: כלומר, כעת כבר לא יהיה ניתן ליטול פרקי זמן של פרסומות אלא אנחנו מתקנים את זה ואומרים שיהיה ניתן להגביל.

<אסתי פלדמן: בסעיף קטן (ב)(1) יש תיקון בעקבות הערת היועצת המשפטית לוועדה שלא פורסם לכם וזה מה שקראתי: "בזמני שידור של תשדירי פרסומת ומשכם".

איתן כבל: הערוצים, יש לכם התייחסות?

עיסאווי פריג': אבל היא אמרה שזה קשור לשאר הסעיפים שדילגנו עליהם.

איתן כבל: לא, עוד לא הגענו לזה, זה בהמשך.

איתן כבל: מה שאילאיל התייחסה אליו בדבריה.

<אסתי פלדמן: עוד לא הגענו לזה, סעיף 85.

איתן כבל: בבקשה, עו"ד חריש.

<ליאור חריש: אדוני, אנחנו מתנגדים לסעיף הזה.

<ליאור חריש: ראשית אני מבקש להגיד לעניין הנושא של נטילת זמני השידור.

<ליאור חריש: נטילת זמני שידור כבר בפועל לא קיימת.

<ליאור חריש: היום, ברגע שיש לרשות את הסמכות להטיל עלינו עיצומים כספיים, הנושא הזה של נטילת זמני שידור לנו הוא חסר משמעות, הוא לא עוזר.

<ליאור חריש: אפילו עדיף לנו שישאירו את זה מכיוון שאם יש כבר אופציה שיהיה סעד שיתנו לנו במקום עיצום כספי נטילת זמני שידור, הוא יהיה פחות חמור עלינו.

<ליאור חריש: לגבי הנושא של הסמכת הרשות להגביל את זמני השידור של תשדירי פרסומות, אני לא מבין בשביל מה לבטל לנו את זמני הפרסום ולהשאיר משהו אמורפי כללי שמאפשר אפילו לא בחקיקה ראשית אלא בכללים של הרשות לקבוע מגבלות שעוד יכולות להיות יותר גרועות מהמגבלות שיש לנו היום.

<רעיה עדני: זה סעיף סנקציה.

<ליאור חריש: אבל את מחליפה את סעיף הסנקציה בסמכות לרשות - "הרשות ראשית לקבוע הגבלת זמני שידור של תשדירי פרסומות".

<רעיה עדני: נכון, במקום ליטול.

<רעיה עדני: רק במקום ליטול.

<אסתי פלדמן: היתה לה אפשרות ליטול.

<רעיה עדני: והיום היא מגבילה.

<ליאור חריש: אבל זאת הסמכה לקבוע מגבלות על זמני הפרסום - - -

<אסתי פלדמן: למי שהפר הוראה, כסנקציה.

<ליאור חריש: אז מזה משתמע שיש גם סמכות שרלוונטית לסעיף 85 לקבוע מגבלות על זמני הפרסום, כמה מותר לפרסם.

<רעיה עדני: לא זה לא מגיע לכאן.

<אסתי פלדמן: תקרא את הסעיף.

<ליאור חריש: אז צריך להבהיר את הניסוח הזה שזאת לא הכוונה.

<אסתי פלדמן: לא.

<אסתי פלדמן: הסעיף די ברור, פשוט תקרא את סעיף 49 יחד עם התיקונים.

עיסאווי פריג': הסעיף אומר במקום נטילה הגבלה, זה הכול.

<אסתי פלדמן: בדיוק.

<אסתי פלדמן: צריך לקרוא את זה בהקשר של הסעיף כולו – שלא תיקנו, אגב, רק תיקנו את המילים הרלוונטיות.

עיסאווי פריג': אני חושב, איתן, שאפשר.

<רעיה עדני: זה אך ורק סעיף סנקציה.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה.

איתן כבל: מי שבעד הסעיף ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הלאה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להעיר שאם המועצה מטילה הגבלה, מגבילה בעצם את זמן שידורי פרסומות, ובפועל הגוף מצפצף על הסנקציה הזאת, בואו נגיד כך, הסנקציה היחידה שנשארת אז היא בעצם הטלת עיצומים כספיים.

<אתי בנדלר: אני מזכירה שוב את מה שאמרתי באחת הישיבות בוועדת קיש, ואני חושבת שזה עלה גם בהקשרים אחרים בדיונים בוועדה, הנושא של עיצומים כספיים על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו מעוגן היום אך ורק ברישיונות.

<אתי בנדלר: זוהי למעשה סמכות שהרשות השנייה נטלה לעצמה והנושא אושר בעתירה שהוגשה על ידי גוף שידור ואושרה על ידי בג"ץ.

<אתי בנדלר: אני יכולה לומר מהניסיון שלי כאן בוועדה שכשיש עיצומים כספיים ועדת הכלכלה מקפידה על כל מילה, על כל תג, על שיקולי הפחתה ודנה בזה הרבה מאוד.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאם מדובר בתיקונים לחוק הרשות השנייה, הגיע הזמן שמשרדי הממשלה יתכבדו ויציעו נוסח לעיצומים כספיים שיעוגנו בחוק כדי שהכנסת תפקח על הנוסח של סעיפי העיצומים הכספיים בכל הספקטרום הרחב של הנושא הזה, ואסור להשאיר את זה כך שזה יהיה מעוגן רק ברישיונות.

<אתי בנדלר: ואם מדברים על תיקונים נוספים לחוק הרשות השנייה אני ממש פונה ומפצירה: אנא הכינו גם נוסח של עיצומים כספיים.

איתן כבל: אני מצטרף לעמדתה של היועצת המשפטית בעניין הזה.

<שירה גרינברג: משרד התקשורת יכול להתייחס לזה כי זה בתהליכי עבודה אצלם.

<אתי בנדלר: אני אשמח לשמוע, אנחנו דיברנו על זה כבר מספר פעמים.

<זיו גלעדי: יש טיוטה בתהליך עבודה מתקדם, אנחנו נמצאים - - -

איתן כבל: אתה מבהיל אותי כשאתה אומר "בתהליך עבודה מתקדם".

איתן כבל: זאת אומרת, זה כל כך מתקדם שכנראה לא יגיע בתקופתנו.

<זיו גלעדי: זה כל כך מתקדם שאנחנו מדצמבר נמצאים כאן בוועדה בדיונים רצופים.

איתן כבל: אני מבין את מה שאדוני אומר אבל אני לא יכול כל הזמן שכל אחד בא ואומר לי – אני מדבר ברצינות, אנחנו פה, זו העבודה.

<אתי בנדלר: יחד עם הצעת החוק של הטלת רגולציה על גופים שמשדרים שידורי טלוויזיה באינטרנט אפשר להביא - - -

איתן כבל: אתה רואה למה היא היועצת?

איתן כבל: תראה איזה רעיון.

<זיו גלעדי: והיישום של ועדת אייל.

<זיו גלעדי: יש לנו ערימה על השולחן.

איתן כבל: בבקשה, אדוני המנכ"ל.

<מימון מוני שמילה: בסוף יש מנכ"ל שקובע סדרי עדיפויות של כל מה שיש ואנחנו נשים את מה שהכי חשוב - - -

איתן כבל: אדוני רוצה שאני אזכיר לו את סדר העדיפויות שאנחנו נתנו לפרויקט הווי-פיי?

<מימון מוני שמילה: 6 דקות, אתה זוכר?

איתן כבל: נכון.

<מימון מוני שמילה: יותר חשוב?

איתן כבל: לא.

<מימון מוני שמילה: זה עדיף?

איתן כבל: אני אגיד לך למה אתה טועה – כי 6 דקות אני צריך במושב הזה, לזה יש לך זמן עד המושב הבא.

<מימון מוני שמילה: אז קודם 6 דקות.

איתן כבל: קודם 6 דקות, עד 6 דקות.

איתן כבל: זאת מהפכה אמיתית.

איתן כבל: אין הערות, אני רוצה לעבור להצבעה.

איתן כבל: מי שבעד ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הלאה.

<אסתי פלדמן: זה בהתאמה להצעה שלנו למחוק את סעיף 48 לגבי שידורי הרשות ולכן החובה לשדר בערוץ אחד תהיה לגבי אותם שידורים של בעל הרישיון ושידורי חברת החדשות.

עיסאווי פריג': אבל חברת החדשות שייכת לבעל הרישיון, למה צריך לסדר את זה?

<אסתי פלדמן: שהחדשות והשידורים יהיו בערוץ אחד.

עיסאווי פריג': אתי, מה הרעיון מאחורי זה?

עיסאווי פריג': חברת החדשות היא לא עצמאית, היא שייכת לערוץ.

איתן כבל: לא, היא חברה לכל דבר ועניין.

<שירה גרינברג: הסעיף המקורי מדבר על שידורי בעל הרישיון, שידורי חברת החדשות ושידורי הרשות, מכיוון שהורדנו את שידורי הרשות פשוט מוחקים את זה.

<אתי בנדלר: זה תיקון טכני.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את פסקה (7).

איתן כבל: מי שבעד ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: פסקה (8).

<אסתי פלדמן: התקיים אתמול דיון די נרחב בעניין המש"ב.

איתן כבל: על המש"ב אני אדבר אתכם אחר כך, אני צריך שתהיה לי את אותה סנקציה שאני רוצה לדעת.

איתן כבל: לגבי החקיקה אני אדבר אתכם אחרי זה אבל זה לא אומר שאני לא אתכם בעניין הזה.

איתן כבל: ברוח הדברים שדיברנו גם נשב, אני מקווה עם הרשות – אמרתי להם את זה, ביקשתי מהם לשבת אתכם – וגם הבעתי את עמדתי בפומבי, אבל אני רוצה שיהיה לי גם מנוף מולכם.

<לאה ורון: עו"ד גרוס העבירה את הרשימה של המטלות שיש על המש"ב.

איתן כבל: בואו נדלג על זה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זה משאב גדול אבל בגלל שזה הרבה כסף הם רוצים לסגור אותו.

איתן כבל: אני לא חושב שזה מהמקום הזה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: זה חלק מהתקציב.

<נגה רובינשטיין: אנחנו נוכל לקבל את הרשימה שהוזכרה?

<רעיה עדני: אנחנו לא קיבלנו אותה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: גם יש כנסת.

איתן כבל: זו לא הכנסת, עם כל הכבוד.

איתן כבל: כשנוח זה כנסת, כשזה לא נוח זו ממשלה.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לכם את הדבר הבא, הנה, אני פונה למנכ"ל ודרכך לשר, אני מוכן ללכת מידית למהלך של ברית המועצות שייתן לנו את הפתרון לכל העניין הזה, אבל אני אומר את זה גם לאדוני ואני מעביר את המסר מכאן – זה יהיה על אדני ברזל, לא עניין שאני אחשוב שמישהו רוצה לעשות סידור לעצמו.

איתן כבל: אם זה יהיה בהליך שאני יודע שזה על אדני ברזל ולא: אני אסדר לך את זה ואתה תסדר לי את זה – אני מוכן ללכת.

איתן כבל: רוצים – שתהיה ממשלה חדשה שתעשה מה שהיא רוצה, שתביא מה שהיא רוצה.

איתן כבל: אצלי, כל עוד זה במשמרת שלי אני לא אאפשר שזה לא ייעשה בדרך המלך, כיוון שזה אחד הדברים הכי חשובים, לא במובן שזה ישנה את מפת התקשורת בישראל, כי זה מונח לפתחנו.

איתן כבל: זה דבר שצריך לעשות אותו והממשלה מתרשלת מלעשות אותו, מפילבר – אני לא רוצה עכשיו שכל דבר כולנו נתחיל להגיד פילבר, אבל בעניין הזה גם כאן - - -

<מיכל רפאלי-כדורי: המשרד שינה את שם הוועדה ל"הוועדה המייעצת לשידורים", למה אתם לא אומרים את זה?

איתן כבל: חברים, הבנתי את מיכל אבל יחד עם זאת אני לא בעניין הזה.

איתן כבל: אני חושב שזה שני גופים שצריך כבר מזמן שימצאו תחת קורת גג אחת.

חי שגב: ב-2005 הממשלה כבר החליטה.

רועי פולקמן: כולה 13 שנה.

איתן כבל: דרך אגב, זה היה בהליך מאוד מאוד מתקדם בוועדה, עד שהבינו שפשוט – אני לא ביקשתי לקבוע מי יהיה – מישהו חשב שהעבודה פתאום נהייתה מקצועית מדי.

איתן כבל: ברגע שהבינו שהעבודה היא מקצועית מדי ואין לי עניין באדם כזה או אחר, החליטו שזה לא מסתדר להם, שאם נמשיך חס וחלילה בעבודה המקצועית זה יפגע במינוי של מי שרצו אז זה נעצר.

איתן כבל: הלאה, בואו נמשיך.

<נגה רובינשטיין: אנחנו נוכל רק לקבל את הרשימה של הרשות השנייה שהזכירו כאן?

<מיכל גרוס: הרשימה הזאת נועדה לחבר הכנסת ויו"ר הוועדה איתן כבל, לא לאף אחד אחר, ולחברי וועדת הכלכלה.

<נגה רובינשטיין: אבל היא סודית?

<נגה רובינשטיין: אנחנו פשוט לא מבינים מהו תקציב הרשות השנייה.

<מיכל גרוס: היא לא סודית, אנחנו יכולים לדבר על הפעילויות כאן באופן כללי.

<נגה רובינשטיין: אנחנו פשוט לא יודעים מהו תקציב הרשות השנייה כי יש תקציב של חמש שורות, לעומת תקציב רשות ניירות ערך, שהוא חמישה דפים.

<מיכל גרוס: אני בכלל לא נכנסת למספרים.

<נגה רובינשטיין: אנחנו היינו שמחים לדעת מה תוכן תקציב הרשות השנייה, פנינו בכתב ולא נענינו.

<רעיה עדני: אני מבקשת יותר מזה – אנחנו הממשלה, אנחנו מבקשים להעביר את רשימת הפעילויות.

<רעיה עדני: זה סודי, רשימת הפעילויות?

<מיכל גרוס: לא.

<מיכל גרוס: רשימת הפעילויות – בואו נדבר על זה פה.

<מיכל גרוס: אפשר לדבר על הפעילויות שהמוסד עושה.

<רעיה עדני: אני מבקשת לקבל את זה כתוב.

<רעיה עדני: סליחה, למה אתם לא מעבירים את זה לממשלה?

<רעיה עדני: הם אמרו שיש רשימות פעולות מאוד מאוד חשובות, שיעבירו לנו.

איתן כבל: חברים, תיבות פנדורה זה לא היום.

<נגה רובינשטיין: אבל אי אפשר להגיע לזה אף פעם.

<איתמר אביטן: הכול פה תיבות.

<אסף אמיר: יש פה התנגחות, כל דקה באה תיבה ומניחים אותה.

<רעיה עדני: זה הועבר לוועדת הכלכלה, יש סיבה שזה לא יועבר לממשלה?

איתן כבל: תודה, רעיה.

איתן כבל: אני אשקול זאת, אני אשן על זה בלילה.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, פשוט בגלל שרעיה מבקשת כרגע רק – אחרי שהחליטו כבר לסגור את המש"ב – להבין מה מש"ב עושה, אולי אם היא היתה מבקשת את זה קודם היא לא היתה רוצה לסגור את המש"ב.

<מיכל גרוס: בדיוק, סדר מוזר.

<רעיה עדני: אולי אם הייתם מעבירים לנו.

<מיכל גרוס: הסדר קצת מוזר.

<מיכל גרוס: מתי ביקרתם ברשות השנייה ושאלתם מה העבודה שלנו?

<מיכל גרוס: מי העובדים?

<מיכל גרוס: מה הם עושים?

<מיכל גרוס: מה אתם מבינים בכלל ברגולציה?

<נגה רובינשטיין: מיכל, למה אתם מסרבים להעביר לנו את התקציב של הרשות השנייה.

<רעיה עדני: למה אתם לא מעבירים לנו את התפקיד?

<רעיה עדני: איזה מין גוף סטטוטורי לא מעביר לממשלה את הפעילות שלו?

<מיכל גרוס: זה לא להאמין פשוט, הדבר הזה.

<מיכל גרוס: אחר כך אתה מתפלא שאנחנו מרגישים שרוצים לסגור אותנו.

<מיכל גרוס: זה שאתה פרנואיד לא אומר שלא רודפים אחריך.

<רעיה עדני: אתם גוף סטטוטורי ותפקידכם – למה אתם לא מעבירים לממשלה מה התפקיד שלכם?

<מיכל גרוס: מה זה "מעבירים" – את ביקשת אי פעם?

<מיכל גרוס: סתם אני אשלח לך ניירות עמדה?

<מיכל גרוס: אני יכולה להציף אותך בניירות עמדה.

<מיכל גרוס: אני יכולה להציף אותך בניירות עמדה, מדוע כל מה שהצגת כאן בנושא הפיקוח על פרסומות הוא חסר שחר.

<רעיה עדני: אני מבקשת לדעת למה אנחנו לא יכולים לראות מסמך שהעברתם לחבר הכנסת כבל, את יכולה לענות לי על זה?

<מיכל גרוס: אין דבר אחד כמעט במה שהצגת שמייצג את האינטרס הציבורי, למיטב ידיעתך, וכך גם בעניין של המש"ב.

<רעיה עדני: למה אני לא יכולה לראות - - -

<ניר שויקי: רעיה, יכול להיות שיש דברים שעושה המש"ב ואת לא יודעת עד היום?

<מיכל גרוס: המש"ב זה אינטרס ציבורי ממעלה הראשונה, כמו גם הפיקוח על הפרסומות, שהוא אינטרס ציבורי.

<מיכל גרוס: למי אתם דואגים?

<מיכל גרוס: אני אציף אותך בניירות עמדה כל יום אם את מעוניינת.

<ניר שויקי: מה שמטריד אותי הוא שהממשלה מקבלת החלטות, משרד האוצר, ואין לו את כל התשתית העובדתית, זה חמור ביותר.

<רעיה עדני: התשתית העובדתית היא סודית?

<רעיה עדני: לא ידענו שהיא סודית.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אתה מוכן לבקש מהם את המסמכים האלה לוועדה?

<מיכל גרוס: מה לא ידעת שיש?

<מיכל גרוס: את באה בטענות שלא העברנו ניירות עמדה?

<מיכל גרוס: אתם לא ביקשתם נייר עמדה.

<מיכל גרוס: אתם כינסתם ועדה למכרז של הפרטת עידן פלוס בלי לשים אותנו כחברים בוועדה הזו, זה ביזיון.

<ניר שויקי: מה שמטריד אותי זה שקיבלתם החלטה בלי שיש בידיכם את כל המידע.

<רעיה עדני: זה לא נכון.

<מיכל גרוס: זה צריך להטריד את כולם, את כל מי שיושב פה סביב השולחן.

<ניר שויקי: אני חושב שזה הדבר הכי חמור שנאמר כאן.

<רעיה עדני: אני רק רוצה להגיד שמשרד התקשורת ביקש לפני שלושה חודשים את הרשימה הזאת ולא קיבל אותה עד עצם היום הזה.

<ניר שויקי: מה הוא ביקש?

<ניר שויקי: מה הוא ביקש?

<רעיה עדני: את רשימת התפקידים של המש"ב.

<ניר שויקי: ממש.

<ניר שויקי: אף אחד לא ביקש.

<ניר שויקי: שקר וכזב.

<ניר שויקי: אתה ביקשת את רשימת התפקידים?

<זיו גלעדי: זה מביך, אתה אמרת לנו כבר פעמיים שיש מכתב מוכן שמחר הוא יוצא, באמת.

<ניר שויקי: אתה ביקשת את רשימת התפקידים?

<רעיה עדני: לאיתן כבל תוך יום הגיע מכתב.

<רעיה עדני: רק לנו, שלושה חודשים – כלום.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: סליחה, לשכת השר קיבלה מכתב, במכתב נכתב בצורה מאוד ברורה מה תפקידו של המש"ב.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אם משרד האוצר, ואתם ביחד, לא יודעים אבל אתם סוגרים, תסלחו לי מאוד, דרשני.

<רעיה עדני: זה לא שאנחנו לא יודעים, אנחנו מבקשים לקבל את הרשימה.

איתן כבל: אני מסכם.

<מיכל גרוס: הערה אחרונה, בבקשה, על דילול הרגולציה.

איתן כבל: לא, אני מתקדם, אני לא מצביע יותר.

איתן כבל: אני רוצה לפנות אליך, יוליה, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש בכל זאת שגברתי תעביר מסמך שאפשר יהיה להפיץ אותו, מהם התפקידים ומהו התקציב.

איתן כבל: אני חושב שזה דבר שצריך להיות שקוף וגלוי.

איתן כבל: כמו שאנחנו מבקשים מהמשרדים האחרים להיות שקופים וגלויים בפנינו, כך צריך שהדבר יעשה, שאפשר יהיה לפרסם את זה באתר ועדת הכלכלה.

איתן כבל: יתרה מכך, אני רוצה רק להזכיר לגברתי ולאדוני המנכ"ל, אם לא שמתם לב, שבשלב זה הקפאתי את נושא המש"ב.

<יוליה שמאלוב ברקוביץ: אנחנו שמים לב, אנחנו מאוד סומכים עליך.

<ניר שויקי: אין לנו טענות לכבוד היושב-ראש.

<מיכל רפאלי-כדורי: קיימת הצעה חוק - - -

איתן כבל: גברתי לא תעזור לי.

איתן כבל: מיכל, תודה רבה, גברתי תשב אתה ותצביע יחד אתה, אני מסמיך אותך.

איתן כבל: אני בא ואומר, תינתן חקיקה - - -

רועי פולקמן: את הנתונים שביקשו פה רק.

איתן כבל: כן, אמרתי.

איתן כבל: זה לגבי העיצומים והנתונים .

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.