ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 700, 2018-02-21 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם, גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית – יועצים משפטיים, בוקר טוב, איתי – רשם, דובר, אורחים נכבדים, חברי חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: ברשותכם, קודם כול נתחיל את היום בשיר, ככה אחרי כל החדשות.

איתן כבל: וואו, הראש לא מצליח לעמוד בתוך כל - - -

<קריאה: אנחנו לא עומדים בקצב.

איתן כבל: לא עומדים בשטף.

איתן כבל: אז ברשותכם, בואו קצת נעשה לנו – אוקיי.

איתן כבל: בוקר טוב, אני רק רוצה להזכיר שאנחנו בפרשת תצווה, והשבת נקרא את פרשת זכור.

עיסאווי פריג': אז תתחיל עם - - - עד שטיבי יבוא.

איתן כבל: היום נקרא שיר של שרון דואק.

איתן כבל: דואק היא ילידת ערד, הוציאה ב-2017 את ספרה הראשון "שירת פה-אין-'תה", שזכה לביקורות חיוביות ושיריו התפרסמו בהארץ, מעריב, גלובס ובמגזינים שונים.

איתן כבל: חובבת טבע, מדע ופילוסופיה, תואר M.A., ונוטה לשלב אותם בשיריה.

איתן כבל: מייסדת ז'אנר הג'אם פואטרי – שירה מדוקלמת על בסיס אלתור מוזיקלי – ועורכת מגזין "SOPHIA" למדע ופילוספיה.

איתן כבל: וזהו שירה.

איתן כבל: אדם הוא מטוטלת, וקיצונו תמיד מומר בקיצון אחר, ומרחק קצותיו שווה מדרך האמצע הטובה.

איתן כבל: אדם הוא קיצון, אלמלא הסביבה המתחככת הממתנת את שאון האדם תקתק ושב, וככל שמוקף ענבל חייו – כך יקרב לנקודת המרכז המיוחלת, לתנודה מינימלית ושקולה, הו, אני מייחלת, למות את מותי על אותה נדנדה.

איתן כבל: בוקר טוב לכם.

איתן כבל: אני רוצה לעשות מעבר חד בשתי נקודות.

איתן כבל: להזכיר, שאומנם השנה בחודש הזה אנחנו עומדים לצערנו כבר על 50 הרוגים בקטל בדרכים.

איתן כבל: נכון שבשנה שעברה עמדנו על 55, אבל העובדה שזו מגמה שנמשכת, ובשבועיים האחרונים זה ממש מתאונה לתאונה, מהרוג להרוג.

איתן כבל: ושוב, לקרוא לראש הממשלה בימים אלה זה קצת מסובך, אבל באמת כל עוד הממשלה הזו קיימת, חייבים חייבים להפוך את הנושא הזה של המאבק בקטל בדרכים לנושא בעל משמעות לאומית.

איתן כבל: נעשים דברים – גם כאיש אופוזיציה אינני יכול להתכחש לעובדה שנעשים דברים ונעשות פעולות, אבל עדיין אין את אותה תחושת דחיפות שתגרום לכך, שתוביל לכך, שמספר ההרוגים ירד מתחת לקו ה-300.

איתן כבל: יש ביכולתנו בפעולות כאלו ואחרות להוריד לפחות בשליש את מצבת ההרוגים מדי שנה.

איתן כבל: ואם אנחנו לא עושים את זה, זה פשע נורא.

איתן כבל: נקודה נוספת שמתכתבת בצורה כזו או אחרת עם הדברים – לאה, וכאן אני צריך אותך – התפרסם היום בכלי התקשורת שהמפכ"ל אלשיך נפגש עם מנכ"ל הרכבת, ויש מצב, כך לפחות על פי הפרסומים, שמועד פתיחת קו תל אביב-ירושלים, ירושלים-תל אביב, עלול להידחות בכדי חצי שנה.

עיסאווי פריג': אתה זוכר את הביקור שהיה?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: לא, אני אפילו עוד לפני זה.

עיסאווי פריג': אמרנו.

איתן כבל: זה ברור.

איתן כבל: זאת אומרת, זה שבישראל, לא שבמקומות אחרים אני יודע, אבל פה בוודאי, כל מועד שנקבע, כשקובעים אותו כבר יודעים שלא יעמדו בו.

איתן כבל: וזו אולי הבעיה היותר גדולה שמתקיימת.

איתן כבל: לא שחשבתי, עיסאווי, גם בסיור שלנו וגם בדיווחים הן של הרכבת הקלה, הן של רכבת ירושלים-תל אביב, שגם הדברים כתובים בפרוטוקול – אמרתי שאין מצב שהם יעמדו בזה.

איתן כבל: שהם לא עמדו בשום תאריך, כולל תאריכים שנדחו - - - אבל כאן אומר המפכ"ל, לפחות על פי הפרסומים, שבכל הנוגע לבטיחות של הרכבת הוא לא יכול לאפשר את הפתיחה שלה.

איתן כבל: ואני קורא מכאן לשר התחבורה ולכל הגורמים, לי ברור דבר אחד, אם כל הנושאים הנוגעים לבטיחות הנוסעים לא חלוטים – זה לא מסוג הדברים שאתה יכול לומר: תוך כדי תנועה נטפל.

איתן כבל: הרי לא צריך יותר מפעם אחת כדי שנמצא את עצמנו בסיפור קשה ולא נעים.

איתן כבל: לכן אני מבקש, אנחנו נוציא מכתב היום - - -

<לאה ורון: אדוני נמנע מלהגיד אסון.

איתן כבל: אסון – לא נמנע, את צודקת.

עיסאווי פריג': כן, אבל משתמשים בבטיחות כעילה לפעמים.

עיסאווי פריג': כי מהסיור שעשינו היה ברור לחלוטין שזה יידחה.

איתן כבל: לא, אתה מדבר איתי על משהו אחר.

איתן כבל: פה זה לא השר, פה זה מפכ"ל.

איתן כבל: אלה שני גורמים שונים.

איתן כבל: ההיפך, השר כל יום מקדים.

איתן כבל: זה כבר לא אפריל, זה סוף מרץ.

<לאה ורון: כן, כי הם רצו לפתוח את - - - ואת הרכבת בפסח.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: טוב, אני ברשות

איתן כבל: כם לא אמתין להגעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי, שהוא מציע ההצעה.

איתן כבל: אנחנו ברשות

איתן כבל: כם נתחיל את הדיון.

איתן כבל: בבקשה, אתי, גברתי היועצת המשפטית, אני רק רוצה להזכיר, שבדיון הקודם עלו כמה וכמה עניינים.

<אתי בנדלר: נכון.

איתן כבל: אחת הבעיות שקיבלתי פניות מכל הגורמים, ואולי זו הזדמנות עד שטיבי יגיע, אולי דווקא בה להתמקד, זה סעיף 21.

איתן כבל: - - -

<איתי עצמון: 20.

איתן כבל: אתה צודק, 20.

איתן כבל: אותו סעיף שמדבר על הדין הבין-לאומי אל מול הדין הישראלי, ומה גובר על מה ומה משפיע על מה, יש כאן לפחות – אינני מביע עמדה ואינני עדיין קובע עמדה בעניין הזה.

איתן כבל: אני רק יכול לומר, שזה סעיף שכולם סביב השולחן, או לפחות החלק הארי, מבקש הבהרות בעניין הזה.

איתן כבל: אז אולי נתחיל עם משרד – גברתי רוצה להתחיל?

<אתי בנדלר: לא, אני כבר הבעתי את עמדתי שאין צורך בתיקון המוצע להבנתי.

<אתי בנדלר: הוא ביקש להשתתף בדיון בנושא הזה, חבר כנסת טיבי, ואז סוכם שכשנגיע לסעיף הזה לפי סדר ההקראה, אז אני אביע את עמדתי.

<אתי בנדלר: אבל אני בהחלט תומכת בעמדה הכללית, הייתי אומרת אני חושבת, של נציגי הממשלה, ואולי כל המשתתפים – המצב היום הוא כדלקמן, אם נגיד כך - - -

איתן כבל: אז רגע.

איתן כבל: הקראנו את השם שלך מהסוף להתחלה.

איתן כבל: זה בסדר.

עיסאווי פריג': - - - נציג ערבי בישיבה.

איתן כבל: יקיריי, בוקר טוב.

איתן כבל: בואו נתחיל.

איתן כבל: התחלנו ככה רק עד שתגיע, ממש ברגע זה.

אחמד טיבי: אני מתנצל, הייתי בוועדת הפנים.

איתן כבל: הכול בסדר.

איתן כבל: אני יודע שאנחנו לא הכי חשובים אצלך, אבל בסדר.

אחמד טיבי: זאת סחיטה רגשית, אגב.

איתן כבל: ברשותך, פתחתי בעניין שלדעתי הוא הנושא המרכזי.

איתן כבל: אם אנחנו מצליחים לחצות אותו, אז בעצם סיימנו, ככה לפחות אני מרגיש, את רוב העניינים, אינני רוצה עכשיו פה לדבר בשמם.

איתן כבל: בטוח שבמה שזה נוגע לחלק גדול שיושב מולנו, החוק הוא בעייתי.

איתן כבל: אבל סעיף 20, שנוגע לדין הבין-לאומי והדין הישראלי, ואני ברשותך רוצה קודם כול לפצח את העניין הזה, ואחר כך נחזור פנימה לתוך התהליך.

איתן כבל: אז אני אפתח מחדש, ואתי, היועצת המשפטית, ברשותך, תעלה את העניין, תציג אותו, ותגיד את עמדתה, נעבור למשרדי הממשלה.

איתן כבל: אני כן יכול לומר לך, שכל הגורמים האזרחיים סבורים שאין מקום להכפפת הנושא לחקיקה הבין-לאומית, אבל בוא נשמע.

אחמד טיבי: את "אל על".

איתן כבל: לא רק "אל על".

איתן כבל: אבל בוא נשמע את העניין.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: בבקשה.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

איתן כבל: מה סעיף 20 אומר?

נתחיל ככה: לכן החוק עצמו איננו מתייחס לכללי ברירת הדין.

נתחיל ככה: כל מה שהוא קובע היום הוא שנוסע שקיבל הטבה לפי דין זר בשל נסיבות המקימות עילה מזכה, לא יהיה זכאי להטבות לפי חוק זה מאותו סוג שקיבל כאמור.

נתחיל ככה: במילים אחרות: זה לא משנה כרגע אם הוא תבע בחוץ לארץ או תבע בארץ – אם הוא קיבל הטבות, הוא לא יכול לקבל, לפי החוק הזה, הטבות מאותו סוג, כך לא יהיו כפל הטבות.

נתחיל ככה: בהצעת החוק של חבר הכנסת טיבי מוצע להוסיף הוראה לפיה: נוסע שמתקיימות לגביו נסיבות המקימות עילה מזכה לפי הוראות חוק זה ועילה לקבלת הטבות לפי דין זר לגבי הוצאת טיסה, רשאי לבחור אם לקבל הטבה לפי הדין הזר או לפי הוראות חוק זה.

נתחיל ככה: בעצם הנוסח הזה מאפשר לנוסע עצמו לבחור איזה דין יחול – האם הדין הזר או הדין הישראלי?

נתחיל ככה: בניגוד לכללי ברירת הדין הרגילים, שבית המשפט הוא שמחליט איזה דין יחול.

נתחיל ככה: אני לכשעצמי לא מוצאת סיבה לסטות מהכללים הרגילים, דהיינו שמי שתובע בארץ ככלל יחול עליו הדין הישראלי, אלא אם כן הוא שכנע את בית המשפט שיש מקום להחיל את הדין הזר.

נתחיל ככה: וודאי וודאי שבאמצעות החוק הזה איננו יכולים לחייב בית דין זר לקבוע איזה דין יחול, כי החוק שלנו הוא טריטוריאלי בדרך כלל, ולמרות שהסעיף הזה מנוסח באופן שהוא מקנה בכל מקרה את הזכות זאת לנוסע, ברור שאם הנוסע תובע באירופה אי אפשר לחייב בית משפט באירופה לתת הטבות לפי החוק הישראלי.

נתחיל ככה: לכן, אם תישמע עצתי, אני חושבת שהסעיף הזה פשוט מיותר – התיקון המוצע בסעיף הזה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תגיד מתי שמתאים לך, אתה תתייחס.

אחמד טיבי: אני רוצה שמטעמי ידבר עורך דין דוד שפרכר ויסביר את עמדתי.

<אתי בנדלר: רגע, אני רק רוצה, ברשותכם, להוסיף עוד משפט אחד.

<אתי בנדלר: אינני זוכרת אם "אל על" או חברה אחרת הציעה לקבוע באופן פוזיטיבי, שיחול רק הדין הישראלי.

<אתי בנדלר: גם את ההצעה הזו, כמו שאני לא מציעה לאפשר לנוסע להחליט איזה דין יחול, אני מציעה גם לא לקבל את ההצעה של אותה חברה – אם זו הייתה חברת "אל על" אז חברת "אל על" – לקבוע שיחול רק הדין הישראלי, כי יש נסיבות אולי שבית המשפט יגיע למסקנה שראוי דווקא להחיל את הדין הזר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בבקשה, כן, שם ותפקיד.

<דוד מלובני: שמי דוד, אני מייסד עמותה שנקראת "תעופה נבונה", ואנחנו מטפלים בנושאי תעופה.

<דוד מלובני: מה שהגברת ציינה, אני שומע נוסעים שחושבים בדיוק הפוך.

<דוד מלובני: החוק האירופי למשל מיטיב הרבה יותר מהחוק הישראלי, ואז זה יוצר אפליה.

<דוד מלובני: בישראל יש הרבה מאוד מקרים ששופטים, בעיקר בתביעות קטנות, כן פוסקים לפי החוק האירופי.

<קריאה: איפה?

<קריאה: אני אשמח לראות.

<דוד מלובני: אני אתן לכם.

<דוד מלובני: בפתח תקווה, אני אשלח למי שרוצה יותר מאוחר, שכן פסק לפי החוק האירופי.

<דוד מלובני: ולדעתי, ומה שנוסעים רבים אומרים, החוק האירופי הוא הרבה יותר מתקדם.

<דוד מלובני: וזה יהיה כבוד לנו כמדינה קטנה - - -

איתן כבל: מה אדוני מציע?

איתן כבל: עזוב את - - -

אחמד טיבי: להשאיר את הסעיף.

<דוד מלובני: אני מציע להשאיר את הסעיף, ולקבוע באופן פוזיטיבי שהנוסע הוא זה שיבחר איזה דין.

<דוד מלובני: אנחנו בעולם קטן, וזה יוצר מצבים מגוחכים.

איתן כבל: תודה, תודה.

איתן כבל: שפרכר, תן קודם כול, עמדתך היא כאן כמעט – אני מדבר מבחינת – אז כדאי ש – בבקשה, גברתי, שם ותפקיד.

<שירלי קציר: שמי עורכת הדין שירלי קציר ממשרד פישר-בכר.

<שירלי קציר: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש.

<שירלי קציר: אני כאן בשם חברת BRITISH AIRWAYS, המנכ"לית יושבת לימיני - -

<אתי בנדלר: איזה חברה?

<שירלי קציר: - - BRITISH AIRWAYS; חברת "קלאסיק אייר", שזו חברה שפועלת בשם 20 חברות תעופה אירופיות, שמפעילות בעיקר טיסות צ'רטר; חברת "דלתא איירליינס" – אמריקנית; חברת "ארקיע"; חברת Wizz Air; חברת "ריינאייר"; "אייר אירופה" ו"פגסוס איירליינס".

<שירלי קציר: כפי ששמענו, אני דווקא כאן מטעם חברות תעופה זרות, שמחילות במקרים מסוימים את הוראות תקנות 261, אותו דין בין-לאומי, במקומות המוצא שלהם.

<שירלי קציר: ואני אסביר ראשית מדוע, להבנתי, לא ניתן מבחינה משפטית לחייב בית משפט ישראלי להחיל דין זר.

<שירלי קציר: כדי להחיל דין זר במדינת ישראל, צריך להוכיח אותו באמצעות חוות דעת מומחה, כי העיקרון הוא שלבית המשפט יש סמכות לדון לפי חוק המדינה.

<שירלי קציר: חברות התעופה הזרות שאותן אני מייצגת מספרות לי, שבמדינות באירופה, אנגליה לצורך העניין, כשאנחנו נתקלים באיחור טיסה, בדין האירופי בעצם מה שנקבע זה שאם יש איחור מעל שלוש שעות, הם מחויבים לתת פיצוי, כמו שאצלנו אחרי שמונה שעות.

<שירלי קציר: מה שקורה זה שיש להם מגוון רחב מאוד של אפשרויות כדי לתת טיסה חלופית ואז להימנע מהחובה לתת פיצוי.

<שירלי קציר: למשל, יכולים להסיע את הנוסע ברכבת; יכולים להעביר אותו לשדה תעופה אחר, כי יש להם יותר משדה תעופה אחד, בין-לאומי או פנימי; יכולים להעביר אותו לחברת תעופה זרה; יכולים להביא מטוס חלופי, לצ'רטר אותו, מה שלא ניתן לעשות בישראל בפרק זמן של 48 שעות.

<שירלי קציר: כלומר, הנקודה היא יותר עמוקה ממה אנחנו ניתן לנוסע לבחור.

<שירלי קציר: צריך להבין את תנאי השטח שבהם אנחנו פועלים: יש לנו נמל תעופה בין-לאומי אחד, שהוא נמצא במדינת קצה, שהקישוריות שלנו מבחינה אובייקטיבית לא מאפשרת לנו לתת פיצוי או לקרוא לביטול טיסה מעל שלוש שעות.

<שירלי קציר: ובמצב דברים זה קביעת אמת מידה של פחות משמונה שעות, שעולה כדי ביטול טיסה, בעצם חותרת תחת הוראות החוק שאותו חוקקנו בשנת 2012.

<שירלי קציר: לקבל את העמדה שלנוסע תהיה את האפשרות לבחור זה בעצם לתת לו צ'ק על 400 יורו כל פעם שהוא קונה מאיתנו כרטיס טיסה, שאפילו יכול להיות הרבה פחות מזה.

<שירלי קציר: ובסופו של דבר, כשמסתכלים עכשיו גם מנקודת מבט צרכנית, צריך לזכור שהצרכן, כאשר הוא בוחר לקנות כרטיס טיסה בישראל, הוא לוקח בחשבון את כל אותן נקודות שעליהן דיברנו: את התנאי של מדינת ישראל, את העובדה שיש לנו נמל תעופה אחד וכן הלאה.

<שירלי קציר: דבר נוסף שני רוצה לציין זה שב-261, כשקוראים את הוראות התקנות עצמן, שעליהן אנחנו נתלים, לא ניתן למצוא חובה לתשלום פיצוי בגין ביטול טיסה או בגין איחור טיסה.

<שירלי קציר: כבוד היושב-ראש, זאת נקודה חשובה.

<שירלי קציר: הנקודה של לתת פיצוי במסגרת איחור שעולה על שלוש שעות, נקבעה בכלל על ידי בית המשפט הגבוה לצדק באירופה.

<שירלי קציר: האם אנחנו כמדינת ישראל רוצים לקבל על עצמנו גם פסיקה של בית משפט זר?

<שירלי קציר: אדוני, מדינת שווייץ, שחתמה הסכם עם מדינות אירופה, עם ה-EU, החליטה שהיא מוכנה לאמץ את 261, אבל היא לא מוכנה לאמץ את פסק דין סטרג'ן, אותו פסק דין של בית המשפט הגבוה לצדק באירופה, והיא החילה אמות מידה שאפילו גורעות את מצבו של הצרכן.

<שירלי קציר: כי אם נקבל את 261 על דבריו וכלשונו, מה שזה מוביל זה שנוסע שיש לו עיכוב ארוך או ביטול טיסה, בכלל לא זכאי לקבל פיצוי כספי.

<שירלי קציר: אז הגיעה כנסת ישראל, והגיעה לאיזושהי נקודת איזון שהיא ראויה, אחרי דיונים ארוכים ושקילה ממושכת של המצב, וקבעה אמת מידה של שמונה שעות איחור או ביטול טיסה.

<שירלי קציר: עכשיו לבקש לסטות מזה זה בעצם לקחת את החוק שלנו, לגרוס אותו ולהגיד: בוא ניקח תנאים שלא מתאימים למדינת ישראל, נאמץ אותם בכוח על הסיטואציה, ועכשיו גם נגיד לחברות התעופה שהן מחויבות לחיות לפיו.

איתן כבל: אבל יש לי שאלה אלייך בהקשר הזה.

איתן כבל: תראי, אני מבין.

איתן כבל: לפחות להבנתי, כשאני אומר: יתאפשר ללקוח, לאותו נוסע, לקבוע החוק הישראלי או החוק הבין-לאומי, אני מניח שהשופט היושב בישראל, הנחת העבודה שהוא יודע את כל מה שאת אומרת לו, והנחת העבודה שלי שמי שמייצג את חברת התעופה ידע להגיד לו את זה.

איתן כבל: ובסוף מה הנקודה?

איתן כבל: זה לא שעכשיו הוא יגיד: תשמע, היית צריך להביא לו טיסה חלופית, למרות ש"אל על", זה קשה להם, אין להם צי מטוסים בסדר גודל כזה, או "ארקיע" או כל חברה אחרת, גם אם יש לה במקום אחר, אבל אין לה את זה על המדף בישראל באותם סדרי גודל שזה נמצא להם בהית'רו או בכל מקום אחר.

איתן כבל: זאת אומרת, הנקודה היא, זה לא שהוא עכשיו בא ולוקח את כל החבילה כולה ואומר: ייקוב הדין את ההר, היה צריך מטוס לצאת מלונדון והיה צריך להגיע לקחת אותם בשעה זאת וזאת.

איתן כבל: אבל זה נותן לו, כך אני מבין – אינני קובע עמדה, רק אני מגיב לעניין שאת אומרת – שבסוף יש לשופט עוד כלים אליהם הוא יכול להתייחס, על מה שאני אומר "אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה".

איתן כבל: אין לי ספק, אני רוצה לקוות, שאין שופטים שיגידו: לא מעניין אותי מכל מה שקורה, מטוס היה צריך להיות באוויר בהיכון בכל אחד משדות התעופה כדי שאם - - -

<שירלי קציר: ההערה היא מאוד במקומה, אבל מה שעכשיו מנסים לעשות זה להכניס לתוך החוק חובה על בית המשפט לתת לנוסע לבחור.

<שירלי קציר: ואם הנוסע בחר, וכמובן שהוא יבחר - - -

איתן כבל: גברתי, קודם כול התקדמנו.

איתן כבל: זאת אומרת, מה שאמרתי הוא לא מופרך לגמרי.

איתן כבל: זאת אומרת, זה לא שאני מוצא את עצמי במצב שאומר, שאם יש לבית המשפט את האפשרות לשקול, היא אפשרות מופרכת לחלוטין.

איתן כבל: שוב, אינני מביע עמדה, רק אני אומר:

איתן כבל: בשיח בינינו זה לא דבר שהוא מופרך.

<שירלי קציר: אבל זה לא מה שכתוב.

איתן כבל: את יודעת למה אנחנו פה?

איתן כבל: כדי לדבר על מה שכתוב.

איתן כבל: ועל מה שכתוב זה אומר: לשנות אותו, להוסיף, להוריד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאשר.

איתן כבל: או לאשר כמו שהוא.

איתן כבל: המנעד הוא רחב מאוד.

איתן כבל: ככה זה בתהליכי חקיקה, כשח"כ או ממשלה מביאה, זו המלצת חקיקה.

איתן כבל: וכאן עולים נושאים ועולים עניינים כאלה שיכולים לשנות לפעמים, אתי, כמו שאמרנו אתמול, את החוק – אמרת א', הוא יצא ת' בכלל.

איתן כבל: בנושא אחר לגמרי.

איתן כבל: גם זה ראינו בחקיקה כאן.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: קודם כול, בוא ניתן לגורמים הנוספים.

איתן כבל: כן, בבקשה, גברתי.

<איריס ירדני: עורכת הדין ירדני בשם "ישראייר".

<איריס ירדני: ההגעה לבית משפט היא למעשה נקודת קיצון.

<איריס ירדני: אנחנו מנסים לטפל בתביעות ובבקשות של הנוסעים עוד הרבה לפני שמגיעים לבית משפט.

<דוד שפרכר: זה בדיוק זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו הנקודה.

<איריס ירדני: ולכן כשנוסע יכול לבקש לבחור בין פיצוי לפי חוק כזה או אחר, אז חברת התעופה צריכה עכשיו לטפל.

<איריס ירדני: ואם יש לו זכות לבחור לפי הדירקטיבה האירופית, אז צריך לכאורה לתת לו פיצוי בארץ לפי הדירקטיבה האירופית.

<איריס ירדני: ולכן להשאיר את זה לשיקול של בית משפט זה מאוחר מדי.

<איריס ירדני: מה גם שכשזה מגיע לבית משפט התביעה היא כבר לא לפי הדירקטיבה האירופית או לפי הדין הישראלי, אלא ילכו לפי הפיצוי לדוגמה שמכיל – לא נתת את הפיצוי בזמן – 10,000 שקלים.

<שירלי קציר: שאין בדירקטיבה האירופית, דרך אגב.

<דוד שפרכר: מצוין.

<דוד מלובני: זה כמעט לא קורה, הפיצוי הזה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: את מי את מייצגת?

<הילה שטרן אטיאס: "אל על".

איתן כבל: אוקיי.

<הילה שטרן אטיאס: עורכת הדין הילה שטרן מ"אל על".

<הילה שטרן אטיאס: אני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו פה על ידי שתי עמיתותיי ולהוסיף עוד נקודה.

<הילה שטרן אטיאס: בעצם במסגרת הסכם שמיים פתוחים, האיחוד האירופי בא, בחן את חוק שירותי תעופה הישראלי, מצא אותו מתאים ונכון על ההתאמות שנעשו בו, אחרי חשיבה ארוכה, ממושכת.

<הילה שטרן אטיאס: הרי באנו ואמרנו שמונה שעות לא סתם כי התחשק, היו פה דיונים ארוכים של שנים, שנמצא שזה נכון מכיוון שחברות התעופה הישראליות לא יכולות להתאגד בבריתות תעופה לאור חוק ההגבלים העסקיים.

<הילה שטרן אטיאס: ולכן אין לי חלופות כמו שיש ל"בריטיש", שנמצאת באיחוד ברית תעופה, ויכולה לקחת מחברות תעופה אחרות.

איתן כבל: את זה הבנו.

<הילה שטרן אטיאס: ויש לנו נמל תעופה אחד פה.

איתן כבל: אבל כשזה מגיע לשופט, הוא לא יודע את זה?

<הילה שטרן אטיאס: אז אני אתן לך למשל דוגמה, פסק דין שבעיניי הוא אבסורד שאין כדוגמתו, סתם בשביל להראות הלך רוח של בית משפט.

<הילה שטרן אטיאס: טיסה של "אל על" שהתעכבה בשווייץ בגלל מזג אוויר, כל חברות התעופה לא יכלו להמריא, השדה היה מפוצץ, כל המלונות היו בתפוצה מלאה, כי 48 שעות אי אפשר היה להמריא משווייץ לאור מזג אוויר.

<הילה שטרן אטיאס: "אל על" ארגנה מזרנים לנוסעים שלא הצליחה להלין בבתי מלון.

<הילה שטרן אטיאס: מה נאמר לה על ידי בית המשפט?

<הילה שטרן אטיאס: היית צריכה ללכת לחנות מזרנים ולקנות עוד מזרנים.

<הילה שטרן אטיאס: זה נשמע לך? וחייבו אותנו בסכום עתק.

<הילה שטרן אטיאס: אז אני אומרת: לא תמיד - - -

איתן כבל: גברתי, אני רוצה לענות לך.

איתן כבל: אינני אומר שכל החלטה שיוצאת מבית משפט אני אומר: וואלה, זה תורה למשה מסיני.

<אתי בנדלר: אני גם.

<אתי בנדלר: אנחנו לא קראנו את הנסיבות, זה מנוסח בצורה מאוד - - -

איתן כבל: נכון, זה מה שרציתי להוסיף.

איתן כבל: זה בסדר, גם אם אני לא היועץ המשפטי אני יודע להגיד את זה.

<אתי בנדלר: וטוב שכך.

איתן כבל: המשפט הבא זה מה שרציתי להגיד, מה שאומרת היועצת המשפטית.

איתן כבל: זה תלוי קונטקסט, צריך לראות מה זה.

<אתי בנדלר: ובכל מקרה יש זכות ערעור.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני לא חושב ששופט הוא כזה שיבוא ויגיד: אוקיי, תחפשו בגוגל לראות את מוכר המזרנים בעיר, ואם לא עשיתם את זה - - -

<הילה שטרן אטיאס: זה בדיוק מה שנאמר לנו.

איתן כבל: יכול להיות.

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: סליחה, ערערתם?

<הילה שטרן אטיאס: לא השתלם לנו לערער, אבל בסדר.

איתן כבל: בעיה שלכם, תודה.

איתן כבל: עזבי, אם לא ערערתם זו לא דוגמה טובה.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<רון חלפון: רון חלפון ממשרד התחבורה.

<רון חלפון: אדוני אומר שהוא רוצה להשאיר את שיקול הדעת בידי בית המשפט.

איתן כבל: אני עוד לא אמרתי כלום.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה להבין את העניין.

<רון חלפון: מה שהצעת החוק מציעה זה לשלול את שיקול הדעת מידי בית המשפט ולומר לו: הנוסע יבחר.

<רון חלפון: אנחנו מציעים שבאמת בית המשפט יחליט איזה דין יחול.

<רון חלפון: אנחנו היינו סבורים מלכתחילה שבמדינת ישראל צריך לחול רק הדין הישראלי.

<רון חלפון: ועדת הכלכלה ישבה על החוק המקורי, עשתה בו התאמות מסוימות לתעופה הישראלית, למציאות שלנו, ואנחנו סבורים שהחוק תואם את המציאות.

<רון חלפון: ולייבא חוק שכנסת ישראל החליטה לשנות אותו מטעמים מסוימים, ולמעשה לתת עכשיו את האופציה לבחור במה טוב יותר, אנחנו חושבים שזה פסול.

איתן כבל: אוקיי.

<קריאה: נכון.

<קריאה: אפילו בסכום.

<רון חלפון: ואז למעשה אתה נותן ללקוח לעשות איזשהו שופינג - - -

איתן כבל: אוקיי, העניין ברור.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: רוני נוסבאום.

<רוני נוסבאום: רוני נוסבאום, סוכן נסיעות.

<רוני נוסבאום: אם ניתן שיקול דעת ללקוח, אז גם חברות בין-לאומית ירצו שיקול דעת, וכמובן יבחרו את חו"ל ולא את ישראל.

<רוני נוסבאום: רק כדוגמה, חברת Booking, שאנחנו מנסים לכפות עליה את החוק הישראלי בכל מיני נושאים, כולל מיסים ומע"מ וכולל כל מיני דברים.

<רוני נוסבאום: אז גם הם יבחרו את חו"ל.

<רוני נוסבאום: אני חושב שצריך להיות רק לפי החוק הישראלי כי אנחנו חיים גם בישראלי.

<קריאה: הם כבר בחרו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אסף רזיאל.

<אסף רזיאל: כן, עורך דין אסף רזיאל, אני בשם יאט"א מדבר.

<אסף רזיאל: אני רוצה דווקא להתחבר לפתיחת הישיבה הקודמת, שחבר הכנסת טיבי סקר את התיקון והסוגיה הזאת עלתה מיד.

<אסף רזיאל: אני לא יודע אם אני מצטט במדויק, אבל רוח הדברים היה - -

<קריאה: אתה רוצה מהפרוטוקול?

<אתי בנדלר: חוק טיבי.

אחמד טיבי: אחד.

<אתי בנדלר: חוק טיבי אחד.

<קריאה: בדיוק.

עיסאווי פריג': זה אחד, כי הרצף הוא ארוך.

<אסף רזיאל: אנחנו עלינו, באמת, הכנסת וכולם ישבו ושמעו, והגיעו למסקנה והגיעו לנוסחה שעובדת.

<אסף רזיאל: בגדול, היא עובדת.

<אסף רזיאל: הדברים מדברים בעד עצמם.

<אסף רזיאל: וכל אחד יכול להיתפס למקרים של נסיבות קיצון, מכל הצדדים, בין אם זה סוגיות צרכניות של נוסעים ובין אם זה סוגיות של חברות תעופה.

איתן כבל: אוקיי, העניין ברור.

אחמד טיבי: עמדתך ברורה.

<אסף רזיאל: עכשיו, המשמעות, וכמו שאמרו כולם פה, הניסוח של הסעיף דהיום, הוא מוציא את שיקול הדעת ומותיר אותו בידי צד אחד בלבד, בידי הנוסע.

איתן כבל: אוקיי.

<אתי בנדלר: הסעיף המוצע אתה מתכוון?

<אסף רזיאל: הנוסח המוצע.

<אסף רזיאל: המשמעות של הדבר, במובן מסוים, אם אני קצת אקצין את הדברים, זה לקחת את כל העבודה שנעשתה פה במשך שנים ולהוריד אותה לטמיון.

איתן כבל: תודה, עורך דין אסף רזיאל.

איתן כבל: חני סובול, בבקשה.

<חני סובול: לעניין הזה אין לי התייחסות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גיל סתיו.

<לאה ורון: "ישראייר".

<גיל סתיו: כן, נקודה קטנה לגבי העניין הזה.

<גיל סתיו: בנוסף לכל ההבדלים שדיברו בין החברות הזרות לבין החברות הישראליות, לחברות הישראליות יש עוד איזושהי אבן ריחיים על הצוואר, שזה בעצם כל הנושא של ביטחון, אגף הביטחון, יכולת הגמישות - - - בחו"ל.

<גיל סתיו: ולכן אנחנו לא יכולים - - -

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: איזי מדם.

<איזי מדם: אין לי בעניין הזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אריה לוי, שם ותפקיד.

<אריה לוי: אני מייצג חברות תעופה כמו "קורנדון" וחברת "אונור", ובעיקר בטיסות שכר.

<אריה לוי: אבל, כבודו, כרגע אתם מדברים על מצב שאנחנו יודעים מה החוק אומר החוק האירופי.

<אריה לוי: ברגע שאתם קובעים שניתן להחיל את החוק הזר, אתם מפקיעים את הסמכות, כי מחר בבוקר החוק האירופי יכול להשתנות.

<אריה לוי: אנחנו יודעים מה אומר החוק היום, אנחנו לא יודעים מה הוא יאמר מחר.

איתן כבל: אבל זה נכון לגבי כל - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על בחירה, מדברים על לבחור.

<אריה לוי: סליחה, אדוני.

<אריה לוי: אבל ברגע שאתה נותן את האפשרות לבחור, ומחר בבוקר החוק האירופי, סתם לדוגמה, יאמר שסגירת נמל התעופה בן גוריון כתוצאה ממצב מלחמתי, כפי שהיה לנו בצוק איתן, איננו מהווה עילה שלא לתת פיצוי כיוון שישראל פתחה במלחמה.

<אריה לוי: ומבחינה פוליטית אנחנו לא מעניינים אותם – זה שאתם מחליטים לפתוח מחר בבוקר במלחמות, אתם מגינים על עצמכם.

<אריה לוי: ולכן אנחנו ניתן פיצוי למרות המצב.

<אריה לוי: כל הנוסעים יגידו: אנחנו רוצים פיצויים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כולם יטוסו לטורקיה רק בשביל לקבל את הפיצוי.

<אריה לוי: זה לא קשור.

<אריה לוי: אני מייצג חברה אירופית, אני לא מייצג חברה טורקית.

איתן כבל: תודה, יקירי.

איתן כבל: לא, כאילו אתה יודע, אני אומר את זה ככה: לדעתי, אם יורשה לי, קצת באקסטרים הלכת.

איתן כבל: אבל בסדר, זה לגיטימי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך פרופורציה.

<אריה לוי: למדנו לדעת בעולם המשפט שכל האקסטרים הופך למציאות יום-יומית.

איתן כבל: תודה, אריה.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: ברשותך, אני לא רוצה.

איתן כבל: אוקיי, גברתי מנכ"לית "ישראייר".

<יעל קטן: הלוואי.

<יעל קטן: אני רוצה להוסיף לדבריה של עורכת הדין - - -

איתן כבל: רק שם ותפקיד.

<יעל קטן: יעל קטן, מנהלת מסחרית British Airways ו"איבריה" בישראל.

<יעל קטן: אני רוצה להוסיף לדבריה של עורכת דין קציר ועורך דין רזיאל.

<יעל קטן: אומנם אני לא עורכת דין, אבל אני חושבת שזה הזוי לתת ללקוח או לבן אדם להחליט איזה דין הוא רוצה.

<יעל קטן: ובהקשר למה שמר חלפון אמר, שהדין הישראלי מיטיב: אם אנחנו רוצים להיות אירופה, אין שום בעיה, בואו נהיה אירופה בכל הדברים, כולל חוק הגנת הצרכן.

<יעל קטן: לא ייתכן שיש דברים שאנחנו כמו אירופה ויש דברים שאנחנו לא כמו אירופה.

<יעל קטן: אז יש חברות שהן חברות זרות, שמתקשות מאוד עם הדין הישראלי.

<יעל קטן: ולהקשות את זה עוד יותר, זה עושה באמת - - -

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: עורך דין שפרכר, שמעת את כולם והקשבת לכולם.

<דוד שפרכר: שמעתי.

<דוד שפרכר: היו דברים מאוד נכונים, דברים גם שגויים.

איתן כבל: בבקשה.

<דוד שפרכר: סליחה שאני אומר, עורכת דין קציר, חלק מהדברים ממש לא היו נכונים.

<שירלי קציר: אני אשמח לשמוע.

<שירלי קציר: איזה?

איתן כבל: לא, חברים, אתם מוזמנים לקפה ביניכם, להחליף דעות.

איתן כבל: אנחנו פה עכשיו צריכים - - -

<שירלי קציר: הדברים נרשמים בפרוטוקול.

<שירלי קציר: שלא יירשם שאמרתי טעות.

איתן כבל: סליחה, עורך דין שפרכר, אתה מדבר אליי, רק לפה.

אחמד טיבי: אגב, הוא הקשיב לכולכם ולא הפריע לאף אחד.

<דוד שפרכר: אני רוצה פשוט לחזור, למה בעצם התיקון הזה.

<דוד שפרכר: קודם כול, חבר הכנסת טיבי הבהיר בישיבה האחרונה, ועורך דין אסף רזיאל גם אמר את זה, באמת אם נוסע בוחר לתבוע לפי הדין האירופי, אם זה יגיע, אם זה יגיע בפני בית משפט, זה יגיע בפני בית משפט אירופי.

<דוד שפרכר: הכוונה לא הייתה שאנחנו נתבע בעצם בבית משפט ישראלי לפי הנוהל האירופי, אני חושב.

<דוד שפרכר: אבל התיקון - - -

<רון חלפון: אז אין בעיה.

איתן כבל: חברים, יש לי הצעה.

איתן כבל: מפתיחה אי אפשר עדיין לדעת מה יהיה בסוף, תלמדו את זה.

איתן כבל: קודם כול מקשיבים לאיש מאל"ף ועד תי"ו.

<דוד שפרכר: אבל התיקון הזה בא להבהיר דברים מאוד חשובים, ובין היתר בעקבות תגובות, בין היתר של חברת "אל על".

<דוד שפרכר: ואני מחזיק פה בתיק של לפני שבועיים בערך, שחברת "אל על" התבקשה לפצות נוסע בגין איחור בטיסה מאירופה לישראל, לפי לא הנוהל האירופי אלא לפי פסק הדין המנחה התקדימי של בית המשפט הגבוה בלוקסמבורג, הנושא הזה של האיחור של שלוש שעות.

<דוד שפרכר: זה באמת לא מופיע בנוהל עצמו, אבל הפסק דין הזה הוא מחייב.

<שירלי קציר: אם הוא מדבר אליי אני אענה, אני רק אומרת.

איתן כבל: אל תעני לו, הוא רק אומר.

<דוד שפרכר: הוא מדבר אליי והוא לא מדייק.

איתן כבל: זה שהוא מדבר אלייך, זה עדיין לא אומר שאת צריכה לענות לו.

<דוד שפרכר: אני מסתכל על עורכת דין שטרן.

<דוד שפרכר: ו"אל על" עונה לנוסע שהם לא הולכים לפצות אותו, מכיוון שהחוק האירופי תקף אך ורק עבור נוסעים אשר ממריאים באירופה ושבים לאירופה.

<דוד שפרכר: כלומר, משתמע כאילו שאתה צריך לטוס הלוך חזור מאירופה.

<דוד שפרכר: זה לא מה שרשום - - -

<הילה שטרן אטיאס: ממש לא.

איתן כבל: שפרכר, תקשיב שנייה, אתה הקשבת באופן מנומס לכולם, אבל אתה לא יכול לגרות את כולם לענות לך עכשיו תוך כדי.

<דוד שפרכר: לא, בסדר גמור.

<דוד שפרכר: יש לי בעצם עוד התכתבויות כאלה ואחרות.

<דוד שפרכר: ובעצם רצינו רק להבהיר בדבר הזה - - -

איתן כבל: מה שחשוב לי, עורך דין שפרכר, ברשותך, תן לי, אני צריך להבין.

איתן כבל: אני רוצה להכניס אותך לתוך הקונטקסט.

איתן כבל: אני מאפשר לאדוני לדבר.

איתן כבל: אל תדאג, המילים - - -

אחמד טיבי: הוא הגיע כשכולו בקונטקסט.

איתן כבל: לא, עדיין לא ברור.

איתן כבל: עדיין לא.

איתן כבל: אני רוצה לשים אותך על הנקודה שבסוף אצלי היא קובעת.

איתן כבל: אני רוצה שתחדד – מבחינתי זה הדבר הכי חשוב, אחר כך נוסיף לזה את המעטפת הנוספת – איפה האיש הנוסע תובע?

איתן כבל: זאת אומרת, האם, כמו שהם לפחות הבינו, שאני מגיע לבית משפט ישראלי ואני מבקש מבית המשפט הישראלי, כיוון שהחוק מאפשר לי, שהוא יידון בבית המשפט נניח בפתח תקווה על פי כללים של שווייץ, הדין הזר?

<דוד שפרכר: לא.

איתן כבל: יפה.

<קריאה: - - -

איתן כבל: ברור לי.

<דוד שפרכר: שנייה, אבל אני רוצה לחזור לדברים של עורכת דין ירדני, שאמרה, ואנחנו יודעים את זה, שבהרבה מאוד מקרים, לדעתי הרוב, אנחנו פותרים את הבעיות האלה מחוץ לכותלי בית משפט.

<דוד שפרכר: ומה שאנחנו בעצם רצינו פה עם הסעיף הזה זה להבהיר לחברות התעופה – לחברות התעופה – שבידיו של הנוסע לבחור לפי איזה דין הוא רוצה לתבוע, כאשר לדוגמה הוא כותב את המכתב שלו.

<דוד שפרכר: לדוגמה, אם אנחנו כותבים מכתב ל-British Airways, אנחנו יכולים בעצם לכתוב - - -

<הילה שטרן אטיאס: וכדי שחברת התביעות שלך תעשה עוד כסף?

<דוד שפרכר: סליחה?

<שירלי קציר: אדוני, יש פה בעיה עמוקה של ניגוד עניינים מובנה.

איתן כבל: גברתי, גברתי.

<שירלי קציר: הוא בעל חברת תביעות, הוא מייצג פה אינטרס כלכלי שלו.

אחמד טיבי: אני דוחה בשאט נפש את ההערות האלה.

<שירלי קציר: מה שהוא עושה מאחורי - - - הוא בא לקדם - - - אינטרסים - - -

איתן כבל: שפרכר, אל תענה, אל תענה.

איתן כבל: אני אענה.

<דוד שפרכר: - - -

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה?

איתן כבל: גברתי, סליחה.

איתן כבל: שפרכר, סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להדגיש את מה שכנראה עוד לא אמרתי פה:

איתן כבל: אתם לא ברשימת ל"ו צדיקים לא כי אין מקום.

אחמד טיבי: בדיוק.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: שאף אחד פה לא יתנשא מעל אף אחד.

<הילה שטרן אטיאס: לא מתנשאים, פשוט דורשים גילוי נאות.

איתן כבל: גברתי, אני אוציא אותך.

איתן כבל: את יכולה לצאת כבר להמראה עכשיו.

איתן כבל: אל תפריעי.

איתן כבל: כשאני בא אלייך לישיבות אני לא מתפרץ כך.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: שאף אחד פה לא ייתן ציונים לאף אחד אחר.

איתן כבל: אם יש למישהו טענות, יעביר אותם החל מכנסת ישראל לוועדת האתיקה ועד תביעה בחוץ.

איתן כבל: פה אף אחד לא ייתן סימנים באף אחד.

איתן כבל: כל אחד מכם מייצג אינטרס.

איתן כבל: וזה בסדר.

איתן כבל: אינני כועס על זה שמישהו פה מייצג אינטרס, זה לגיטימי.

<שירלי קציר: אנחנו לא מסתתרים אבל.

<שירלי קציר: אנחנו לא מסתתרים.

איתן כבל: גברתי, את מוכנה לצאת החוצה?

<שירלי קציר: סליחה, אדוני.

איתן כבל: זו פעם אחרונה.

איתן כבל: דרך אגב, אני לא מאפשר לך יותר לדבר, בכל הכבוד לך.

איתן כבל: את לא תנהלי אותי, אני מכיר את הטפסים האלה יותר טוב ממך.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: הייתי חלק מאלה שתיקנו את התקנות האלה, אז אל תסבירי לי מה אני יודע ומה אני לא יודע.

איתן כבל: הרי אני לא אוציא אותו כי את אמרת, את לא משה רבנו, ירדת עכשיו מהר סיני, באת בשם האלוהות.

איתן כבל: אם יש לך טענה, תפני אותה לגורמים שיודעים להתמודד עם העניין הזה.

איתן כבל: מה חשבת, שבגלל שאת אמרת אני אגיד לו: צא החוצה?

איתן כבל: נו, באמת.

איתן כבל: ועוד כשחבר כנסת בוודאי כמו טיבי, אבל גם אם הוא היה פחות מטיבי.

איתן כבל: מה את חושבת לך?

איתן כבל: ושכל אחד פה יתגולל על חברו?

איתן כבל: – לא מקבל את זה.

איתן כבל: ואין לי שום – שפרכר, לא החלפתי איתו מילה מעבר לשיחה פה.

איתן כבל: אבל אם יש שאלות, אם יש עניינים, זה לא מה שיפתור.

איתן כבל: גברתי, יש הצעת חוק, וצריך לעשות את ההבחנה בין הפירוטכניקה שמסביב לבין התייחסות לדברים, אוקיי?

אחמד טיבי: רק לפרוטוקול, אני יזמתי את הפנייה לשפרכר, לא שפרכר פנה אליי.

אחמד טיבי: כי הוא מומחה.

אחמד טיבי: אני ביקשתי ממנו.

אחמד טיבי: ואני מודה לו על כל דקה - - -

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: ואם יש למישהו טענה כזו או אחרת, שיפנה אותה לטיבי או לוועדת האתיקה של הכנסת.

אחמד טיבי: אם הוא מלאך.

אחמד טיבי: אם הוא מלאך.

<דוד שפרכר: משהו קטן.

<דוד שפרכר: ייתכן שצריך אולי לעשות איזשהו תיקון בסעיף עצמו, ולהבהיר באמת את הנקודה הזאת מבחינת בית משפט, לזה התכוונתי.

אחמד טיבי: תבהיר.

<דוד שפרכר: כלומר, מה שרצינו פה, רק להגיד, שבטרם הגעה לבית משפט, בידיו של הנוסע לבחור לפי איזה דין הוא רוצה לתבוע.

<דוד שפרכר: ודרך אגב, אני רוצה גם לציין, שאנחנו לא מדברים רק על הדין הישראלי מול הדין האירופי, מכיוון שיש מדינות אחרות שיש להן גם חוקים דומים לשלנו.

<דוד שפרכר: אחת מהמדינות האלה, שיש לנו הרבה מאוד תיקים איתם, זו טורקיה.

<דוד שפרכר: לטורקיה יש היום באמת חוק גם כן דומה.

<דוד שפרכר: זה לא רק אירופה.

<דוד שפרכר: אבל יכול להיות שצריך אולי לעשות משהו כדי להגיד: אם אתה תובע בישראל, תתבע לפי הדין הישראלי.

איתן כבל: שפרכר, תקשיב, מה שאני מבקש זה את הדבר הבא.

אחמד טיבי: אנחנו צמצמנו פערים, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: קודם כול, סליחה, תן לנו להבין, נביא את זה, ובסוף אנחנו נחליט מה אנחנו מבקשים.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה להבהיר, זה כבר מנקודת המבט שלי משהו אחר ממה שאני יצאתי איתו לדרך.

איתן כבל: יש עולם אחר לגמרי אם הלקוח מחליט שהוא בא לישראל להישפט על פי הכללים בישראל.

איתן כבל: אם הוא טס ב"אל על" והוא בטורקיה, והוא רוצה להישפט על פי הכללים הטורקיים – זה כבר לא נשמע לי משהו הזוי.

איתן כבל: אפשר להתווכח, אבל זה כבר לא משהו הזוי.

איתן כבל: גברתי, גם אני אומר את זה לכולנו.

אחמד טיבי: הממשלה מסכימה עם זה.

איתן כבל: אני עדיין את זה, סליחה, ממש ממש לא רואה כמצב בעייתי.

איתן כבל: עכשיו, אם יש ברשות

איתן כבל: כם עדיין – עזוב עכשיו את הניסוח, נשנה אותו ונבהיר אותו ברוח הדברים האלה, אבל זה כבר משהו אחר.

איתן כבל: ברשותך, לפני שאני מעביר לך את רשות הדיבור, רצית הערה מיאט"א.

<אסף רזיאל: הקשבתי לדבריו של עורך דין שפרכר, אני לא מבין ממה נפשו.

<אסף רזיאל: הפתרון קיים היום בחוק, המצב החוקי היום בדיוק מאפשר את זה.

<אסף רזיאל: אם הנוסע בוחר לבחור מחוץ לישראל - - -

איתן כבל: אז אני אענה לך הפוך.

איתן כבל: לא, הבנתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה מפריע לכם?

איתן כבל: רזיאל, יקירי, אני עונה לך, ואני על זה אומר: אני משתמש בממה נפשך שלך.

<אסף רזיאל: מהתיקון המוצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא משנה כלום.

<אסף רזיאל: אם כולנו מסכימים שהנוסח המוצע הוא כבר לא רלוונטי אז בסדר.

איתן כבל: אוקיי, רזיאל, העניין ברור.

<גיל סתיו: כבודו, אם אפשר, הערה קטנה רק.

איתן כבל: בבקשה.

<גיל סתיו: אנחנו כל הזמן מדברים מה קורה כשזה מגיע לבית משפט.

<גיל סתיו: 90 ומשהו אחוזים מכלל הפניות נסגרות עוד הרבה לפני - - -

<גיל סתיו: יפה.

<גיל סתיו: עכשיו, איפה הבעיה כאן?

איתן כבל: טיבי, אני מתנצל, אתה יכול להגיד משהו מהקוראן.

אחמד טיבי: אני מסתגל.

<הילה שטרן אטיאס: ההיפך.

<גיל סתיו: מצוין, אז איפה הבעיה?

<גיל סתיו: דקה וחצי.

<גיל סתיו: היום לקוח פונה אליי, אומר: היה איחור ככה וככה, תפצה אותי על פי החוק.

איתן כבל: אוקיי.

<גיל סתיו: אוקיי.

<גיל סתיו: אני לא מגיע לבית משפט, לא שום דבר, מפצה אותו.

<גיל סתיו: מחק בבוקר הוא כותב את אותו מכתב ואומר: תפצה אותי לפי החוק האירופי.

איתן כבל: מה הבעיה?

<הילה שטרן אטיאס: אז שלוש שעות.

<הילה שטרן אטיאס: הוא עמד שמונה שעות.

איתן כבל: רגע, תסלחו לי.

איתן כבל: תסלח לי, אני לקוח, ישבתי, לא חשוב עכשיו מה הסיבה, תקוע באיזה שדה תעופה עם הילדים שלי, קר.

<גיל סתיו: שלוש שעות.

איתן כבל: אתה ישבת אולי שלוש שעות.

<גיל סתיו: על זה החוק מדבר, שלוש שעות.

איתן כבל: שנייה, אבל אני מספר לך.

איתן כבל: עזוב את החוק.

<גיל סתיו: החוק האירופי מדבר על שלוש שעות.

איתן כבל: בסדר, נשמה.

איתן כבל: אבל זה שכתוב בחוק, חברות התעופה לא אומרות: אוקיי, הגענו לנקודת הקצה של החוק, עכשיו בוא נעלה את – יש גם מציאות כפי שהיא מתקיימת בחיים.

איתן כבל: אבל עזוב את זה.

איתן כבל: נקודת המוצא שאני בא איתה היא מה נכון.

איתן כבל: לא מה נכון לך.

<גיל סתיו: מה נכון ללקוח.

איתן כבל: תסלח לי, לא מה נכון לך.

איתן כבל: שלא תטעה, אינני בא בטענות על הרצון שלך, שלכם.

איתן כבל: זה לגיטימי וזה בסדר גמור.

איתן כבל: התפקיד שלי כאן הוא לאזן, בראש ובראשונה אני הקול של הלקוח.

איתן כבל: תראה כמה אתם פה.

איתן כבל: ואני צריך עכשיו לבוא ולאזן את האינטרס של הלקוח.

איתן כבל: לא להגיד: הלקוח צודק בכל מקרה, אבל לנסות.

איתן כבל: עכשיו, מה אתם אומרים לי? לא.

<הילה שטרן אטיאס: אם יורשה לי רק משפט אחרון.

איתן כבל: משפט.

<הילה שטרן אטיאס: שוב, גם אנחנו משתדלים לפצות לפני שמגיעים לבית משפט, כי החוק אומר:

<הילה שטרן אטיאס: הלקוח פנה אליך, אתה תשלם לו את הפיצוי שמגיע לו.

<הילה שטרן אטיאס: אבל מה שייווצר זה שהלקוחות ייפנו אלינו ותמיד יבקשו פיצוי אחרי שלוש שעות.

<הילה שטרן אטיאס: איזה לקוח יבחר לחכות שמונה שעות?

<גיל סתיו: לא רק זה, יש לך פיצוי לדוגמה אם אנחנו לא פועלים ככה.

<הילה שטרן אטיאס: כל הלקוחות שייפנו אלינו ירצו את הפיצוי אחרי שלוש שעות.

<הילה שטרן אטיאס: ואז בוא ניקח את חוק שירותי תעופה הקיים, חוק טיבי אחד, נכניס אותו למגרסה וגמרנו.

<הילה שטרן אטיאס: אנחנו אפילו לא צריכים להגיע לבית משפט.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: בדיוק.

<הילה שטרן אטיאס: ואם לא, אז פיצויים לדוגמה.

איתן כבל: תודה.

<הילה שטרן אטיאס: ואם לא, אז תביעה ייצוגית על זה שאנחנו לא פועלים לפי החוק.

איתן כבל: תודה, תודה, תודה.

איתן כבל: בבקשה.

<רון חלפון: אני לא ביקשתי את רשות הדיבור, אבל אם - - -

איתן כבל: אני מבקש ממך.

<רון חלפון: אוקיי.

<רון חלפון: אם הוסכם כאן שהדין שעל פיו בתי משפט בישראל ידונו זה רק הדין הישראלי, אז מבחינתנו זה בסדר גמור.

<אתי בנדלר: זה לא הוסכם.

<אתי בנדלר: מי הסכים לזה?

איתן כבל: לא, הוא אומר, מבחינתו של שפרכר, אם הוא מתייחס לזה.

איתן כבל: מותר לו להגיד.

<רון חלפון: ונקודת האמצע היא מה שהציעה עורכת הדין בנדלר, שבית המשפט יחליט על פי איזה דין, והכלל יהיה הדין הישראלי.

<רון חלפון: לגבי מניעה של נוסע לפנות על פי התקנה האירופית, אני לא חושב שאנחנו יכולים לעשות את זה.

<רון חלפון: אנחנו לא יכולים בחוק ישראלי לצמצם את התחולה של הדין האירופי.

<רון חלפון: הדין האירופי קובע שבטיסה מאירופה לישראל תחול התקנה האירופית.

<רון חלפון: אני לא יודע איך כנסת ישראל יכולה - - -

איתן כבל: אני אאפשר לך עכשיו, גברתי, אבל לפני כן אני אגיד לך מה אני הבנתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר משפט?

איתן כבל: כן, בבקשה, חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תראה, בחוק הזה אין כוונה לפגוע לא בסוכני נסיעות ולא בחברות תעופה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שבמרכז זה האזרח.

<קריאה: הנוסע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנוסע, כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והנוסע הזה, עד שהוא מחליט שיש לו חופשה ועד שהוא מסדר את העניינים, ופתאום יש לו את עוגמת הנפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו עוגמת נפש, זה לא רק העניין של האיחור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אתן דוגמה אישית, לא שסיפרו לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה באפריל שנה שעברה לאיסטנבול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה צריך להיות ב-08:40, טסנו ב-17:10 אחר הצהריים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא אמרו שהטיסה שלכם מתעכבת יותר משמונה שעות, שמונה שעות וחצי, אלא בכל חצי שעה יש לנו עדכון מתי הטיסה, עוד פעם עדכון, עדכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא הייתי רוצה לטוס באותו מטוס כי הוא היה מקולקל והייתה סכנת חיים, אבל גם זה שמושכים אותנו עד שאנחנו באים לחופשה, וכל חצי שעה יש לך עיכוב, אני חושב שעל זה צריך גם פיצוי, ואז גם מגיע לקליינט לבחור מאיפה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, די, מיצינו את העניין.

איתן כבל: אני אתייחס בקצרה, אני אאפשר ליועצת המשפטית.

<שי פרדו: נושא קצת שונה, שקשור לא ברמה המשפטית.

איתן כבל: לעניין הזה?

<שי פרדו: לעניין הזה מאוד.

איתן כבל: אוקיי, בבקשה.

איתן כבל: מי אדוני?

<שי פרדו: שמי שי פרדו, אני בשם חברות שמפעילות טיסות שכר לישראל מאירופה וגם מטורקיה.

איתן כבל: בבקשה.

<שי פרדו: אבל אני אתייחס דווקא לאירופים.

<שי פרדו: פה מנסים להגיד שאנחנו צריכים לפעול לפי התקנות האירופיות, אבל ברמה האופרטיבית, עם כל הכבוד לאיחוד האירופי, אנחנו עדיין לא פועלים במסגרת מה שמקובל באירופה, כי הרגולציה בארץ היא שונה, גם בהיבט של ביטחון וגם בהיבט של זכויות טיס.

<שי פרדו: אם באירופה כל חברה שהיא אירופית ורוצה לטוס בין שני יעדים, היא פשוט מבקשת מה שנקרא slot וטסה.

<שי פרדו: בישראל ההליך של אישור טיסה הוא מסובך יותר גם בעניין של ביטחון, וגם במקרה שיש תקלה ואני רוצה להיעזר בחברה אחרת, לחכור מטוס אחר, ההליכים הם ארוכים הרבה יותר, וברוב המקרים לא יכולים להיפתר במסגרת של שעות ספורות.

<שי פרדו: לפעמים זה אפילו ימים.

<שי פרדו: ולדרוש מחברות התעופה האירופיות לפעול לפי החוק האירופי למרות שהכללים פה הם שונים לגמרי זה פשוט עוול.

איתן כבל: קודם כול, אוקיי, אמרת את הדברים אבל הם כבר נאמרו כך בקונטקסט כזה או אחר.

<שי פרדו: במסגרת הזאת לא.

<אתי בנדלר: יש בעייתיות.

איתן כבל: אני לא אומר שלא – אני, אני לא משפטן.

איתן כבל: ואני לא רואה כאן את הבעיה.

איתן כבל: בדיוק כמו שאנגלי או צרפתי מגיע לבית המשפט, ועל פי הכללים של אותו מקום - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שזה יהיה מנוף למשא ומתן פה, זה לא יגיע לבתי משפט.

<חנה וינשטוק-טירי: זה לא - - - לפי הכללים המשפטיים באותו ארגון.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: וחוץ מזה אני רוצה להגיד לכם את הדבר הבא: כל הזמן, כשנוח לנו, אנחנו נתלים בחקיקה בחו"ל.

איתן כבל: כשאנחנו קצת מביאים משהו שהוא משנה, תמיד – לא, מה פתאום, תראו, בחו"ל זה אחרת.

איתן כבל: אחרת

<חנה וינשטוק-טירי: לא, זה לא קשור לחו"ל, אדוני היושב-ראש.

<חנה וינשטוק-טירי: אני לא עושה השוואה.

איתן כבל: תקשיבי, אני אגיד לך משהו – אני כלקוח, וכאן אני רואה את זה, כאזרח – אני לא רואה עם זה שום בעיה.

איתן כבל: ואני אומר לך גם, היועצת המשפטית, ואני אומר ליועצים המשפטיים האחרים: אם אין כאן איזה עניין משפטי שהוא מטלטל את החוק הישראלי, אינני רואה שום סיבה בעניין הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, אבל אמרו ש-97% לא מגיעים לבית משפט.

איתן כבל: זה לא חשוב, קודם כול אני מדבר על העיקרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שישלמו יותר, מה הבעיה?

<הילה שטרן אטיאס: - - - שמה הקופה הכלכלית הכי גדולה.

איתן כבל: חברים, די, מספיק.

איתן כבל: די, די, די, אנחנו ממחזרים את עצמנו.

איתן כבל: בבקשה.

<אתי בנדלר: טוב, אני חייבת לומר שכל מה ששמעתי חיזק אותי בעמדתי הראשונית, לפיה לא ראוי להתייחס לנושא הזה בהקשר של החוק הזה, ולקבוע הוראה שהיא בהחלט חריגה בדין.

<אתי בנדלר: אני לא מכירה, אולי חוץ מחוק עשיית דין בנאצים ואולי עוד חוק אחד, בדרך כלל החוק הישראלי לא מתייחס לכללי ברירת הדין, אלא שהם חלים בהתאם לדין הכללי.

<אתי בנדלר: דהיינו, כשמגישים תביעה בארץ בדרך כלל חל הדין הישראלי, למרות שבית משפט יש סמכות לסטות מהדין הישראלי ולהחליט שבנסיבות העניין, בגלל התקיים נסיבות מסוימות, ראוי שיחול דין זר.

<אתי בנדלר: והאופציה הזאת לא נתונה לתובע, אלא הוא מבקש להחיל דין זר ובית המשפט מחליט אם להיענות לבקשה או לא.

<אתי בנדלר: אין לו זכות מוקנית לזה שיחול דין זר, ואני לא מציעה במקרה הזה, אני לא שמעתי שום נסיבות חריגות שמצדיקות את זה, ואני אנסה להדגים גם מדוע אני חושבת שזה לא נכון.

<אתי בנדלר: קודם כול, תן דוגמה לנסיבה חריגה, שאני לא יודעת אם היא התקיימה ואני לא יודעת אם היא תתקיים.

<אתי בנדלר: אבל נניח שקבוצת נוסעים שלמה שטסה מאירופה לארץ, ואולי חזרה אחר כך לאירופה, תובעת בשל נסיבות שהתקיימו בעת היציאה משדה התעופה מאירופה, תובעת בארץ.

<אתי בנדלר: והם מגישים תביעה ביחד, כל הנוסעים שנפגעו, בגל עיכוב, ביטול, אינני יודעת מה.

<אתי בנדלר: נניח לצורך העניין ש-90% מהנוסעים הם נוסעים זרים, ובנסיבות האלה בית המשפט יחליט להחיל על כלל הקבוצה את הדין הזר.

<אתי בנדלר: הוא יגיד: בגלל שלושה נוסעים ישראלים ו-50 נוסעים זרים אני לא אחיל את הדין הישראלי אלא אחיל את הדין הזר.

<אתי בנדלר: אז יכול להיות שהוא יחליט בנסיבות החריגות האלה להחיל דין זר.

<אתי בנדלר: אני לא הייתי רוצה לשלול, ואני לא חושבת שנכון לשלול מבית המשפט את שיקול דעתו איזה דין להחיל.

<אתי בנדלר: אבל, כאמור, נקודת המוצא היא בדרך כלל, כשתובעים בארץ חל הדין הישראלי.

<אתי בנדלר: עכשיו, מדוע אני חושבת שלא נכון לאפשר ברירה כזאת גם בשלב של הפנייה הראשונה לחברת התעופה?

<אתי בנדלר: נניח לשם העניין שאני פונה לחברת תעופה ואומרת להם: בשל נסיבה שהייתה בחוץ לארץ אני מבקשת שיחול הדין הזר, בשל נסיבה בנמל המוצא באירופה אני מבקשת פיצויים לפי הדין הזר.

<אתי בנדלר: וחברת התעופה תגיד לי: אני מוכנה לפצות אותך לפי הדין הישראלי, לא לפי הדין הזר.

<אתי בנדלר: אז אני אומרת: אוקיי, אז אני אגיש תביעה.

<אתי בנדלר: ואני מגישה תביעה בארץ, ובארץ אפילו נקודת המוצא של המציע בעניין הזה, שנתמכת על ידי חוות דעתו של עורך דין שפרכר, היא שבארץ יחול הדין הישראלי.

<אתי בנדלר: אז כאן, אחרי שביקשתי פיצויים לפי הדין הזר, וסירבו לתת לי לפי הדין הזר, אני תובעת כאן בארץ לפי הדין הישראלי, תבוא חברת התעופה ותגיד: תביעת סרק.

<אתי בנדלר: אני הייתי מוכנה לשלם את הפיצויים לפי הדין הישראלי.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, זה יכול ליצור בעיות פרקטיות בעניין הזה.

<אתי בנדלר: לפיכך, ושוב, המסקנה הסופית שלי היא שנכון במקרה הזה לא להתייחס ולהשאיר את הדברים לפי הדין הכללי.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

<אתי בנדלר: עכשיו, אני רק רוצה להוסיף, לעומת זאת אם אני אגיד שאני מתכוונת להגיש תביעה לפי הדין הכללי, חברת התעופה תסרב ותגיד שחל הדין הישראלי, ואני אגיש בסופו של דבר את התביעה באירופה, אז הם יאכלו אותה, לצורך העניין, במירכאות כפולות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, ממש אם את מרגישה חובה, כי אני חייב - - -

<אתי בנדלר: אני רואה שנציגת משרד המשפטים באה, אז אולי כדאי מאוד לשמוע את עמדתה.

<רעות אופק: תודה רבה.

<רעות אופק: רעות אופק, משרד המשפטים, רק אבקש משפט קצר.

<רעות אופק: אני מצטרפת לכל דבריה של היועצת המשפטית.

<רעות אופק: אנחנו חושבים שכללי ברירת הדין הרגילים יוצרים איזונים נכונים, ומאפשרים לבית המשפט לדון גם בנסיבות מיוחדות, ונראה לנו שהדבר הנכון יהיה לא להתייחס ולא להתנות על כללי ברירת הדין.

<רעות אופק: אנחנו גם לא חושבים שזה יפגע בצרכן, אנחנו חושבים שזה יוצר איזון בהתאם לנסיבות.

<רעות אופק: תודה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני, ברשותכם, רוצה לומר את הדבר הבא: אני עדיין לא השתכנעתי לגמרי, אני מוכרח לומר לכם.

איתן כבל: אינני מתעלם מהדברים שנאמרו, אבל עדיין לא השתכנעתי.

איתן כבל: יש כאן שאלה משפטית שצריך לתת עליה את הדעת.

איתן כבל: עכשיו, יחד עם זאת, כיוון שזו רק הכנה לקריאה ראשונה, ועדיין יש לנו את הסיפק לנהל לאחר מכן את הדיון.

איתן כבל: וחשוב לי גם להעביר את זה בקריאה ראשונה גם עבור חבר הכנסת טיבי, במובן הזה שיהיה לזה דין רציפות אם הכללים ישתנו.

אחמד טיבי: אם פילבר ייסחף חייבים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם כחלון יחליט - - -

איתן כבל: לא, יש דברים שהם כבר – אוקיי.

איתן כבל: אז ברשותכם, אני רוצה - - -

<אתי בנדלר: - - -

איתן כבל: סליחה, אני עוד לא קבעתי עמדה.

איתן כבל: אתי, אני לא קבעתי, בכל הכבוד.

<אתי בנדלר: לא לא, בסדר, בסדר גמור.

<אתי בנדלר: מצוין.

איתן כבל: את יודעת, אני אמרתי שעדיין לא השתכנעתי, בכל הכבוד.

<אתי בנדלר: בסדר גמור.

איתן כבל: לא אמרתי שום דבר.

איתן כבל: אני לא חייב לקבוע אותה עכשיו.

<אתי בנדלר: בסדר גמור.

איתן כבל: יש לנו עוד בקריאה השנייה והשלישית, בהנחה ש – אם לא, מי שיבוא אחריי יצטרך לתת את דעתו בשאלות האלה.

איתן כבל: בבקשה, אנחנו נעבור להקראה.

אחמד טיבי: לפני ההקראה משפט, כי לא דיברתי.

איתן כבל: בבקשה, טיבי.

<חני סובול: מה עם שאר הסעיפים, כבודו?

<גיל סתיו: זה היה דיון על סעיף אחד.

אחמד טיבי: רבותיי, אני הקשבתי קשב רב.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר, זה דיון שלישי.

<חני סובול: נכון.

<חני סובול: אבל זה חוק ש - - -

אחמד טיבי: לא יהיה עוד דין לפני הצבעה.

איתן כבל: חברים יקרים - - -

<חני סובול: זה חוק, כמו שאמרת בתחילת הדברים, מאל"ף ועד תי"ו.

<אתי בנדלר: יש לנו חצי שעה, ויש המון המון סעיפים והמון הערות.

איתן כבל: אפשר, אתי?

איתן כבל: נו, באמת, מה, אתם עושים עכשיו איזה – לא רוצה להגיד שמות פה בכנסת של כאלה שזה?

איתן כבל: אני רוצה להתחיל את ההקראה, אני אספיק – אני אספיק.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר שזה דיון שלישי.

איתן כבל: ומי שחושב, סליחה, שיעכב אותי עכשיו בתהליכים האלה – אם צריך, אני אביא דיון גם שבוע הבא בכל שעה.

איתן כבל: תפסיקו עם זה.

איתן כבל: אני לא ילד.

איתן כבל: אני אומר את זה ברצינות.

איתן כבל: מה, אני לא מבין את העבודה שלי?

איתן כבל: מה, אני עשיתי דברים בצורה שהיא לא תקינה עד היום?

איתן כבל: בכל הכבוד, העמדה שנשמעת כאן – אני עדיין לא נשכבתי והרמתי ידיים ורגליים למעלה ואמרתי: אני נכנע?

איתן כבל: עוד לא השתכנעתי.

איתן כבל: ולא כי זה טיבי פה.

איתן כבל: לא השתכנעתי מנקודת המבט של הלקוח.

איתן כבל: זה שיש בעיה משפטית עדיין לא הופכת את העניין חלוט, שמי שאמר את הטענות צודק.

איתן כבל: לא אמרתי שלא תשכנעו אותי בסוף, עם שינוי כזה, שינוי אחר.

איתן כבל: אבל עדיין לא, בכל הכבוד.

איתן כבל: אני לא העברתי, אתי, ואני אומר את זה, אתם יודעים, דברים ככה סתם, בחיים שלי לא עשיתי את זה.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: בבקשה, איפה אנחנו אוחזים?

<לאה ורון: בסעיף הראשון.

אחמד טיבי: משפט.

איתן כבל: אוקיי, בבקשה, טיבי.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: קצר.

אחמד טיבי: אני הקשבתי קשב רב לכל הטענות, לכל הסייגים, לכל ההערות.

אחמד טיבי: נכון, אמרתי את עמדתי בישיבה הקודמת.

אחמד טיבי: אבל תדעו, החוק הזה – וזה מה שגם הפנה אליו היושב-ראש כבל גם בישיבה הקודמת, גם עכשיו – מטרתו להיטיב עם הנוסע ועם הצרכן.

אחמד טיבי: יכול להיות שהטבה עם הצרכן לא תניח את דעתו של סוכן הנסיעות, של חברת התעופה וכדומה.

אחמד טיבי: מה שמניע אותי כנבחר ציבור זה הצרכן.

אחמד טיבי: בחוק טיבי אחד באתי לקראת

אחמד טיבי: כם בכמה וכמה נקודות וויתרתי.

אחמד טיבי: וגם אמרתי שיש סיטואציות מסוימות ויש התאמות שצריך לעשות לישראל כמדינה קטנה, שיש להם שדה תעופה אחד ולא שניים, שאין לה הסכמי תעופה עם מדינות רבות.

אחמד טיבי: כל זה לקחנו בחשבון.

אחמד טיבי: יש לי רושם שבישיבות האחרונות מישהו מנסה לעשות פיליבסטר ולרוקן את החוק הזה, את התיקון השני הזה מתוכן.

אחמד טיבי: וביקשתי מהיושב-ראש שלא ייתן לזה יד.

אחמד טיבי: אני לא מתכוון לתת לזה יד.

אחמד טיבי: ותודה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראות שונות), התשע"ו–2016.

איתן כבל: הערות.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: שם לפרוטוקול.

<גיל סתיו: גיל סתיו מ"ישראייר".

<גיל סתיו: בדיון הקודם שהיה ביקשנו להחריג, והייתה היענות אפילו מצד עורך דין שפרכר, לכל מה שקשור לחבילות תיור.

<גיל סתיו: היה דיון שלם.

איתן כבל: זוכר.

<גיל סתיו: ובסופו של דבר, לפחות להבנתי, בטח אם מהצד של שפרכר, שמייצג את חבר הכנסת אחמד טיבי, אם הוא הסכים לזה שתהיה החרגה, זה צריך לבוא לידי ביטוי גם כאן בחבילות תיור.

<גיל סתיו: כתוב: כולל.

<גיל סתיו: זאת אומרת, לא רק שאין החרגה, יש כולל.

איתן כבל: אוקיי.

<גיל סתיו: דבר שני לאותו סעיף, גם דיברנו על נושא מועד מסירת פרטי אמצעי התשלום.

<גיל סתיו: וגם כבודו אמר: זה שנתתי את כרטיס האשראי – לא חויב, לא בוצע, לא שום דבר – זה איזשהו עניין של ניסוח.

<גיל סתיו: הניסוח הזה לא השתנה.

<גיל סתיו: אגב, הניסוח הספציפי הזה שאנחנו רואים כרגע עלה למיטב ידיעתי לאתר של הכנסת אתמול בצהריים.

<גיל סתיו: זאת אומרת, זה לא היה אתמול בבוקר - - -

איתן כבל: עשה לי טובה, אל תתחיל גם לעשות לי עכשיו מה שנקרא סדר וניקיון.

איתן כבל: זה לא העניין, דבר לגופו של עניין.

איתן כבל: הבנו, שתי נקודות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אתי, יש לך?

<אתי בנדלר: רק הערה אחת לעניין הפורמלי.

<אתי בנדלר: לא התקבלו שום החלטות בישיבה הקודמת, ולפיכך לא שינינו את הנוסח.

איתן כבל: מאה אחוז.

<גיל סתיו: מה שעלה אתמול בצהריים זה תוספת שמשרד התחבורה הציע לסעיף הזה, בתוספת של סעיף קטן אינני זוכרת מה - -

<איתי עצמון: (ה).

<אתי בנדלר: - - (ה), שעניינו חבילות תיור.

<אתי בנדלר: זה הכול.

<אתי בנדלר: הנוסח הוא אותו נוסח שעמד לדיון גם בישיבה הקודמת, פרט לתוספת הזאת של משרד התחבורה.

<לאה ורון: והנוסח הועלה שלשום לאתר ולא אתמול.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: עוד יותר טוב.

איתן כבל: כן, גברתי.

<שירלי קציר: אדוני, קצר.

<שירלי קציר: בעצם הסעיף נועד לתת מענה למי שמוכר את כרטיס הטיסה לנוסע במישרין.

<שירלי קציר: ולכן אני מבקשת להוסיף את המילה "במישרין" אחרי המילים "סוכנות נסיעות, המוכר", בין המילה "המוכר" ל"כרטיס".

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אוקיי.

<שירלי קציר: ודבר נוסף, "מועד תשלום התמורה, כולה או חלקה" – חברות התעופה מוכרות כרטיסי טיסה כשהתמורה משולמת לנו במלואה.

<שירלי קציר: בלי זה אנחנו לא נוציא כרטיס טיסה.

<שירלי קציר: זה מתפרש כאילו עלול להיות פה מצב שמישהו נתן איזושהי מקדמה ועלול לקבל איזושהי זכות.

<שירלי קציר: בעניין הזה אני חושבת שצריך לקבוע שהמועד הוא תשלום התמורה, בלי כולה או חלקה.

<שירלי קציר: לא נוציא כרטיס אחרת.

איתן כבל: סליחה, הנושא הזה עלה בפעם הקודמת, וגם שפרכר רוצה לענות את מה שהוא אמר בפעם הקודמת.

<דוד שפרכר: אני רציתי רק הבהרה ממש קטנה.

<דוד שפרכר: הנושא של המקדמה הוא בדרך כלל נושא שקשור לא לנושאים בודדים אלא לקבוצות.

<דוד שפרכר: וכאשר אתה באמת קונה משהו כמו 30, 40 כרטיסים בבת אחת, אז בדרך כלל חברת התעופה - - -

<חני סובול: זה לא נכון לגבי סוכני נסיעות, זה נכון לגבי חברות תעופה.

<דוד שפרכר: אבל שנייה, אני עונה לעורכת דין קציר.

<דוד שפרכר: ולכן העניין הוא שכאשר המקדמה הזאת משולמת זה צריך להיות שווה ערך לזה שלנוסעים יש כבר זכויות, את מבינה?

<דוד שפרכר: כלומר, זה מאוד חשוב הדבר הזה.

<שירלי קציר: אז אפשר לעשות מגבלה בעניין של קבוצות.

<שירלי קציר: אם זו הכוונה, אפשר לדייק את זה, כי אחרת זה עלול להתפרש באופן רחב.

<דוד שפרכר: לא, אבל אי אפשר להגיד את זה.

<דוד שפרכר: יכול להיות שחברת תעופה - - -

איתן כבל: שפרכר, תודה.

איתן כבל: די, מספיק.

איתן כבל: כן, בבקשה, הגברת מ"אל על".

<הילה שטרן אטיאס: גם לעניין המועדים, אז בעצם באמת נוצר פה איזשהו עיוות.

<הילה שטרן אטיאס: למשל, מועד מסירת פרטי אמצעי תשלום גם אם הוא עוד לא חויב.

<הילה שטרן אטיאס: "מועד אישור ההזמנה על ידי מוכר הכרטיס" – יש להבחין בין הזמנה לבין כרטוס.

<הילה שטרן אטיאס: לצורך העניין, היום נוסע יכול לעשות הזמנה, לא לשלם לי שקל, כלום, כי הוא רק רוצה להגיד שהוא מתלבט, הוא עוד בודק בחברות תעופה אחרות.

<הילה שטרן אטיאס: הוא לא החליט אם הוא רוצה ליעד הזה.

<הילה שטרן אטיאס: הוא פותח הזמנות לעשרה יעדים.

<הילה שטרן אטיאס: אני צריכה להנפיק לו עשרה כרטיסים וגם - - -

איתן כבל: העניין ברור, תודה.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<חני סובול: טוב, חני סובול, מנכ"לית התאחדות משרדי הנסיעות.

<חני סובול: אני לא רוצה לחזור שוב על כל הדברים שאמרנו.

איתן כבל: רק על הסעיף הספציפי הזה.

<חני סובול: על הסעיף הספציפי הזה.

<חני סובול: מנקודת מבטו של הצרכן, דווקא מנקודת מבטו של הצרכן, צרכן עסקי, לקוחות עסקיים.

<חני סובול: מרבית הלקוחות העסקיים משתמשים בסוכני נסיעות.

<חני סובול: הנסיעות שלהם הן תכופות, הנסיעות שלהם משתנות מהרגע להרגע.

<חני סובול: אם נכרטס להם תוך 72 שעות, המשמעות היא שכל שינוי שהם יצטרכו לעשות בכרטיס יעלה כסף.

<חני סובול: חברות התעופה יושבות פה ומחייכות, כי כל שינוי כזה יכול לעלות להם בין 150 דולר ל-300–400, ויש כרטיסים שגם מחיר מלא, תלוי מה אומר הכרטיס.

<חני סובול: וזה אחרי חוק הגנת הצרכן, זה מעבר לשבועיים, כי אנשים משריינים להם טיסות ליעדים ספציפיים, בוודאי במחלקת עסקים שיש רק 12 מקומות, או ב-First שיש עוד פחות מקומות, משריינים מבעוד מועד לפעמים לשנה שלמה.

<חני סובול: ואף אחד לא מצפה שברגע שמשריינים להם את ההזמנה ולכאורה יש פה כריתת עסקה או חוזה, אנחנו נתחיל לכרטס להם.

<חני סובול: זה בלתי אפשרי.

<חני סובול: רק אחרי תשלום תמורה מלאה.

<חני סובול: אין שום בעיה לכרטס.

<חני סובול: אנחנו רוצים לעשות טוב, ובטוב הזה אנחנו הולכים ועושים רע.

<חני סובול: באמת, כאילו אני מנסה - - -

איתן כבל: חני, העניין ברור, לא צריך להוסיף.

<חני סובול: זאת נקודה אחת.

<חני סובול: נקודה שנייה, יש לנו חברה שנמצאת כרגע בקשיים, חברת "אליטליה" לצורך העניין.

<חני סובול: חברה שכל יום אנחנו שומעים סיפור חדש: כן פושטת רגל, לא פושטת רגל, כן פושטת רגל, לא פושטת רגל.

<חני סובול: יש לא מעט הזמנות של חברת "אליטליה" – אולי לא הייתי צריכה להגיד את השם, אבל זה לא משנה.

<חני סובול: לפני כמה חודשים זו הייתה "מונרך" ולפני כן זה "ניקי", ולפני כן זה אין סוף חברות.

<קריאה: "אייר ברלין".

<חני סובול: "אייר ברלין" ו"מאלב" נפלה.

<חני סובול: כל הזמן יש חברות תעופה שנופלות.

<חני סובול: והלקוחות רוצים לטוס.

<חני סובול: ובדרך כלל המחירים הם גם מחירים נוחים, של החברות האלה שמתנדנדות.

<חני סובול: ומה שהם עושים, הם משריינים את ההזמנה שלהם ומחכים ומחכים ומחכים ומחכים, ורואים שהכול בסדר, ואז הם מכרטסים.

<חני סובול: שוב, זה בניגוד להטבה עם הצרכן.

איתן כבל: אוקיי.

<חני סובול: נושא אחרון, החריגו את הנושא של טיולים מאורגנים.

<חני סובול: כמו שהחריגו טיולים מאורגנים, באותה צורה צריך להחריג גם את חבילות הנופש, כי זה בדיוק אותו דבר, אין שום הבדל בין טיול מאורגן לבין חבילה.

<חני סובול: גם בעניין של חבילה אנחנו משריינים את כרטיס הטיסה כי זה העוגן, וסביב העוגן הזה אנחנו בונים את כל סידורי הקרקע.

<חני סובול: זה יכול להיות הצגה, זה יכול להיות הופעה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: הבנו כבר, אנחנו חוזרים על מה שאמרנו בפעם הקודמת.

<חני סובול: נכון, אבל זה לא בא לידי ביטוי בתיקונים.

איתן כבל: אמרה, הסבירה היועצת המשפטית כבר.

<חני סובול: בסדר, לא לכעוס, היום אנחנו רגועים.

איתן כבל: חני, לא, אבל למה את צריכה להכעיס אותי?

<חני סובול: אני משתדלת שלא.

<חני סובול: אני ממש מתחילת הישיבה - - -

איתן כבל: זה לא נראה.

איתן כבל: למה לחזור – לא, לא התכוונתי ברמה – אמרה, למה צריך לחזור?

איתן כבל: אמרנו, אמרה מתי זה עלה, אנחנו פה ובואו נתקדם.

<חני סובול: אוקיי, אז הנושא האחרון זה הנושא של התשלום, שכבר מיצו אותו, אני רק רציתי להדגיש אותו שוב.

<חני סובול: תשלום מבחינתנו זה תשלום תמורה מלאה.

<חני סובול: תשלום על חשבון זה לא תמורה.

<חני סובול: מי שמשלם בתשלומים, שזה אפשר לעשות בהחלט אצל סוכני הנסיעות, ברגע שהכרטיס כורטס, זה לא משנה אם זה בתשלומים או בתשלום אחד, מבחינתנו זה עסקה לכל דבר ועניין.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, חני.

איתן כבל: כן, בבקשה, חברים, אני מבקש, רק להוסיף לי.

<איזי מדם: איזי מדם, "איזי טרוול", אני מארגן טיולים.

<איזי מדם: לגבי הטיולים המאורגנים, אני מבין שיש החרגה, אז אני לא רוצה להרחיב בזה.

איתן כבל: תהיה החרגה, עוד לא החלטנו.

<איזי מדם: לגבי חבילות נופש זה בדיוק אותו דבר.

איתן כבל: אמרנו את זה.

<איזי מדם: לא, אבל אני צריך להסביר דבר אחד.

<איזי מדם: אני רוצה להסביר דבר אחד בנושא הזה.

<איזי מדם: בחבילות נופש, כשאני עושה אותן, אני חייב להגיע למינימום מספר נוסעים על מנת לבצע את הדבר הזה.

איתן כבל: אתה תומך להכניס את ההחרגה גם על חבילות נופש?

<איזי מדם: נכון מאוד.

איתן כבל: יפה, אז גמרנו.

<איזי מדם: אז דבר אחד אחרון, שחשבתי מה הפתרון שאפשר לעשות.

<איזי מדם: היום אנחנו עובדים כולם על מערכת אלקטרונית.

<איזי מדם: ברגע שהלקוח עשה הזמנה באיזו חברת תעופה, לא משנה, יש הוכחה ביד שכבר יש את ההזמנה.

<איזי מדם: למה שאני לא אמסור לו את זה, ועדיין שהוא לא שילם לי, להתחיל להוציא כרטיסים, לגרום נזקים גם ללקוח וגם לנו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, רק אם יש למישהו לחדש, לא לחזור על מה שנאמר.

<חני סובול: הצעה לפתרון.

איתן כבל: לא, שנייה.

איתן כבל: כן, בבקשה, גברתי.

<פנינה גל: עורכת דין פנינה גל מ"השטיח המעופף".

<פנינה גל: אני גם תומכת בעניין החרגת חבילות תיור.

<פנינה גל: ובן אדם קונה חבילה - - -

איתן כבל: אבל אמרתי.

<פנינה גל: דבר חדש זה עניין הכוח העליון, התוספת בסעיף 6(ה)(1).

<פנינה גל: אתם מבקשים לחייב גם סיטונאים, גם חברות תעופה, לספק שירותי סיוע במצבים של כוח עליון.

איתן כבל: לא, אנחנו עוד לא שם.

<קריאה: אנחנו עוד לא בסעיף הזה.

איתן כבל: חברים, אני רוצה לסכם.

<הילה שטרן אטיאס: עוד החרגה אחת קטנה לסעיף הזה, אם יורשה.

איתן כבל: נו, מה?

<הילה שטרן אטיאס: נושא הטיסות הסדירות.

איתן כבל: שלא התעורר?

<הילה שטרן אטיאס: הוא לא עלה בדיון הזה.

איתן כבל: לא, התכוונתי שלא התעורר הלקוח.

<הילה שטרן אטיאס: לא, חס וחלילה, הלקוח התעורר, הכול בסדר.

<הילה שטרן אטיאס: נושא הטיסות הסדירות.

<הילה שטרן אטיאס: טיסות סדירות, כבר אמרנו את זה בעבר, הן טיסות שמפורסמות, ידועות, אי אפשר לשנות אותן.

<הילה שטרן אטיאס: זה דבר שהוא תמיד ומוכר, ולכן אני לא חושבת שמועד הכרטוס משנה את מועד הטיסה.

<אתי בנדלר: מה זאת אומרת?

איתן כבל: יקירה, עשו לי טובה.

איתן כבל: חברים יקרים, אלה חפירות 1914.

איתן כבל: בבקשה, מספיק, די, אני רוצה לסכם את זה.

<חני סובול: הצעה לפתרון בבקשה.

איתן כבל: חני, תני לי.

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות שלי לפחות ברורות בעניין הזה.

איתן כבל: לצד עניין הטיולים המאורגנים יש הבנה שגם חבילות יכולות להיכלל באותו - - -

<רון חלפון: אני רוצה להתייחס.

<אתי בנדלר: אני לא בטוחה.

איתן כבל: בסדר, אני אשמח.

איתן כבל: יש הסכמה לפחות כאן סביב העניין הזה.

איתן כבל: איילת, תחליפי אותי.

אחמד טיבי: אל תהיי עוינת, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: כן מה שקשור אליך אני עוינת, מן המפורסמות פה בכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, חברים וחברות, אתם רואים בשביל מה אני פה, עובדת קבלן של כבל.

איילת נחמיאס ורבין: תנחי אותי, מנהלת הוועדה היקרה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לכבוד ייחשב לי לשבת בחוק של חבר הכנסת טיבי.

<לאה ורון: אני מציעה עוד לשמוע את ההערה של המועצה הישראלית לצרכנות ושל עורך דין חלפון ממשרד התחבורה.

<אתי בנדלר: והרשות להגנת הצרכן.

איילת נחמיאס ורבין: אז אנחנו נסיים ברשותכם במשרד התחבורה, מטבע הדברים, תמיד אנחנו מסיימים במשרדי ממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אז אנחנו קודם כול במועצה הישראלית לצרכנות?

<לאה ורון: נכון, המועצה הישראלית לצרכנות.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה, רק שם ותפקיד.

<גיל ברגפרוינד: גיל ברגפרוינד, כלכלן המועצה הישראלית לצרכנות.

<גיל ברגפרוינד: בשורה השלישית של סעיף (א) כתוב:

<גיל ברגפרוינד: אף אם כרטיס הטיסה נמכר כחלק מחבילת תיור – אני חושב שההגדרה הזאת מיותרת, כי זו ההגדרה של כרטיס טיסה בחוק המקורי.

<גיל ברגפרוינד: אז לא צריך לפרש את זה כך אלא החלק הזה הוא מיותר.

<גיל ברגפרוינד: אני חושב שלא נכון להחריג טיולים מאורגנים ולא נכון להחריג את חבילות הנופש, כי בסוף הצרכן הוא זה שנוסע.

<גיל ברגפרוינד: עכשיו אני רוצה לדבר על נושא של מועד התמורה או חלקה.

<גיל ברגפרוינד: אני חושב שחשוב שהגדרת המילה "חלקה" יישאר, כי בעצם אם חלילה נמנע את הדבר הזה, מה שקורה זה שצרכן מזמין טיסה לפעמים חצי שנה מראש, ואם הוא משלם אפילו חלקית או בתשלומים - - -

<קריאה: תשלומים זה מלא.

<קריאה: זה לא מה שאמרנו.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, סליחה, אל תנצלו את זה שהיה פה רגע של חילופין.

איילת נחמיאס ורבין: תנו לו לדבר.

<גיל ברגפרוינד: אם לא נשאיר את הגדרת "חלקה", אנחנו בעצם נסיר את האחריות ונשאיר את הצרכן כשהוא פתאום אחרי חודש לא ידע איפה הוא עומד.

איתן כבל: אבל, יקירי, תקשיב שנייה, גם אני כשאני בא מצד צרכנים, בכל הכבוד, היה לנו כאן דיון אחר, אני רוצה להזכיר.

איתן כבל: מהו הקו שבו גם לקוח יכול להחזיק הזמנה?

איתן כבל: הייתה לנו לא מזמן חקיקה – את זוכרת?

איילת נחמיאס ורבין: לא על מבצעים.

<לאה ורון: לא עבד נרצע.

<דוד שפרכר: משהו קטן.

<דוד שפרכר: אני חושב שעדיין חסר משהו ממש קטן – חבילות תיור, הנופשונים, וגם לדעתי סוכן שבעצמו פועל כמארגן.

<דוד שפרכר: כלומר, לדוגמה סוכן שהוא בעצמו מרכיב בעצמו את החבילות האלה ולא קונה את זה מ"השטיח המעופף" או מחברה אחרת, שגם כן הוא יהיה - - -

<אתי בנדלר: זה כלול.

איתן כבל: זה כלול.

איתן כבל: אמרת את זה גם פעם קודמת.

איתן כבל: כן, "מארגן".

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: כן, מה דחוף?

<רוני נוסבאום: דחוף משהו מאוד מאוד פשוט.

<רוני נוסבאום: אני אומנם סוכן נסיעות, אבל כדבריך, אני הקול גם של הלקוח.

<רוני נוסבאום: אז אם לקוח מזמין אצלי כרטיס טיסה בחודש דצמבר, וחברת התעופה מאפשרת לי לכרטס אותו עד 8 בפברואר, למה לכרטס אותו תוך 72 שעות ולגמור לנוסע, ללקוח, את כל הגמישות של שינוי, ביטול whatever?

<רוני נוסבאום: למה?

<רוני נוסבאום: בשביל מה?

<רוני נוסבאום: מה זה מוסיף?

איתן כבל: אוקיי, תודה.

<דוד מלובני: הוודאות חשובה.

<חני סובול: אז תיתנו ללקוח להחליט.

<חני סובול: אל תחליטו בשביל הלקוח.

<חני סובול: תנו לו את האפשרות להחליט.

<דוד מלובני: - - - משחקות בנתונים האלה, זאת הבעיה.

<חני סובול: לא נכון.

איתן כבל: חני, סליחה.

איתן כבל: אל תהפכו כל נוסע לאיזה חתיכת אידיוט.

איתן כבל: כשהוא מגיע, הוא יחליט אם הוא רוצה –הוא יודע שצריך לשלם 62 – הוא ישלם 72.

איתן כבל: מה קרה?

<חני סובול: נכון.

איתן כבל: כל העניין הוא השקיפות שניתנת לי כלקוח.

איתן כבל: אבל אני גם לא רוצה שתכבלו אותי.

<גיל סתיו: נכון.

איתן כבל: בשביל זה אנחנו כאן, כדי למצוא את האיזון.

איתן כבל: בבקשה.

<חני סובול: דחו את המועד של הרכבת בחצי שנה.

איתן כבל: די, נו, באמת.

<חני סובול: אבל התחלת עם זה.

<חני סובול: הרכבת לירושלים.

<קריאה: זה כמו נתב"ג 2000.

<לאה ורון: - - -

איתן כבל: לא, העניין ברור לי.

איתן כבל: אני עוד לא מצביע על זה, חבר'ה, נו, באמת.

<קריאה: הרכבת לירושלים - - -

איתן כבל: חברים, תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.