ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 571, 2018-02-27 12:07

ניסן סלומינסקי: צהרים טובים.

ניסן סלומינסקי: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: על סדר היום הצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 13) (סיום פעילות המשקמים והמנהלה והוראות מעבר לעניין הליכים קיימים), התשע"ז-2017.

ניסן סלומינסקי: אני רואה כאן פנים חדשות ואני שמח כי הנושא הוא נושא חדש מבחינת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שבמהלך הישיבה אקבל תשובות על כל השאלות שיש לי אבל האמת היא שלא הצלחתי להבין.

ניסן סלומינסקי: בזמנו היה משבר גדול בחקלאות ומדינת ישראל נחלצה לסייע.

ניסן סלומינסקי: אם אני לא טועה, חובות של 22 מיליארד שקלים.

ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל עזרה למגזר החקלאות כשהצליחה לגבות מהם לצורך החזר חובות רק שני מיליארד שקלים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, המדינה סייעה ב-20 מיליארד שקלים, ב-90 אחוזים מהחובות.

ניסן סלומינסקי: אני רואה בחקלאות ערך חשוב, אני לא יודע אם עדיין קיימת הרבה חקלאות אבל אני רואה בה ערך חשוב.

ניסן סלומינסקי: הנקודה היא שמישהו היה צריך לבצע את כל התהליך הזה של קשר וגשר בין החקלאים לבין הממשלה לבין הנושים וכולי ולצורך כך קמה מינהלת שהפעילה עורכי דין שנקראו משקמים.

ניסן סלומינסקי: עד כאן אני צודק?

<תמי סלע: כן.

<תמי סלע: חוץ מזה שאת ה-20 מיליארד הממשלה שילמה.

<תמי סלע: פשוט מחקו חובות.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: הממשלה נתנה לזה גיבוי.

ניסן סלומינסקי: מי ששילם את זה, זאת לא המדינה.

ניסן סלומינסקי: זה נכון.

ניסן סלומינסקי: מי ששילם את זה אלה הבנקים או גופים אחרים, אולי לאומיים, אבל אני לא נכנס לזה כרגע.

ניסן סלומינסקי: אם הייתה החלטה כזאת והלכו על זה, אנחנו עדיין רואים בחקלאות ערך חשוב מאוד במדינה.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי שבשנת 2004 ממשלת ישראל החליטה לסגור את המינהלת ולסיים את התהליך.

ניסן סלומינסקי: היום אנחנו ב-2018 וזה אומר 14 שנים לאחר הזמן שהממשלה החליטה לסגור אותה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, 14 שנים עבדה המינהלת אחרי החלטת ממשלה על סגירתה.

ניסן סלומינסקי: בעיני זה תמוה ותכף נקבל על כך הסבר, בזמן הקצר שעומד לרשותנו, עלמה קרה בזמן הזה.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שהצעת החוק הזו עדיין לא סוגרת את הכול אלא צריכה להיות עוד החלטת ממשלה שסוגרת.

ניסן סלומינסקי: למעשה יכול להיות שנאשר את החוק, ואני לא יודע מה יקרה בממשלה כך שזה ימשיך וימשיך.

ניסן סלומינסקי: בדרך ההיגיון הייתי צריך לבוא ולומר שקודם הממשלה תחליט ואחר כך אני אעביר את החוק, כי אחרת מה יבטיח לי שהממשלה תעשה זאת?

ניסן סלומינסקי: אם כן, יש לי הרבה שאלות, שלא לדבר על שאלות נוספות שהן עדינות יותר בנושא של השכר וכל מיני דברים אחרים אבל בהם אני כרגע לא נוגע.

ניסן סלומינסקי: כרגע, לצורך העניין.

ניסן סלומינסקי: נמצא כאן מנכ"ל החברה.

<חיים בהומי: כן.

ניסן סלומינסקי: כמה זמן אתה מכהן כמנכ"ל?

<חיים בהומי: 18 שנים.

ניסן סלומינסקי: התחלת עוד בימים הטובים, עוד לפני החלטת הממשלה.

ניסן סלומינסקי: זאב, למי אתה שייך?

<זאב ליכטנפלד: רשות החברות הממשלתית.

<תמי סלע: אני חושבת שאולי לגבי הצגת המטרות של הצעת החוק ועיקרי ההסדרים יציג משרד החקלאות.

<תמי סלע: יש נוסח שמבחינת הנוסח המשפטי של ההצעה שהועבר דרך כל הגורמים הרלוונטיים, רשות האכיפה והגבייה, משרד המשפטים, משרד החקלאות.

ניסן סלומינסקי: משרד החקלאות מיוצג על ידי חנאן.

ניסן סלומינסקי: תנסי להסביר לנו ואחר כך נתקדם.

<חנאן טוחי: אני מהלשכה המשפטית.

<חנאן טוחי: כפי שנאמר על ידך, מדובר בחוק שבזמנו כונה חוק גל שהיו לגביו הרבה רעשים, גם בבג"ץ, בכל הנוגע לפגיעה בקניין ובעקרון השוויון לטובתו של מגזר חקלאי לעומת מגזרים אחרים.

ניסן סלומינסקי: גדליה גל?

<חנאן טוחי: כן.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שלימים יושב ראש ועדת כספים.

<חנאן טוחי: המטרה העיקרית של החוק הייתה לחלץ את כל המושבים והקיבוצים מהמשבר הכלכלי מתוך איזושהי שאיפה לא לפרק את היחידות החקלאיות אלא לשקם אותן.

<חנאן טוחי: דובר בחוק שהמטרה שלו הייתה לייצר מעטפת, איזושהי מינהלה, מסגרת משפטית, כאשר תוקם מינהלה שימונו במסגרתה משקמים שהיו ברמה של שופטי מחוזי ושם גם ברמה הטכנית התקיימו דיונים בעניינם של גורמים חקלאיים לפי הגדרת החוק, שזה כלל גם פרטים, גם אגודות וגם גורמים חקלאיים נוספים ויקיימו דיונים לאחר שההליכים המשפטיים בעניינם של הגורמים החקלאיים הוקפאו.

<חנאן טוחי: הליכים משפטיים שהתנהלו גם בבתי משפט וגם בלשכות הוצאה לפועל.

<חנאן טוחי: כמו שאמרתי, המינהלה כללה משקמים, גם אנשי מינהלה וגם הוצאות של תקורות.

<חנאן טוחי: התקיימו דיונים במשך כל השנים האלה מתוך איזושהי מגמה, כמו שאמרת, שתוך כמה שנים תוגשם תכלית החוק וייסגרו העניינים.

<חנאן טוחי: הדבר נמשך.

<חנאן טוחי: לומר למה ההצעה של 2004 לא יצאה לפועל, אני לא יודעת, לא הייתי ולא הצלחתי למצוא נתונים ואולי חיים יוכל לענות על כך, אם הוא היה שם .

ניסן סלומינסקי: בטוח הוא היה.

ניסן סלומינסקי: הוא התחיל שם ארבע שנים לפני כן.

<חיים בהומי: גם יודע את התשובות.

ניסן סלומינסקי: אחר כך תוכל להתייחס.

<חנאן טוחי: ברמה המהותית נקבעו בחוק גם הסדרים מהותיים של הפעלה והפחתה משמעותיים בחובות המינהלה גם קבעה משקמים.

<חנאן טוחי: בתך המינהלה קבעו פסקי משקם שקבעו גם את גובה החובות וגם את הפריסה לתשלומים והתקופות.

<חנאן טוחי: המינהלה גם עזרה לגבות וגם להחזיר לנושים את הכספים.

<חנאן טוחי: עיקר התיקון.

<חנאן טוחי: בהתחלה הרעיון היה שזהו, נגמר, החוק מיצה את עצמו ואולי צריך לבטל אותו.

<חנאן טוחי: אבל הרעיון הוא שגם כאשר זה תיאורטי, אנחנו רואים כאן בנתונים ש-100 אחוזים מהתיקים קיבלו פסקי משקם, עדיין חשוב מבחינה משפטית לתת את ההסדר השלם לכל מה שנשאר, גם אם אלה שרידים של כל מיני תיקים ושל גביית חובות, הסדרי חובות שטרם הושלמו.

<חנאן טוחי: לכן הרעיון הגדול בתיקון שמוצע הוא שמה שנשאר, תיקים שלא התקבל לגביהם פסקי משקם, שמבחינת הנתונים זה תיאורטי וגם תיקים שהסדר התשלומים טרם הושלם בהם, יועברו לערכאות הרגילות, קרי, בתי משפט והוצאה לפועל.

<חנאן טוחי: דובר גם על ערעור.

<חנאן טוחי: אם יוגשו ערעורים על פסקי משקם שהתקבלו בתקופה האחרונה, גם הדיון בערעור מהבחינה המהותית יידון בהתאם להוראות המהותיות של החוק.

<חנאן טוחי: ומשהו שהוא גם חשוב ולא אמרתי הוא שבעצם החוק לא סוגר את המינהלה במיידית אלא קובע תקופת מעבר של שישה חודשים במסגרתה יישלחו הודעות לצדדים, לחייבים להודיע להמשיך לשלם, כאשר אם הם במסגרת איזשהו הסדר חוב, פשוט להמשיך לשלם לנושים והודעה לנושים על כך שיש להם את האפשרות להעביר את הבקשה שלהם לערכאות הרגילות.

ניסן סלומינסקי: בתום שישה חודשים, הכול נסגר?

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, החוק מחייב או שעדיין צריך החלטת ממשלה?

<חנאן טוחי: מבחינת החברות הממשלתיות, בגלל שהמינהלה הוקמה כחברה ממשלתית, יש תהליך לפירוק של חברה ממשלתית.

<חנאן טוחי: לכן, כדי לסגור את המינהלה, התקיימו ישיבות בלשכתה של היועצת המשפטית של משרד החקלאות ודובר על התחלת המהלכים במקביל ביחד עם הליך החקיקה, כי בלי לבטל את הסעיפים המהותיים של החוק שמדברים גם על אי מינוי משקמים חדשים ואי פתיחת הליכים חדשים במינהלה, במקביל גם יתחילו תהליך של החלטת הממשלה לפירוק החברה.

ניסן סלומינסקי: מי ערב לכך שבעוד שנה לא נשב כאן עוד פעם?

ניסן סלומינסקי: אני לא בא בטענות אליך אני רק אומר לך כמייצגת.

ניסן סלומינסקי: מי אומר לי שבעוד שנה לא נחזור ושוב נדבר על זה ונגיד שתהליכים בממשלה?

ניסן סלומינסקי: יכול שבעוד עשר שנים נדבר על זה שוב?

ניסן סלומינסקי: מה נותן לי ביטחון שבעוד חצי שנה זהו?

<חנאן טוחי: אני יכולה לתת תשובה שהיא מבוססת על מה שנעשה בשנה וחצי, מה שניסו שנים לעשות וזה לא בוצע אבל בשנה וחצי האחרונות באמת מנכ"ל משרד החקלאות הליט לצמצם משמעותית את היקף המינהלה בכך שבאפריל 2016 ארבעה עובדים בלבד הועברו מהמינהלה לאחד מהבניינים בקריה החקלאית במשרד החקלאות.

<חנאן טוחי: נחסכו המון הוצאות בהיקף של שבעה עד עשרה מיליון שקלים ששולמו למינהלה כל שנה.

<חנאן טוחי: בהתחלה אלה היו שני מיליון ובאיזשהו שלב התחילו לשלם חודשים מתוך איזושהי הבנה שכנראה זה הולך להיגמר.

<חנאן טוחי: ההוצאות צומצמו מאוד.

<חנאן טוחי: הגישה והמדיניות של המשרד היא באמת ללכת ולסיים את הכול.

<חנאן טוחי: כמובן הנתונים שהוגשו גם בדוח של המינהלת ב-2017 וגם הנתונים שהתקבלו לקראת הדיון של היום, מראים שבעצם כמעט ולא נשאר דבר שמצדיק את התשלום של ההוצאות, גם של ה-158,000 שקלים.

<חנאן טוחי: כנראה גם לזה כבר לא תהיה הצדקה.

ניסן סלומינסקי: אם אפשר למשוך את זה עוד ארבע שנים עם חמישה עובדים, למה לא? יש איזו דרך שאנחנו יכולים לקבל החלטה שבעוד נניח שישה חודשים, זהו?

ניסן סלומינסקי: אולי צריכים החלטת ממשלה, אבל אי אפשר יהיה להעסיק עובדים, אי אפשר יהיה לשלם, אי אפשר לעשות כלום?

ניסן סלומינסקי: יש לנו יכולת?

<חיים בהומי: כשיגיע תורי לדבר, אני אתן לך את הפתרון.

<תמי סלע: זה באמת חריג.

<תמי סלע: אני יכולה להגיד שבחוק של החברה להשבה יש סעיפים בחוק עצמו אבל היא לא בדיוק חברה ממשלתית.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: היא לא חברה ממשלתית.

<תמי סלע: לפי חוק החברות הממשלתיות צריך החלטת ממשלה על פירוק מרצון של חברה ממשלתית.

ניסן סלומינסקי: לפני שאני אתן לחיים לדבר, יש מישהו ממשרדי הממשלה האחרים שרוצה להתייחס?

ניסן סלומינסקי: משרדי הממשלה כרגע לא רוצים להתייחס.

ניסן סלומינסקי: רשות החברות רוצה לדבר?

<גלעד חן: רשות החברות הממשלתיות.

<גלעד חן: לגבי הסוגיה שהעלית לעניין, כדי לסבר את האוזן.

<גלעד חן: בתקנון החברה יש מנגנון פירוק אחרי חמש שנים מיום הקמתה.

<גלעד חן: יש את האפשרות לבוא ולהוסיף שנות חיים לחברה בהחלטות של האסיפה הכללית.

<גלעד חן: בעלי המניות כידוע הם שר החקלאות ושר האוצר.

<גלעד חן: זאת אומרת, משך חיי החברה נמשכו וניתן לה כוח מכוח אותן אספות כלליות.

<גלעד חן: אותם שרים בעלי מניות שמהווים את האספה הכללית.

<גלעד חן: אם אני לא טועה, עד 2015 יש החלטה של אספות כלליות והחלטות שלמעשה החברה תתקיים וכמו שהעירה גברתי, החלטת הממשלה נצרכת כרגע משום שחוק החברות הממשלתיות קובע שפירוק מרצון של חברה ייעשה בדרך של החלטת ממשלה ואנחנו נפעל בהתאם.

<תמי סלע: בעצם אין החלטה שמאריכה את חיי החברה עד ליום הזה.

ניסן סלומינסקי: מ-2016 אין החלטה?

<גלעד חן: לא מצאתי החלטה.

ניסן סלומינסקי: לא התכנסה האספה מ-2016.

<גלעד חן: לא ראיתי החלטה כזאת.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שאם אין החלטה, למעשה היה אסור להפעיל אותה ולא לשלם כספים.

<חיים בהומי: בטבע אין ואקום.

<חיים בהומי: אם יש מצב כזה, מישהו צריך לקבל החלטה ורשות החברות קיבלה החלטה יחד עם משרד החקלאות להאריך את חיי החברה עד לתיקון החקיקה.

<חיים בהומי: אגב, ברגע שיהיה תיקון חקיקה, אנחנו גם נביא החלטה לאספה שתחליט לסיים.

<חיים בהומי: אין תאריך שמסיימים ולכן אין שום טעם להפעיל אספה כללית.

<חיים בהומי: שרים אוהבים לקבל תאריך ולא שישה חודשים מאז החקיקה.

<חיים בהומי: לכן עיכבנו את זה בהתייעצות עם רשות החברות ובשיתוף פעולה אתה.

<חיים בהומי: החלטנו שנמתין עד שהחקיקה תעבור.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שאפשר היה להגיש את זה ב-2016.

ניסן סלומינסקי: לא יודע איך האספה קבעה אריכות ימים אחרי שהממשלה שזה צריך להיסגר.

ניסן סלומינסקי: .

ניסן סלומינסקי: אני ל א יודע איך מ-2004 משכו את זה עד 2015 אבל נניח שב-2015 הייתה אסיפה אחרונה שאישרה.

ניסן סלומינסקי: ב-2016 היה צריך כבר להגיש את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: אני לא תוהה רק על העבר אלא גם על העתיד.

ניסן סלומינסקי: מי אומר שההליך הזה שנראה שונה ומשונה מאוד לא ימשיך גם הלאה, עד 2020, עד 2022 והלאה?

<זאב ליכטנפלד: הערה.

<זאב ליכטנפלד: האספה הייתה ב-2013 והחליטה להאריך עד סוף 2015.

<זאב ליכטנפלד: היינו צריכים לכנס אספה כללית לפני תום המועד כדי להחליט אם להאריך או לא.

<זאב ליכטנפלד: מאחר והייתה כוונה לסגור כמה שיותר את המינהלה, החליטו להתמהמה עם ההחלטה הזאת.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שלמעשה מסוף 2015 אסור למינהלת הזאת לעבוד.

<זאב ליכטנפלד: נכון.

<זאב ליכטנפלד: יחד עם זאת משרד החקלאות העביר תקציב שאפשר את המשך הפעולה.

ניסן סלומינסקי: למה הוא לא העביר הלאה?

<זאב ליכטנפלד: תוך כדי שהיא צומצמה - - -

ניסן סלומינסקי: כן, אבל עם הארבעה, יכול להיות שהוא ימשיך להעביר גם הלאה.

<זאב ליכטנפלד: האספה הכללית תכונס בהקדם האפשרי.

<זאב ליכטנפלד: ברגע שנדע שהחוק עובר, תוך חצי שנה אחרי נעבור אספה כללית למועד סיום.

ניסן סלומינסקי: חצי שנה נועד לא כדי לכנס את האספה.

ניסן סלומינסקי: חצי השנה נועדה כדי להודיע לכל הצדדים, כמו שאמרה חנאן, שידעו וכולי, אבל את ההחלטה אפשר הרי לעשות בעוד שבוע או בעוד שבועיים.

<זאב ליכטנפלד: אנחנו מעוניינים שבתוך ההחלטה עצמה יצוין המועד האחרון כי אנחנו צריכים גם להודיע לכל העובדים על מועד סיום העסקתם.

<זאב ליכטנפלד: אנחנו צריכים להודיע על המועד האחרון להעברת כל המסמכים.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שבהחלטה שלנו יצוין תאריך?

<זאב ליכטנפלד: כן.

<זאב ליכטנפלד: ברגע שזה יפורסם ברשומות.

<תמי סלע: או שיצוין או ברגע שזה יעבור, חצי שנה מיום התחילה.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם התאריך הזה תופס.

<חיים בהומי: אדוני, יש כמה דברים שאני רוצה לסתור או קצת לתקן ואני גם רוצה לענות על חלק מהשאלות.

<חיים בהומי: כפי שאמרת, הסכומים של החובות, הגבייה הייתה שני מיליארד ו-50 מיליון שקלים והסכום הזה לכאורה נראה סכום מאוד מאוד נמוך ביחס להיקף החובות, אבל החובות נוצרו בשנות האינפלציה של 400 ו-500 אחוזים לשנה, 13 אחוזים מעבר לאינפלציה של 15 אחוזים.

ניסן סלומינסקי: רוב בעלי החוק היו הבנקים?

<חיים בהומי: 65 אחוזים מהחובות.

<חיים בהומי: שני שליש מהחובות, הבנקים.

ניסן סלומינסקי: אחרים?

<חיים בהומי: הסוכנות היהודית כ-20 אחוזים והאחרים, החובות הנוספים.

<חיים בהומי: יש גם ספקים גדולים כמו שירותי אשראי וכולי.

<חיים בהומי: ביחד זה כ-15 אחוזים.

<חיים בהומי: המחיקות שהיו, אלה מחיקות שנעשו בהסדרים, מתוך רצון של הנושים.

<חיים בהומי: זאת אומרת, המדינה לא נתנה שקל.

<חיים בהומי: להפך, המדינה גם לקחה מהחוק הזה והוציאה את עצמה ונקבע שכל חיקוק שהמדינה חוקקה שעניינו גביית מס, ששר האוצר צריך לאשר אותו, לא חל עליו החוק.

<חיים בהומי: זאת אומרת, אני לא יודע אם התכוונו או לא התכוונו אבל בשורה התחתונה, המדינה הוציאה את עצמה מחוץ לחוק הזה.

<חיים בהומי: נכון שהממשלה החזיקה את הבנקים באותה תקופה ודרך הבנקים היא ספגה את המחיקות האלה.

<חיים בהומי: זה גם נכון שהממשלה הפסידה כספים בחלק מהמקרים כאשר החובות היו לחטיבה להתיישבות.

<חיים בהומי: , שם היא כן נתנה את חלקה.

<חיים בהומי: מכיוון שכ-90 אחוזים מההסדרים ואולי טיפה יותר בוצעו בהסכמת הנושים, אין כאן שום בעיה להסדרים בהסכמה כי הנושים הבינו שהם לא יכולים לקבל יותר ולכן זה היה בסופו של דבר הסדר טוב למרות הסכום הנמוך, למי שלא בקיא במספרים ולא יודע את הבעיות שיש.

<חיים בהומי: היקף התיקים הוא עצום.

<חיים בהומי: יש 29,138 יחידות משק.

<חיים בהומי: מושבניקים.

<חיים בהומי: 478 אגודות במושבים, בקיבוצים שחלקם ביישובי קו העימות, ברמת הגולן ובבקעת הירדן.

<חיים בהומי: החוק עצמו, החוק המקורי, בעצם לא נתן כלים למשקמים ולמינהלה להסדיר את החובות האלה.

<חיים בהומי: אמנם היה חוק אבל לא היו שם תקנות והתקנות האלה הן ארגז הכלים אתו היה צריך לעבוד והמינהלה והמשקמים היו צריכים לייצר כלים חלופיים כדי להגיע להסדרים.

<חיים בהומי: החוק היבש אפשר להגיע להסדרים עד הסוף רק באותם מקומות שהיו יישובי קו עימות כאשר הגורם החקלאי משלם רק את כושר ההחזר ומעבר לסכום הזה, כל היתר הנמחקת.

<חיים בהומי: אותם מושבים – ואלה מרבית המושבים – בוא נאמר שהם היה צריך לבצע את החוק כלשונו וככתבו וכרוחו, 80 אחוזים מהמושבניקים במושבים היו מגיעים לפירוק וזה אובדן של החקלאות במדינת ישראל וזאת לא הייתה הכוונה של המחוקק.

<חיים בהומי: לכן בעצם אנחנו בנינו תכניות לשיקום והנושים הסכימו להצטרף ברגע שראו שהדרך העוקפת הזאת היא דרך טובה לכל הצדדים.

<חיים בהומי: המשכנו עם זה עד הסוף.

ניסן סלומינסקי: עד היום אין תקנות?

<חיים בהומי: עד היום אין תקנות.

<חיים בהומי: הדבר הנוסף היה שבשנת 2004 אף אחד לא הציע לממשלת ישראל לחוקק את החוק.

<חיים בהומי: עדיף לבוא בטענות למינהלה ולאחרים ולומר למה זה התעכב.

<חיים בהומי: זאת התשובה.

<חיים בהומי: לא רק זה אלא ברגע שחוק גל עמד למבחן - - -

ניסן סלומינסקי: מתי חוקק חוק גל?

<חיים בהומי: ב-12 במרס 1992.

<חיים בהומי: המינהלה הוקמה ב-1993.

<חיים בהומי: ברגע שהחוק חוקק, הוא נתקף על ידי אחד הנושים בבית המשפט העליון.

<חיים בהומי: זה היה בשנת 1995.

<חיים בהומי: ניתן פסק דין שהוא בעצם הקדים לכך שבית המשפט מתערב בהחלטות הכנסת.

<חיים בהומי: בית המשפט, ברוב של תשעה שופטים, החליט שהחוק הזה הולם את ערכיה של מדינת ישראל, ערכיה הדמוקרטיים, שהוא לתכלית ראויה והפגיעה בנושים, למרות שאלה מיליארדים, אינה עולה על הנדרש.

<חיים בהומי: בסופו של דבר, לאור התיקון הזה של החקיקה, המשרדים הממשלתיים, לפחות משרד המשפטים, היה בעד זה שהמינהלה תמשיך כדי שלא ייווצר מצב שחלק מהחקלאים שלא סיימו, לא נתנו את יומם בבית המשפט ואחרים כן סיימו.

<חיים בהומי: לכן זה נמשך ונמשך.

<חיים בהומי: הדבר הנוסף הוא לא פחות חשוב.

<חיים בהומי: האוצר בדק אותנו בציציות ואם המינהלה לא הייתה יעילה גם ברמה הכספית וגם ברמה התפקודית, גם ברמת פתרון לבעיה שהיא בעיה לאומית, בעצם לא היו נותנים לנו להמשיך.

<חיים בהומי: מכוח זה המשכנו.

<חיים בהומי: אני מודיע כאן לפרוטוקול שאנחנו ב-30 בספטמבר, אם תעשו חוק או לא תעשו חוק, נלך הביתה.

<חיים בהומי: אנחנו מסיימים את הכול ונחזיר את המפתחות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו, אתה מתכוון אליך.

<חיים בהומי: אני ועוד שלושת החברים שלי.

ניסן סלומינסקי: אתה אחד מתוך הארבעה.

<חיים בהומי: אני אחד מתוך הארבעה.

<זאב ליכטנפלד: הוא המנכ"ל.

<זאב ליכטנפלד: יש סמנכ"ל ועוד שני עובדים.

<חיים בהומי: גם אין צורך להאריך מעבר לכך.

<חיים בהומי: אנחנו יכולים לסיים.

<חיים בהומי: אני אתן את תמונת המצב.

<חיים בהומי: מתוך עשרות אלפי חקלאים שדיברנו עליהם ומאות המושבים שדיברנו עליהם בהיקף חובות כזה אדיר, אנחנו הגענו למצב ש-98 אחוזים מהאגודות השיתופיות – דהיינו, קיבוצים, לא כל הקיבוצים כי קיבוצים שלא בקו העימות מטופלים על ידי הקיבוצים אבל קיבוצים ברמת הגולן ובקעת הירדן טופלו על ידינו – כל המושבים השיתופיים, מושבי העובדים ומושבים ששייכים לתנועות אחרות כמו האיחוד החקלאי טופלו על ידינו, ו-98 אחוזים מהתיקים האלה הסתיימו כולל פסק.

<חיים בהומי: שני אחוזים שנותרו הם בסך הכול עשר אגודות בלבד.

<חיים בהומי: לכולם יש הסדר.

<חיים בהומי: יתרת החוב המצטבר הוא 14 מיליון שקלים בלבד.

<חיים בהומי: אלה אגודות שמשלמות.

<חיים בהומי: לכן מעבירים את יתרת החוב לגבייה לנושים ולא תהיה שום בעיה לגבות את הכספים האלה ומי שלא ישלם, אפשר יהיה לפתוח בהליך רגיל כדי לאכוף.

<חיים בהומי: ברמת הפרט נותרו 557 תיקים שהם שני אחוזים.

<חיים בהומי: שם החוב יותר גדול מאשר ברמת האגודות.

<חיים בהומי: החוב שם הוא כ-60 מיליון שקלים אבל מכיוון שהחובות, אלה שלא הצטרפו להסדר ולא סיימו, אנחנו קבענו את הדברים האלה על הבסיס של הגבייה על פי חוק ובפועל הנושים יהיו מוכנים, תמורת 25 אחוזים מהחוב הזה – דהיינו, 15 מיליון שקלים – לשחרר את אותם גורמים חקלאיים, מה עוד שרוב החובות האלה הם חובות לאגודות ולסוכנות היהודית שאתה לא צריכה להיות בעיה והיא מוכנה לחכות.

<חיים בהומי: לכן תמונת המצב היום היא כזאת שאין בעצם שום סיבה להמשיך לקיים את המינהלה ואת המשקמים מעבר לתאריך הזה עליו אנחנו מדברים, ה-30 בספטמבר.

<חיים בהומי: יש בזה כדי לעשות הכול כדי להביא גם את העניין המשפטי.

<חיים בהומי: לנושא שצריך החלטת ממשלה.

<חיים בהומי: כפי שאמרנו, אנחנו בעצם שואבים את הסמכות שלנו מכוח חוק גל, שזה חוק ספציפי, ולא מכוח חוק החברות.

<חיים בהומי: בחוק החברות כתוב שתוקם מינהלה והסמכויות שלה תהיינה על פי תקנות והתקנות קבעו שהמינהלה תפעל חמש שנים ואם יראו השרים – שר האוצר ושר החקלאות – צורך להאריך את חיי המינהלה, הם יאריכו מעת לעת.

<חיים בהומי: לכן אני לא חושב שיש כאן סתירה.

<חיים בהומי: לא צריך החלטת ממשלה כדי לפרק את החברה אלא בהמשך אפשר לעשות את זה.

<חיים בהומי: לכן אפשר להעביר החלטה באספה כללית לאחר שהתיקון הזה יעבור.

<חיים בהומי: אם לא יהיו בחירות או משהו כזה, שבמושגים שלנו זה כוח עליון, לא צריכה להיות בעיה להעביר את זה.

<חיים בהומי: זה משהו קטן וטכני בלבד.

<חיים בהומי: אם לא, רשות החברות בשלב יותר מאוחר, כאשר לא יהיו עובדים, תיאלץ לסגור את החברה משפטית.

<חיים בהומי: בוא נרוקן אותה קודם כל מתוכן, מנכסים, מהתחייבויות ונשאיר אותה איך שהיא, גוף מת, ואחר כך צריך למחוק אותו בהחלטת ממשלה.

<חיים בהומי: אני לא רואה סתירה בין שני הדברים.

ניסן סלומינסקי: כל מה שאמרת, ודיברת יפה, זה נכון אבל תמיד יש את השאלה ההפוכה.

ניסן סלומינסקי: כשמסתכלים אחורה לראות איך זה רץ, מה יפריע?

ניסן סלומינסקי: אתה מודיע כאן - - -

<חיים בהומי: לא רק שאני מודיע.

<חיים בהומי: יש לעובדים מכתבי פיטורים.

<חיים בהומי: אנחנו תמיד מאריכים אותם.

<חיים בהומי: זה כבר היה לפני שנתיים.

<חיים בהומי: אם מסיימים ב-30 בספטמבר, אני מוציא מכתבי פיטורים לעובדים.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל ה-30 בספטמבר, כדי שיסתיים, לא מספיקה החלטה אלא צריך החלטת ממשלה.

<חיים בהומי: החלטת ממשלה, זה עבור הפירוק של החברה.

<חיים בהומי: לא עבור הסגירה.

ניסן סלומינסקי: הסגירה, ברגע שאנחנו מעבירים את הצעת החוק, החברה נסגרת.

<חיים בהומי: כן.

<חיים בהומי: לפי דעתי אין בעיה עם זה.

ניסן סלומינסקי: אני ארצה לשמוע מהיועצים המשפטיים האם הכוונה שהחברה נסגרת ואי אפשר לשלם גם אם מישהו ירצה להמשיך.

<תמי סלע: כרגע זה לא כתוב כך.

<חיים בהומי: אנחנו הוקמנו מכוח חוק ספציפי שהוא גובר על כל חוק אחר כולל חוק החברות.

<חיים בהומי: מכוח זה אנחנו הוקמנו.

<חיים בהומי: בוא נגיד שאנחנו סוגרים את החברה הכלכלית, כולם הולכים הביתה, מוכרים את הציוד, עושים את ההעברה בצורה מסודרת ומה שנשאר זאת החלטה שיפוטית לסגור את החברה.

<חיים בהומי: אז מכוח חוק החברות, אם אנחנו לא נהיה, אין בעיה להעביר החלטת ממשלה.

ניסן סלומינסקי: לא זה אני שואל.

ניסן סלומינסקי: ב-30 בספטמבר, למה ששלושת העובדים האחרים לא ירצו להמשיך הלאה?

<חיים בהומי: אני מפטר אותם.

<חיים בהומי: למה אתה יכול לפטר אותם?

<חיים בהומי: מכוח מה?

<חיים בהומי: אני המנכ"ל.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול סתם לפטר עובד מתי שאתה רוצה?

<חיים בהומי: סיימנו את העבודה.

ניסן סלומינסקי: אפשר היה להגיד שסיימתם את העבודה גם לפני שנתיים ולפני שלוש שנים ולפני ארבע שנים.

<חיים בהומי: לא, לא סיימנו.

ניסן סלומינסקי: הרי לא סיימת אלא נשארו כמה דברים.

<חיים בהומי: לא סיימנו.

ניסן סלומינסקי: גם עכשיו לא סיימתם.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שעדיין נשארו תיקים גם של עמותות וגם פרטיים.

<חיים בהומי: כן, אבל עכשיו יש מנגנון שיכול להיכנס בנעליים שלנו והוא קיבל את כל הכלים כדי לגבות את זה.

<תמי סלע: ההצעה הזו למעשה מאפשרת את הליכי הגבייה.

<חיים בהומי: בדיוק.

<תמי סלע: מה שנשאר אלה הליכי גבייה.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל צריך להיות מישהו שירצה לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם מישהו ירצה לעשות את זה או זה מה שאנחנו מבהירים, זה מה שיקרה ואין אפשרות אחרת.

<חיים בהומי: אם הנושים יחליטו.

<תמי סלע: יש כאן סעיף על סיום הפעילות של המשקמים ושל המינהלה אלא שבאמת בתוכן שלו לגבי המינהלה הוא אומר שהיא לא תבצע כל פעולה הנוגעת להליך להסדרת חוב.

<תמי סלע: אם הוועדה מעוניינת, לפי מה שאני שומעת מדבריך, אפשר אולי להרחיב אותו ולהבהיר שבעצם אין לה סמכות מתום תקופת המעבר לבצע שום פעולה ורק יהיה צריך לגבות את זה בהחלטת האספה הכללית ובהחלטת הממשלה הפורמלית על הסגירה אבל לא השאיר כאן לפי החוק עוד סמכויות פעולה.

<תמי סלע: כרגע זה מאוד ממוקד.

ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, אני רוצה להבין.

ניסן סלומינסקי: נניח אנחנו נאשר את החוק, אפילו עם השיניים שאת אומרת, אבל משום מה לשר האוצר ולשר החקלאות לא יהיה זמן לטפל בזה או לא ירצו.

ניסן סלומינסקי: בעוד שנתיים נוכל שוב להיפגש עם אותם, לא ארבעה אלא שלושה עובדים ומינהלת שקיימת ומקבלת משכורת.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהקיבוצים יאמרו שלא בוער להם ואף אחד לא לוחץ עליהם.

<קריאה: לא.

<קריאה: אין בעיה כזאת.

ניסן סלומינסקי: אני שואל רק לגבי המקרה הגרוע.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שהכול יהיה טוב, אבל אני מנסה לראות לאור ההיסטוריה המפוארת.

<חיים בהומי: מה הבעיה להעביר החלטת ממשלה.

<חיים בהומי: זה משהו טכני.

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

ניסן סלומינסקי: עובדה.

ניסן סלומינסקי: גם את החוק הזה יכלו להעביר מזמן ולא העבירו.

<חיים בהומי: החוק הזה לא עבר בגלל שהיו חילוקי דעות מאוד מאוד קשים בין משרדי הממשלה השונים.

<חיים בהומי: היה גם לחץ של הלובי החקלאי.

ניסן סלומינסקי: מי לחץ, לא לובי, ממשרדי הממשלה להמשיך?

<חיים בהומי: משרד המשפטים.

<חיים בהומי: אגב, גם משרד החקלאות.

ניסן סלומינסקי: רצה להמשיך את זה?

<חיים בהומי: כן.

ניסן סלומינסקי: ב-2016.

ניסן סלומינסקי: מי לא רצה?

<חיים בהומי: מי שהוביל את החלטת הממשלה זה בעצם האוצר.

<חיים בהומי: בפועל יש אינטרסים אחרי שהחליטו החלטה עקרונית.

ניסן סלומינסקי: הלובי החקלאי קיים גם היום והוא ימשיך הלאה.

<חיים בהומי: הלובי החקלאי היום כבר לא קיים.

<קריאה: הוא נחלש.

<חיים בהומי: הוא מאוד מאוד חלש.

<חיים בהומי: למשרד החקלאות היה אינטרס להמשיך וגם משרד האוצר שינה את דעתו בסופו של דבר.

<חיים בהומי: משרד האוצר פועל על בסיס האלטרנטיבות הכלכליות.

<הגר סלקטר: משרד המשפטים.

<הגר סלקטר: חשוב לי להדגיש שמשרד המשפטים ממש לא לחץ לא לקדם את החוק הזה.

<חיים בהומי: לא בשנים האחרונות.

<הגר סלקטר: אנחנו מלווים את בקשות משרד החקלאות.

<חיים בהומי: אני לא מדבר על שלוש השנים האחרונות.

<חיים בהומי: אני מדבר משנת 2004 עד שנת 2012, 2013.

ניסן סלומינסקי: את מלווה את החוק הזה?

<הגר סלקטר: אני מלווה את החוק במשרד המשפטים בשנה האחרונה.

<חיים בהומי: הסגנית עמדה על הרגליים האחוריות.

<חיים בהומי: היא לא נתנה.

<הגר סלקטר: בסדר.

<הגר סלקטר: אני אבהיר.

<הגר סלקטר: בשנה האחרונה או אפילו בשנתיים האחרונות אנחנו מלווים את החוק.

ניסן סלומינסקי: לדעתך, אחרי שאנחנו נעביר את החוק הזה עם שינוי מסוים, המשמעות היא שהחברה נסגרת והיא לא יכולה להמשיך לשלם משכורות?

ניסן סלומינסקי: אולי צריך החלטה פורמלית של שרים או אחר כך של רשות החברות או של האספה אבל בפועל היא לא תוכל – גם בלי ההחלטות האלה – לשלם משכורות ולא תוכל לעשות שום דבר?

<הגר סלקטר: אני מציעה לצאת להתייעץ עם רשות החברות הממשלתיות בעניין הזה אבל אופן עקרוני, כדי שהחברה תסיים את פעילותה באופן מלא, אכן צריכה להתקבל החלטה על הפירוק שלה.

<הגר סלקטר: אבל אכן, אם החוק, במיוחד אם אנחנו נוסיף איזשהו – כפי שאני מבינה שהיושב ראש מבקש – סעיף שבאופן פוזיטיבי ומובהק יותר נסיים את הפעילות של החברה, אז אכן היא מסיימת את עבודתה ואת תפקידה לפי החוק.

<תמי סלע: אולי החלקים שמטרידים הם העסקת עובדים, קבלת תקציב ותשלום כספים.

<תמי סלע: את כל זה אפשר לכתוב במפורש ואז יישאר אותו חלק פורמלי.

<הגר סלקטר: אני מבקשת להתייעץ עם רשות החברות הממשלתיות בעניין הזה רק כדי שנהיה מיושרים לעניין ההחלטה על הפירוק.

<הגר סלקטר: אם זה מקובל עליכם.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יכול להיות שאתם לא באמת רוצים?

<הגר סלקטר: לא.

<הגר סלקטר: רק כדי להיות בטוחים שמבחינה פורמלית התיקון המבוקש לא יהווה בעיה ביחס לחוק החברות הממשלתיות.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: תתייעצו כמה דקות.

<קריאה: אולי תעשה הפסקה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני לא עושה הפסקה.

ניסן סלומינסקי: הם יצאו ואני ממשיך לבנות את החוק.

<קריאה: לדעתי זה לא מקובל.

<קריאה: גם השיחה בינינו.

<קריאה: אפשר לעצור רגע את הדיון.

<קריאה: השיחה שלך עם היועצת המשפטית היא לא לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: היא תגיד לפרוטוקול.

<תמי סלע: אני אומר שבסעיף של סיום הפעילות, במקום שיהיה כתוב שהמינהלה לא תבצע כל פעולה הנוגעת להליך להסדרת חוב, יהיה סעיף יותר רחב שאומר שהיא תסיים את פעולתה והיא לא תוכל להעסיק עובדים ולבצע פעולות, לקבל כספים ולהעביר כספים.

ניסן סלומינסקי: זה מבטיח שאכן לפחות מבחינת התפקוד, לא לקבל כסף ולא להוציא כסף.

<תמי סלע: כן.

ניסן סלומינסקי: זה יכול להבטיח.

<תמי סלע: כן.

<תמי סלע: אני חושבת שאם מתייחסים להעסקת עובדים, לכספים, קבלה והוצאה ולכל פעילות אחרת, זה בעצם אומר שמהותית היא לא קיימת.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני אעשה את ההפסקה לכמה דקות כדי לחכות לתוצאות ההתייעצות שלהם.

ניסן סלומינסקי: בינתיים נעשה שיחה לא פורמלית.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הדיון.

<תמי סלע: הם ידווחו על ההתייעצות.

<תמי סלע: אני הבנתי שאפשר להרחיב.

<הגר סלקטר: מבחינתנו זה בסדר שתתווסף התייחסות לכך שלא יהיו יותר סמכויות לפי החוק.

<הגר סלקטר: אם זה מנוסח כך באופן כללי, זה בסדר מבחינתנו.

<הגר סלקטר: גלעד יסביר בהקשר רחב יותר על חברות ממשלתיות שמסיימות את עבודתן אך טרם פורקו.

<גלעד חן: היום למעשה קיימות עוד חברות שאנחנו קוראים להן חברות מדף.

<גלעד חן: זאת אומרת, המשמעות היא שיש חברה שאין בה שום פעילות, אין בה נכסים, אין בה התחייבויות ומטעמים – אני ממש אומר – פרוצדורליים לא פורקו.

<גלעד חן: היום הרשות נמצאת במהלך נרחב לפירוק אותן חברות שפשוט יושבות על המדף ומעלות אבק במובן הכי פשוט ואין שם שום פעילות.

ניסן סלומינסקי: אם נכתוב את הנוסח שכתוב כאן, מה המשמעות?

ניסן סלומינסקי: שהחברה נשארת חברת מדף או שאם היא תרצה, היא תוכל לנהל פעילות?

<תמי סלע: ההצעה היא להרחיב את הנוסח.

<תמי סלע: לא תעשה כל פעולה לפי החוק.

ניסן סלומינסקי: מה זה נקרא לפי החוק במקרה הזה?

<גלעד חן: חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: החוק שאנחנו מחוקקים?

<הגר סלקטר: הסעיף ישפיע על החוק הקיים.

<תמי סלע: החוק העיקרי.

<הגר סלקטר: על כל ההסדר.

<הגר סלקטר: כן, החוק העיקרי.

ניסן סלומינסקי: תסבירו לי במלים פשוטות.

ניסן סלומינסקי: אם הגוף הזה ירצה לקבל כספים ושר החקלאות ירצה להעביר כספים, הוא יוכל לעשות זאת?

<תמי סלע: להבנתי זה לא מונע את זה.

<גלעד חן: הוא לא יוכל לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: הוא יוכל להעביר להם כספים?

<גלעד חן: לא.

<גלעד חן: רק במסגרת של החלטת ממשלה שתשנה את מטרות החברה.

<גלעד חן: מטרות החברה משרתות כרגע את החוק הזה ואם רוצים לעשות שינוי, שהיא תעשה פעולות אחרות, יצטרכו לתקן את מטרות החברה וזה בהחלטת ממשלה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, בלי החלטת ממשלה, אי אפשר יהיה להעביר לה כספים.

<גלעד חן: למטרות אחרות, לא.

ניסן סלומינסקי: וגם למטרות האלה.

<גלעד חן: לאלה, לא.

ניסן סלומינסקי: סגרנו את זה.

ניסן סלומינסקי: ממילא החברה עצמה תוכל לשלם משכורות?

ניסן סלומינסקי: היא גם לא תוכל לשלם משכורות.

ניסן סלומינסקי: היא לא תוכל לעשות כלום.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהיא תקבל כסף ממקורות אחרים.

<תמי סלע: לא הייתי מפרשת את זה כך.

<תמי סלע: כפי שהיום היא פעלה, למרות שאין החלטה שמאריכה את חייה.

ניסן סלומינסקי: אני לא נכנס לזה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר לאור ההיסטוריה המפוארת.

<תמי סלע: זה יכול לקרות.

<זאב ליכטנפלד: זה לא המצב בו אנחנו עומדים.

<זאב ליכטנפלד: מה שחנאן אמרה קודם, משרד החקלאות עומד עם היד על הדופק והוא בוחן כל שקל ושקל שהחברה מוציאה.

ניסן סלומינסקי: אפשר יהיה להכניס כאן שבעוד נניח שבעה חודשים יבואו לוועדה לדווח?

<תמי סלע: אפשר.

<תמי סלע: אפשר לקבוע שיהיה דיון מעקב.

<תמי סלע: בגלל שזה סיום של חוק, לייצר סעיף של מעקב, זה מיותר.

ניסן סלומינסקי: המשרד עצמו לא יבוא לדווח?

<תמי סלע: זה חוק שאומר סיום של כל פעילות.

<תמי סלע: להכניס סעיף של דיווח ומעקב?

ניסן סלומינסקי: דיווח שאכן החוק בוצע.

<תמי סלע: אפשר להכניס.

<תמי סלע: משרד האוצר שהם בעצם האחראים על החוק הזה, ידווחו בתום תקופת המעבר.

ניסן סלומינסקי: שר החקלאות או משרד החקלאות.

ניסן סלומינסקי: זאת לא רשות החברות אלא משרד החקלאות.

<תמי סלע: כן.

<תמי סלע: סעיף דיווח.

<הגר סלקטר: אין בעיה.

<תמי סלע: חודשיים אחרי תום תקופת המעבר.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: חודשיים אחרי תום חצי השנה.

<תמי סלע: בסדר.

<תמי סלע: אפשר להתחיל לקרוא.

<תמי סלע: אני קוראת לפי הנוסח המתוקן שהנחנו על השולחן שהוא אחרי שיח עם המשרדים.

<תמי סלע: 37.

<תמי סלע: הגדרות בפרק זה – "חוק ההוצאה לפועל" - חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967.

<תמי סלע: "יום התחילה" – יום תחילתו של חוק הסדרים במגזר החקלאי המשחתי (תיקון מס' 13) (סיום פעילות המשקמים והמינהלה והוראות מעבר לעניין הליכים קיימים), התשע"ח-2018.

<תמי סלע: זה החוק הזה המתקן ייכנס לתוקף.

<תמי סלע: "המינהלה" – המינהלה שהוקמה לפי סעיף 6.

<תמי סלע: "פסק משקם" – כמשמעותו בסעיף 27.

<תמי סלע: "תקופת המעבר" – תקופה של שישה חודשים מיום התחילה.

<תמי סלע: 38.

<תמי סלע: תחולה הוראות פרק זה – זה פרק חדש שכל מטרתו היא הוראות המעבר והסיום של הפעילות - יחולו על הליך להסדרת חובו של גורם חקלאי שנפתח לפני יום התחילה – וכאן הוספנו, בעצם כל ההליכים נפתחו לפני יום התחילה, יום התחילה הוא היום בו התיקון יתפרסם - ובלבד שהחוב, כפי שנקבע בפסק משקם, טרם שולם במלואו (בפרק זה – הליך קיים).

<תמי סלע: להבהיר שזה לא חל על הליך שכבר ניתן פסק משקם, נקבע החוב והחוב שולם במלואו ואז אין מה להחיל את ההוראות.

<חיים בהומי: אני חושב שצריך להשאיר את זה כמו שזה במקור ואני אסביר למה.

<חיים בהומי: החוק מבדיל בין רזרבות לבין פירעון חוב.

<חיים בהומי: החוב להסדר הוא סכום החוב, כמה תשלומים ומה הביטחונות.

<חיים בהומי: הפירעון הוא לאחר שמשולם החוב, יוצא פסק משקם שאומר שהחוב הוסדר ומבוטלים כל צווי המניעה והעיכובים.

<חיים בהומי: יכולים להיות מצבים שאדם סיים וקיבל פסק סופי והיה איזשהו הליך של עדכון באיזשהו מקום, למשל הטילו בחברות הביטוח עיקול וחברות הביטוח עברו ממקום למקום וזה לא בוטל.

<חיים בהומי: יכול להיות מצב שהגורם החקלאי יהיה חסר אונים, לא יהיה לו למי לפנות כדי להסיר את העיקול הזה למרות שיש לו בעיה עם פסק דין.

<תמי סלע: למרות שהוא לא שילם הכול.

<חיים בהומי: כן.

<חיים בהומי: אני חושב שצריך להשאיר את האופציה הזאת שמי שרוצה לפנות להסרת צווים, להסרת עיקולים, להסרת שעבודים, יכולים להיות גם מצבים שנושים לא הכירו.

<חיים בהומי: יש גם דברים כאלה.

<חיים בהומי: חייבים לתת את הפתח הזה ולהשאיר את זה.

<חיים בהומי: זה נוסח במכוון בצורה הזאת.

<ענת הר אבן: אפשר בסעיף 45 לדייק את זה.

<תמי סלע: אפשר גם להשאיר את זה.

<תמי סלע: החשש כאן הוא שיפתחו משהו שכבר תם ונשלם ומישהו יחליט להגיש בקשה לבית משפט כדי לפתוח.

<חיים בהומי: לא יכולים לפתוח כי כל התיקים שנמצאים במינהלה בעצם קיבלו פסק ומי שרצה לערער, היה יכול לערער.

<חיים בהומי: אין מקום להכניס את זה בדלת האחורית.

<חיים בהומי: אין בעיה כזאת.

<חיים בהומי: אני לא חושב שכדאי לייצר בעיות שלא קיימות.

<תמי סלע: מבחינתי אפשר להוריד את זה.

<תמי סלע: אני מבינה מה אתה אומר, שיכולים להיות מצבים.

<חיים בהומי: כבר נתקלנו בדברים כאלה.

<חיים בהומי: הוא ילך והוא יכול להיטרטר חמש שנים בבית המשפט המחוזי עד שיורידו לו את העיקול הזה.

<חיים בהומי: אסור לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אתם היועצים צריכים לדבר.

<תמי סלע: הורדתי את התוספת והשארתי את זה כפי שזה היה בקריאה הראשונה.

<תמי סלע: 39.

<תמי סלע: סיום פעילות המשקמים והמינהלה מיום התחילה ואילך - שזאת התקופה של חצי השנה.

<תמי סלע: לא ימונו משקמים לפי הוראות פרק ב'.

<תמי סלע: לא ייפתח הליך לגבי חוב כולל או ערבות לחוב כאמור (בפרק זה – הליך להסדרת חובו של גורם חקלאי או הליך להסדר חוב) לפי הוראות פרק ג'.

<תמי סלע: החל בתום תקופת המעבר - בעצם יש את ההתייחסות לסמכות של המינהלה.

<תמי סלע: לא תבצע המינהלה כל פעולה הנוגעת להליך להסדרת חוב.

<תמי סלע: כאן אנחנו רוצים לומר שלא תבצע המינהלה כל פעולה לפי החוק.

<חיים בהומי: אני חושב שזה צריך להיות המינהלה והמשקמים כי המינהלה לא מבצעת על דעת עצמה.

<חיים בהומי: זה חייב להיות ביחד.

<תמי סלע: מה אומר משרד המשפטים?

<תמי סלע: לא תבצע המינהלה ולא יבצעו המשקמים.

<הגר סלקטר: אנחנו לרגע מתעכבים על מה שנאמר בסעיף 38.

<הגר סלקטר: מלכתחילה זה נכנס כדי להבהיר שאלה שהופנתה.

<הגר סלקטר: לכתחילה זה נכנס כדי להבהיר שלא תהיה תקיפה מאוחרת של ההליכים שהסתיימו.

<הגר סלקטר: על 38.

<תמי סלע: התוספת הייתה כדי להבטיח את זה.

<תמי סלע: כפי שנאמר כאן, יכולים להיות מצבים שעדיין מוטלים צווים גם אחרי שכל החוב שולם וצריך לפנות כדי להסיר אותם, אם זה עיקול או כל מיני הגבלות.

<חיים בהומי: שעבודים למיניהם.

<הגר סלקטר: לזה הפרק כן מתייחס.

<הגר סלקטר: הוא בין היתר מתייחס למצבים כאלה שפונים לבית משפט להסיר צו.

<הגר סלקטר: זה יכול לקרות גם אחרי שהסכום שולם במלואו ואז אנחנו עלולים להגביל את הצדדים.

<ענת הר אבן: כן, למרות שיש את סעיף 38 שהוא סעיף התחולה של כל הפרק.

<ענת הר אבן: אני לא מתנגדת לחזור לנוסח המקורי בכחול.

<ענת הר אבן: יכול להית שזה משאיר איזשהו פתח למה שחששנו ממנו לכתחילה ובגללו הכנסנו את זה.

<חיים בהומי: אם אתם רוצים, אפשר לומר אלא אם כן.

<חיים בהומי: אם החוב שולם אלא אם כן הגורם החקלאי מבקש סעדים.

<חיים בהומי: אפשר לפרש את זה בצווי מניעה, לעשות כל מיני דברים, ואז לא תהיינה שום התחכמויות.

<חיים בהומי: זה סוגר את זה הרמטית אבל צריך לנסח את זה אחרת.

<חיים בהומי: אלא לצורך מתן סעדים.

<תמי סלע: אפשר לומר למעט פעולות לפי סעיף 45.

<חיים בהומי: בדיוק.

<הגר סלקטר: כן.

<תמי סלע: בסדר.

<תמי סלע: ובלבד שהחוב כפי שנקבע בפסק משקם טרם שולם במלואו, למעט ביטול החלטות וצווים כאמור בסעיף 45, שזה סעיף שנועד לאפשר ביטול של החלטות כאלה.

<תמי סלע: חזרנו לסעיף 39.

<תמי סלע: לא תבצע המינהלה ולא יבצעו המשקמים כל פעולה לפי החוק.

<תמי סלע: לגבי המשקמים, והבנו שנשאר בעצם משקם אחד פעיל אבל בפועל בוטלו המינויים בצורה פורמלית רק לגבי שישה מתוך 12.

<חיים בהומי: למעשה קיים רק משקם אחד שעובד ברבע משרה לעומת 12 משקמים.

<תמי סלע: נכון, אבל ראינו שבפרסום ברשומות היה ביטול לגבי שישה.

<חיים בהומי: היה ביטול לגבי חלק מהמשקמים.

<חיים בהומי: לגבי חלק לא היה ביטול.

ניסן סלומינסקי: עכשיו יהיה הביטול.

<חיים בהומי: לכן אני מציע, יש את הההצעה שלכם, לעשות תיקון ולומר שיראו את המשקמים שטרם סיימו את תפקידם.

<תמי סלע: כן.

<תמי סלע: כתבנו.

<תמי סלע: יראו את המשקמים שטרם בוטל מינויים.

<חיים בהומי: לא, לא בוטל מינויים.

<חיים בהומי: אולי סיימו את תפקידם.

<חיים בהומי: איך שאתם רוצים.

<חיים בהומי: אין לי בעיה.

<תמי סלע: יראו את המשקמים שטרם בוטל מינויים, כמי שסיימו את תפקידם, והודעה על כך תפורסם ברשומות.

<חיים בהומי: הוא לא יכול לקבל לקוחות אחרים כי הוא רשום כמשקם.

<חיים בהומי: יש כאן ניגוד עניינים.

<תמי סלע: בתקנות כתוב תקופת צינון של שנתיים מיום סיום התפקיד.

<חיים בהומי: יש משקמים שסיימו את תפקידם לפני שנה וחצי ואם זה לא יתוקן, הם לא יוכלו לקבל לקוחות שהם גורמים חקלאיים או בנקים.

<חיים בהומי: לכן צריך לתקן את הסעיף הזה.

<תמי סלע: אני רוצה שלגבי כולם ייראה כאילו הם סיימו את תפקידם.

<חיים בהומי: מי שסיים, זה כבר פורסם ברשומות ואין בעיה.

<תמי סלע: ברור.

<תמי סלע: בוטל המינוי שלו.

<תמי סלע: כתבתי שטרם בוטל מינויים.

<חיים בהומי: בפועל יש רק משקם אחד.

<תמי סלע: הנוסח כמו שהוא כרגע לא נותן מענה?

<חיים בהומי: אני התייעצתי עם היועץ המשפטי שלנו וגם חשבנו על זה וזה מה שאנחנו מציעים.

<תמי סלע: מה ההצעה שונה ממה שכתוב כאן?

<חיים בהומי: כתוב שיראו את המשקמים כמי שסיימו תפקידם.

<חיים בהומי: אני רוצה להכניס שם שאותם משקמים שטרם סיימו את תפקידם.

<הגר סלקטר: איך יודעים שהם סיימו את תפקידם?

<חיים בהומי: אנחנו יודעים.

<חיים בהומי: כל אלה שסיימו, קיבלו כבר הודעה ופורסם ברשומות.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שנשארו שישה.

<חיים בהומי: לא.

<חיים בהומי: ארבעה.

ניסן סלומינסקי: שבוטלו, הבנתי שיש פער בין הביטול לבין מה שקורה בפועל.

<תמי סלע: אתה אומר שיש רק אחד שהוא פעיל, שהוא בפועל.

<חיים בהומי: פעיל.

<תמי סלע: יש עוד כמה שבעצם סיימו את תפקידם אבל לא בוטל המינוי.

<חיים בהומי: בדיוק.

<תמי סלע: לכן אנחנו עושים הבחנה בין אלה שבוטל מינויים ולא מדברים על סיום תפקיד.

<חיים בהומי: אין בעיה.

<חיים בהומי: זה בסדר.

<חיים בהומי: אני מדבר על העיקרון ולא על המלים.

<חיים בהומי: העיקרון מקובל עלי.

<תמי סלע: 40.

<תמי סלע: ביצוע פסק משקם שניתן עד תום תקופת המעבר.

<תמי סלע: הייתה כאן הבחנה בין פסקי משקם שניתנו עד יום התחילה לבין פסקי משקם שניתנו בתקופת המעבר.

<תמי סלע: איחדנו את שני הסעיפים כי בעצם על שני המצבים ניתן פסק משקם וחלק מזה תיאורטי, יחולו אותן הוראות.

<תמי סלע: בגדול אלה הוראות שמדברות על האפשרות לבצע את גביית החוב אם יש גבייה שעדיין לא בוצעה בהוצאה לפועל ועל האפשרות להגיש ערעור או בקשה לביטול ביחס לפסק.

<תמי סלע: פסק משקם שנית בהליך קיים, עד תום תקופת המעבר, ובמועד האמור טרם שילם החייב את מלוא סכום החוב שנקבע בו, ניתן לביצוע בידי לשכת הוצאה לפועל לפי חוק ההוצאה לפועל, כאילו היה פסק דין של בית משפט.

<תמי סלע: המינהלה תמסור לצדדים להליך שניתן בו פסק המשקם כאמור בסעיף קטן (א), בתוך שבועיים מיום התחילה או ממועד מתן פסק הדין, לפי המאוחר, הודעות בכתב, כפורט להלן: הודעה לחייב - על חובתו לשלם את חובו, בהתאם לפסק המשקם, ישירות לנושים.

<תמי סלע: כאן רצינו להוסיף שבהודעה יצוינו פרטים סופיים לגבי החוב כדי שהחייב ידע היכן הוא עומד.

<תמי סלע: בהודעה יצוינו לפחות יתרת החוב לתשלום, הסדר התשלומים ותקופת פריסת החוב כפי שנקבעו על ידי המשקם.

<תמי סלע: הודעה לנושה - על זכותו להגיש בקשה לביצוע פסק המשקם לפי חוק ההוצאה לפועל.

<חיים בהומי: מה שעשינו גם בפועל, קבענו מי החייב, מי הנושים ומה סכומי החובות ולא קבענו להם איך תשלמו את זה.

<חיים בהומי: הפנינו אותם לנושים כדי שהם יגיעו להסדר ביניהם ואם לא, ההסדר שהיה קודם או הפסק שהיה קודם תקף.

<תמי סלע: זה בעצם ככל שנקבע.

<חיים בהומי: אני מציע שכן יהיה סכום וכן יהיו שמות כדי שיהיה אפשר להוציא לביצוע את פסק הדין הזה בהוצאה לפועל.

<חיים בהומי: אגב, אנחנו גם עושים את זה.

<חיים בהומי: זאת אומרת, זה הכיוון.

<חיים בהומי: בדיוק.

<חיים בהומי: בסדר.

<תמי סלע: אם כן נקבעו, חשוב שזה יופיע.

<ענת הר אבן: איפה את מוסיפה?

<תמי סלע: בסעיף 40(1).

<ענת הר אבן: אני חושבת שנכון להוסיף גם ב-(א).

<ענת הר אבן: כתוב במועד האמור טרם שילם החייב את מלוא סכום החוב שנקבע בו בהתאם לפסק המשקם, כי פסק המשקם קובע פריסה.

<ענת הר אבן: זה לא שאפשר להגיש אם לא שולם מלוא סכום החוב אלא אם הוא לא עומד גם בפריסה שנקבעה על ידי המשקם.

<ענת הר אבן: צריך להפנות לבהתאם לפסק המשקם כמו שעשיתם בהמשך.

ניסן סלומינסקי: ב-(ב) עשינו את המשקם.

<תמי סלע: בהתאם להוראות הפסק?

<ענת הר אבן: אתם קובעים את זה בהמשך ולכן נכון שזה יופיע גם ברישה.

<תמי סלע: אני לא רואה מניעה.

<תמי סלע: בהתאם לאמור.

<תמי סלע: הוגש פסק משקם כאמור סעיף קטן (א) לביצוע לפי חוק ההוצאה לפועל, רשאי רשם ההוצאה לפועל לשנות או לבטל כל החלטה או צו שנתן המשקם, לרבות החלטה או צו שניתנו בהליך שהועבר אל המשקם לפי הוראות סעיף 7 – זה אמר שזה סעיף שהיה בבתי משפט והועבר למרות שיש עוד כאלה למרות שקשה לי להאמין - ולמעט פסק המשקם (בפרק זה – החלטה או צו שנתן המשקם).

<תמי סלע: זאת אומרת, את הפסק עצמו רשם ההוצאה לפועל לא יכול לשנות.

<ענת הר אבן: למעט סכום החוב בפסק המשקם.

<תמי סלע: בפסק יכולים להיות כל מיני קביעות ולא רק הסכום.

<תמי סלע: גם כושר ההחזר.

<תמי סלע: כל מיני קביעות ולא רק סכום החוב.

<תמי סלע: הרעיון כאן הוא שלא רשם ההוצאה לפועל ישנה את ההוראות של הפסק.

<ענת הר אבן: החייב לא עמד בהוראות הפסק ולא שילם לפי הפריסה.

<ענת הר אבן: אז עכשיו פותחים תיק הוצאה לפועל והחייב יגיד שהוא לא שילם בגלל סיבות כאלה וכאלה.

<ענת הר אבן: הרשם אולי ירצה לקבוע פריסה שונה.

<חיים בהומי: נכון.

<חיים בהומי: הוא רשאי.

<ענת הר אבן: לא למעט פסק המשקם אלא למעט סכום החוב כפי שנקבע על ידי המשקם.

<תמי סלע: סכום החוב כפי שנקבע בפסק המשקם.

<תמי סלע: הוגשו ערעור או בקשה לביטול לגבי פסק כאמור בסעיף קטן (א), תדון הערכאה המוסמכת לדון בערעור או בבקשת הביטול לפי הוראות חוק זה.

<תמי סלע: הרעיון הוא שההוראות המהותיות שנקבעו בחוק, גם במקרה שיהיה ערעור או בקשה לביטול, יחולו.

<תמי סלע: לא משנים עכשיו את כל כללי המשחק לרגל העברת הביצוע להוצאה לפועל או לבית המשפט.

<חנאן טוחי: איך מתחבר סעיף קטן (ד) שמדבר על בקשת הביטול עם מה שדיברנו על 38?

<חנאן טוחי: בקשות ביטול זה בעצם גם על תיקים שהסכום שולם במלואו.

<חנאן טוחי: כשאנחנו מדברים על בקשות ביטול, סעיף קטן (ד), אומרים שהדין המהותי הוא בהתאם לחוב.

<חנאן טוחי: אבל בקשה לביטול יכולה להתייחס גם לתיקים ששולמו במלואם.

<חנאן טוחי: נכון שאלה מקרים חריגים אבל זה כן חל.

<חנאן טוחי: בבקשה לביטול פסק דין, הרי אין הגבלת מועד.

<חנאן טוחי: זה יכול גם להיות אחרי כמה שנים כשיש נסיבות מיוחדות.

<תמי סלע: זה מאוד חריג.

<תמי סלע: במקרים של תרמית.

<הגר סלקטר: במצב כזה אני מניחה שתהיה פנייה רגילה לבית משפט.

<חנאן טוחי: זה לא חל?

<חנאן טוחי: כל הפרק לא יחול?

<תמי סלע: אין בעצם הוראות של הפרק חוץ מההוראה הזו שהיא באמת מדברת על בקשה לביטול שחלה על בקשה לביטול.

<תמי סלע: כל ההוראות שמדברות על ההסדרים האחרים לא רלוונטיות.

<תמי סלע: נראה לי שזה עדיין יכול לחיות בשלום כי אלה מקרים מאוד חריגים שחלים עליהם כללים משל עצמם.

<תמי סלע: 41.

<תמי סלע: סייג למימוש נכסים והטלת הגבלות על אף הוראות סעיף 40(א), לבקשת החייב – לא יורה רשם ההוצאה לפועל על מימוש נכסים המנויים בסעיף 20(ב)(1) עד (3).

<תמי סלע: זה סעיף בחוק הזה שמגביל מימוש של דירת מגורים, של קופות גמל ונכסים חקלאיים מסוימים.

<תמי סלע: משאירים את הכללים המהותיים שחלו גם בהמשך הליכי המימוש.

<תמי סלע: לא יטיל רשם ההוצאה לפועל על החייב הגבלות לפי סעיף 66א לחוק ההוצאה לפועל, אלא לאחר שחלפה שנה מיום פתיחת התיק נגדו.

<תמי סלע: הכוונה מספיק בהוצאה לפועל.

<תמי סלע: סעיף 66א הוא סעיף שקובע מגבלות כמו עיכוב יציאה מהארץ, עיכוב דרכון, עיכוב רישיון נהיגה, מגבלות שגם היום לפי החוק יש כל מיני כללים לפי חוק ההוצאה לפועל, כללים מחמירים, צריך המצאה במסירה מלאה ולבדוק שאין דרכים פחות פוגעות לעשות שימוש וזה יחול מכוח חוק ההוצאה לפועל.

<חיים בהומי: אני לא מתנגד.

<חיים בהומי: זה בסדר גמור.

<חיים בהומי: אני רק רוצה להביא לתשומת לבכם שיש גם את סעיף 23 שעניינו מימוש נכסים חקלאיים.

<חיים בהומי: מימוש נכסים חקלאיים זה גם מכירת המשק עצמו.

<חיים בהומי: כאן כאילו מגבילים ובכלל לא מכניסים את סעיף 23 כי סעיף 20 הוא סעיף למעט בית המגורים, כספים בקופת גמל ונכסים יצרניים שמשמשים ואז נשאר העניין של המשק שלא ניתן לממש אותו.

<חיים בהומי: אולי זה האיום העיקרי על הגורם החקלאי כדי לגמור את שני האחוזים שנותרו.

<תמי סלע: אתה אומר שצריך להחיל אותם כמקשה אחת כדי שבכל זאת תהיה הסמכות.

<חיים בהומי: אני מפנה לסעיף 20 ולסעיף 23.

<תמי סלע: יחד עם סעיף 23.

<חיים בהומי: את סעיף 23, אפילו הייתי מאריך לשנתיים.

<חיים בהומי: למכור את בית המגורים, צריך לתת זמן כדי להתארגן.

<חיים בהומי: שנה היא לא זמן רב.

<חיים בהומי: אני מציע לתקן את זה ולהכניס את סעיף 23 אבל לשנתיים.

<הגר סלקטר: מגורים זה דווקא סעיף 20.

<הגר סלקטר: לא 23.

<חיים בהומי: אבל המשק עצמו זה סעיף 23.

<תמי סלע: יש שם שלושה סוגי נכסים שיש הגבלה על המימוש שלהם ולגבי נכסים יצרניים יש אחר כך בסעיף 23 הוראה מתי כן אפשר לממש אותם בנסיבות מסוימות.

<תמי סלע: בגדול כל הסעיפים של החוק חלים גם כאשר רשם ההוצאה לפועל פועל, אבל יכול להיות שאם מתייחסים באופן מפורש לסעיף 20(ב)(1) עד ׁ(3), אז כדאי להתייחס במפורש גם לסעיף 23 כי הם בעצם הולכים יחד.

<תמי סלע: יש מגבלה על המימוש למעט נסיבות מסוימות בהן כן אפשר לממש אם המשקם רואה שהוא לא יכול לפרוע את יתרת החוב.

<תמי סלע: אני צריכה את עמדתכם בעניין.

<תמי סלע: יש הגיון להחיל את ההסדר באופן מלא כי אחרת אני נותנת להם אפילו הגנה יותר טובה ממה שהייתה לפי החוק.

<הגר סלקטר: חיים, השאלה מה נותן לך סעיף 23.

<הגר סלקטר: בעיקרון מבחינתנו הרשום יכול לממש את זה.

<חיים בהומי: יבוא מישהו וידע שאתם קבעתם במפורש רק את 20(ב) ולכן אם נקבע 20(ב), המחוקק התכוון שלא תוכלו לאכוף את 23.

<הגר סלקטר: אבל מה נותן 23?

<הגר סלקטר: לממש את הנכסים?

<חיים בהומי: לממש את הנכסים היצרניים שזה המשק כמו רפת או כמו לול ואם לא יהיה האיום הזה, החוק הזה יהיה עקר לחלוטין.

<חיים בהומי: אגב, אתם גם לא תוכלו לממש את בית המגורים.

<חיים בהומי: הנחלה היא יחידה אחת ואי אפשר לממש את זה.

<חיים בהומי: בכל מקרה לא תוכלו לממש את בית המגורים.

<חיים בהומי: לכן זה גול עצמי.

<הגר סלקטר: מה שהסעיף אומר זה שלבקשת החייב רשם ההוצאה לפועל לא יורה.

<הגר סלקטר: לא יפעל.

ניסן סלומינסקי: אז אתה לא יכול להכניס את 23 כי אתה רוצה שב-23 הוא כן יוכל.

<חיים בהומי: לא.

<חיים בהומי: הוא יוכל להגביל אותו.

ניסן סלומינסקי: היועצים המשפטיים, מה אתם חושבים?

ניסן סלומינסקי: כן להכניס?

<הגר סלקטר: אנחנו מנסים להבין מה תהיה התועלת בהוספת הסעיף הזה כי בעצם הוא יכול לממש והסעיף קובע איזה שהן הגנות על מה הוא לא יוכל לממש.

ניסן סלומינסקי: אם כך, לא כדאי להכניס את הסעיף.

<הגר סלקטר: כן, לא הצלחנו להבין למה להכניס.

<חיים בהומי: אני אסביר.

<חיים בהומי: סעיף 20, יש בו שלושה אלמנטים שנכסים חקלאיים אי אפשר ומשק כמו רפת או לול, אי אפשר.

<חיים בהומי: פיצויים ותגמולים שמשלמים לאנשים פנסיה, לא נוגעים בהם עד תקרה מסוימת ולמעט בית מגורים.

<חיים בהומי: אבל מי שניסח את החוק הזה במקור אולי לא שם לב לעניין המהותי שבית המגורים, חלק בלתי נפרד מהנחלה.

<חיים בהומי: הרעיון של החוק המקורי היה שלא יוציאו את האנשים מהבית ולא יהיה להם היכן לישון.

<חיים בהומי: עכשיו אנחנו מגיעים למצב הזה.

ניסן סלומינסקי: את הנחלה אתה כן רוצה לממש.

<חיים בהומי: אני לא רוצה כלום.

<חיים בהומי: אני רוצה שתבינו את העניין.

<חיים בהומי: אני לא מחליט.

<חיים בהומי: לצורך העניין זה לא משנה.

<חיים בהומי: אני פשוט חושב שיש כאן איזושהי לקונה.

<חיים בהומי: אני רוצה להאיר את עיניכם.

<חיים בהומי: אם אתם תכתבו רק את 20(ב), מחר יבוא הרשם ויגיד שהוא רוצה לממש את כל המשק.

<חיים בהומי: יגידו לו, אדוני, אתה לא מוסמך.

<חיים בהומי: בסעיף הזה אתה רשאי רק 20(ב) כי זה נקבע ספציפית.

ניסן סלומינסקי: כתוב לא יוכל.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי שכתוב לא יוכל.

<תמי סלע: נותנים הגנה לבית המגורים.

<חיים בהומי: אחרי שנה, עברה שנה - - -

<תמי סלע: למה אתה נתן הגנה לשנה?

<תמי סלע: זאת הגנה מלאה ולא רק לשנה.

<חיים בהומי: רגע.

<חיים בהומי: בואו קודם נבין מה אני אומר.

<מרב זוהרי: אני רק אומר שההגנה שכתבנו היא לא כוללת הגנה על הנכסים החקלאיים.

<מרב זוהרי: סעיף 20 קובע שאפשר לממש נכסים לא חקלאיים ובעצם הוא קובע הגנה על כל הנכסים החקלאיים ואז הוא מפרט עוד שלושה נכסים שיהיו מוגנים.

<מרב זוהרי: אנחנו בעצם לקחנו רק את ההגנות על שלושת הנכסים המפורטים ולא עשינו הגנה כוללת על כל הנכסים החקלאיים.

<מרב זוהרי: לכן בפועל הוא יכול לממש את הנכסים החקלאיים היום.

<חיים בהומי: אני חושב שלא ואני גם אומר לכם למה.

<חיים בהומי: כתוב שבשנה הראשונה הוא לא יכול - - -

<תמי סלע: השנה הראשונה, זה מתייחס לשימוש בהגבלות לפי סעיף אחר.

<תמי סלע: אלה כל מיני הגבלות של עיכוב יציאה מהארץ.

<ענת הר אבן: לא.

<ענת הר אבן: הוא מדבר על סעיף 20(ב)(1) עד (3).

<תמי סלע: אבל שם אין את התקופה של שנה.

<תמי סלע: זאת הגנה מלאה.

<ענת הר אבן: כן, הוא רוצה להכניס בתוך זה גם הגנה על נכסים חקלאיים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הוא לא רוצה להכניס הגנה.

ניסן סלומינסקי: הפוך.

ניסן סלומינסקי: הוא רוצה שלא תהיה הגנה.

<מרב זוהרי: אז פשוט לא צריך להכניס.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאומרים.

<הגר סלקטר: לרשמים גם כך יש סמכות לממש ולכן זה לא צוין כאן מפורשות כי יש להם סמכות לעשות את זה.

<תמי סלע: אנחנו ממשיכים.

<תמי סלע: 42.

<תמי סלע: הליך קיים שלא ניתן בו פסק משקם לא ניתן פסק משקם בהליך קיים עד יום התחילה, יחולו הוראות אלה: זה כנראה סעיף תיאורטי אבל למען שלמות ההסדר ואם יתעורר מקרה.

<תמי סלע: כל צד רשאי להגיש לבית המשפט בקשה בכתב להעביר את ההליך לדיון בפני בית משפט (בסעיף זה – בקשה להעברת הדיון).

<תמי סלע: המשקם יודיע לצדדים להליך בהודעה בכתב בתוך שבועיים מיום התחילה, על זכותם לפנות לבית המשפט בבקשה להעברת הדיון.

<תמי סלע: המשקם יציין בהודעה אם הוא צפוי ליתן פסק משקם בהליך עד תום תקופת המעבר, ואם אינו צפוי לעשות כן יפרט בהודעתו את הטעמים לכך.

<תמי סלע: בקשה להעברת הדיון תוגש בתוך 120 ימים מיום שנמסרה לצדדים הודעת המשקם כאמור בפסקה (2).

<תמי סלע: הוגשה בקשה להעברת דיון, ידון בית המשפט בהסדרת חובו של הגורם החקלאי בהתאם להוראות לפי חוק זה למעט סעיפים 27 עד 29, בשינויים המחויבים.

<תמי סלע: הסעיפים האלה עוסקים בפסק המשקם עצמו שמעמדו דומה לפסק בורר ויש עילות מאוד מצומצמות להתערב בו וזה כבר לא רלוונטי כי אם זה יהיה פסק של בית משפט, יחולו עליו הכללים הרגילים של ערעור וכולי.

<תמי סלע: לא ניתן פסק משקם בהליך קיים בתקופת המעבר ולא הוגשה בתקופה האמורה בסעיף קטן (א)(3) בקשה להעברת הדיון בהליך כאמור, יופסק ההליך לפני המשקם.

<תמי סלע: למעשה המשקם כבר אין לו סמכות לפעול.

<תמי סלע: זה גם משתמע מסעיף אחר.

<תמי סלע: סעיף 43 נמחק.

<תמי סלע: כמובן צריך להתאים את המספרים כאן.

<חנאן טוחי: אולי שווה לשמוע מחיים על התוספת הזאת של הטעמים.

<חנאן טוחי: לסבר את האוזן, לראות בתיקים המורכבים למרות שזה תיאורטי.

<תמי סלע: אנחנו מבינים שבמאה אחוזים מהתיקים ניתנו פסקי משקם ומה שנשאר זה רק הפירעון של החוב.

<תמי סלע: זה כנראה תיאורטי.

<תמי סלע: אם כבר יש מקרה כזה שלא ניתן פסק משקם ואז הצדדים צריכים להחליט אם להעביר את זה לבית משפט או לחכות לפסק המשקם, הם צריכים גם איזושהי שקיפות לדעת למה לא יינתן פסק אחרי שאולי שנים הם כבר נשמעו והגישו מסמכים.

<חיים בהומי: אני חוזר בי ממה שאמרתי.

<חיים בהומי: השתכנעתי שיש לראש ההוצאה לפועל את הסמכות הזאת וההחרגה היא רק לבקש גורם חקלאי ורק לשנה.

<חיים בהומי: לכן אין עם זה בעיה.

<חיים בהומי: תודה שהבאתם לתשומת לבי.

<תמי סלע: 44.

<תמי סלע: שמירת תוקף החלטות וצווים כל החלטה או צו שנתן המשקם ימשיכו לעמוד בתוקף בהליכים לפי פרק זה, כל עוד לא החליטו בית המשפט או רשם ההוצאה לפועל אחרת.

<תמי סלע: 45.

<תמי סלע: ביטול החלטות וצווים לאחר תשלום מלוא החוב גורם חקלאי שהסדיר את חובו מול הנושה בהתאם לפסק משקם ושילם אותו במלואו, בלא שהוגשה בקשה לביצוע הפסק בידי לשכת ההוצאה לפועל לפי הוראות סעיף 40, רשאי לפנות לבית משפט בבקשה לביטול כל החלטה או צו שנתן המשקם.

<תמי סלע: זה בדיוק המקרה שדובר כאן קודם שלא נזקקו לסיוע של כלים של הוצאה לפועל, שילמו את החוב אבל יש כל מיני עיקולים שהוטלו בתחילת הדרך וצריך להסיר אותם ואז לפנות לבית המשפט כדי לעשות זאת.

<תמי סלע: 46.

<תמי סלע: פעולות המינהלה בתקופת המעבר המינהלה – תעמיד לרשות המשקמים, במהלך תקופת המעבר, את האמצעים הנדרשים לצורך ביצועו של פרק זה, בכפוף למקורותיה התקציביים.

<תמי סלע: תעביר, כבכפוף לכל דין, עד תום תקופת המעבר, כל מסמך הנוגע להליך הסדרת חוב, המצוי בידיה למנכ"ל משרד החקלאות ופיתוח הכפר או לעובד המשרד שהוא הסמיך לכך.

<תמי סלע: העתק של כל מסמך הנוגע להליך שהוגשה בעניינו בקשה להעברת הדיון לבית המשפט כאמור בסעיף 42 יועבר גם לבית המשפט שאליו הוגשה הבקשה.

<תמי סלע: תעביר, בכפוף לכל דין, עד תום תקופת המעבר, כל מידע או מסמך הנדרש לביצוע ההוראות לפי פרק זה, למנכ"ל משרד החקלאות ופיתוח הכפר או לעובד המשרד שהוא הסמיך לכך וכן למנכ"ל משרד האוצר או לעובד המשרד שהוא הסמיך לכך.

<תמי סלע: תעביר עד תום תקופת המעבר, כספים שהיא מחזיקה בהם בנאמנות לנושים שבעבורם הם מוחזקים, ותפעל, לאחר העברת הכספים, לסגירתם של החשבונות שבהם הוחזקו הכספים.

<תמי סלע: הבנתי שכבר אין חשבונות ושהכול נסגר.

<חיים בהומי: אין מקרים כאלה.

<תמי סלע: אתם רוצים בכל אופן להשאיר את זה?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: תשאירי.

<תמי סלע: בסעיף זה, "מסמך" – לרבות חומר מחשב ופלט כהגדרתם בחוק המחשבים.

<תמי סלע: בסעיף נוסיף את סעיף הדיווח.

<תמי סלע: נאמר ששר החקלאות ידווח לוועדת החוקה חודשיים לאחר תום תקופת המעבר על ביצוע הוראות פרק זה ועל סיום פעולת המינהלה והמשקמים.

<חנאן טוחי: החקלאות וגם האוצר.

<הגר סלקטר: אתם רוצים להכניס את זה כסעיף בחוק?

<תמי סלע: כץ

ניסן סלומינסקי: כי אחרת, איך נדע?

<הגר סלקטר: נדמה לי שנהוג לקבוע דיוני מעקב.

ניסן סלומינסקי: אני יודע אבל אם זה יהיה, זה יחייב אתכם, את משרד החקלאות, לדווח לנו.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה דיון מעקב אחרי שהכול נגמר או לא נגמר, לא יודע.

<חנאן טוחי: אני אומרת שר החקלאות וגם אגף התקציבים.

ניסן סלומינסקי: חקלאות, זה מספיק לנו.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני נצביע על הצעת החוק עם כל השינויים שנעשו עכשיו.

ניסן סלומינסקי: תעשו את זה בזריזות כדי שנוכל כבר בשבוע הבא להעביר אותו כהצעת חוק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור החוק?

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק אושרה.

ניסן סלומינסקי: עצוב לי מצב החקלאות אבל הגיע הזמן לסיים את הנושא הזה של המשקמים ואני מקווה שזה יהיה בסדר וטוב.

ניסן סלומינסקי: תודה לכולכם.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.