ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 571, 2018-02-26 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: לפני שאני פותח את הדיון, תרשו לי להצדיע למד"א שמגיע גם לשולחנות העגולים וגם לחקיקה.

יעקב מרגי: חשוב שזה ייאמר.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום בה-26 בפברואר 2018, י"א באדר התשע"ח, על סדר היום הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון) (החזקת מכשירי החייאה וערכות עזרה ראשונה בבתי ספר), התשע"ח-2018, של יושב ראש הוועדה ושל קבוצת חברי כנסת, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: גברתי היועצת המשפטית,

<מירב ישראלי: מה שיש לפניכם זה נוסח הצעת החוק.

<מירב ישראלי: המסומן בשחור הוא כפי שפורסמה לקריאה ראשונה והתיקונים באדום הם תיקונים מוצעים בעקבות דיונים פנימיים שהיו.

<מירב ישראלי: אני אקריא ונסביר את התיקונים שנעשו מאז הקריאה הראשונה.

<מירב ישראלי: תיקון שם החוק בחוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, התשס"א-2001 (להלן – החוק העיקרי), בשם החוק, אחרי "עזרה ראשונה" יבוא "והחזקת מכשירי החייאה וערכות עזרה ראשונה".

<מירב ישראלי: משרד החינוך ביקש להכניס גם את זה.

<מירב ישראלי: אנחנו לא הכנסנו את זה בזמנו כי שם החוק יוצא מאוד ארוך.

<מירב ישראלי: אני אתייעץ בעניין הזה עם הנסחית, לגבי שם החוק.

<מירב ישראלי: תיקון סעיף 1 בסעיף 1 לחוק העיקרי – במקום "בא להקנות" יבוא "נועד לקבוע חובת החזקת מכשירי החייאה וערכות עזרה ראשונה בבתי ספר ולהקנות".

<מירב ישראלי: במקום "ובכך להגביר" יבוא "ובכך לתרום להצלת חיים ולהגביר".

<מירב ישראלי: זה תיקון המטרה של החוק בהתאם לתיקונים החדשים.

יעקב מרגי: זה צמוד לנוסח החוק הכללי על מקומות ציבוריים.

<מירב ישראלי: כאן אנחנו נכנסים לתוך המטרה לחוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר שהוא קצת שונה.

<מירב ישראלי: מעכשיו אנחנו נצמדים בתיקונים שאני אומר.

<מירב ישראלי: תיקון סעיף 2 בסעיף 2 לחוק העיקרי, אחרי ההגדרה "בית ספר" יבוא: ""מכשיר החייאה" – דפיברילטור חיצוני אוטומטי המיועד להסדיר פעילות חשמלית של הלב במבוגרים ובילדים באמצעות העברת זרם חשמלי ללב, במצבים של הפרעה בתפקוד הלב - - - כאן, בעקבות התייעצות עם מד"א.

יעקב מרגי: סיכמנו בדיון הקודם.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: מדובר במכשיר שמיועד גם למבוגרים וגם לילדים.

<מירב ישראלי: כתוצאה משיבוש פעילותו, העומד בדרישות שקבע השר, בהסכמת שר הבריאות, ואושר על ידי היחידה לאבזרים ומכשירים רפואיים במשרד הבריאות".

<מירב ישראלי: כאן נצמדנו גם מבחינת ההגדרה, חוץ מהשר.

<מירב ישראלי: השר הוא שונה בחוק הזה לבין החוק הכללי.

<מירב ישראלי: עכשיו מוסיפים סעיפים שבעצם קובעים חובה של הצבת מכשיר החייאה וערכת עזרה ראשונה וגם יש התאמות לחוק הכללי.

<מירב ישראלי: הוספת סעיפים 3א עד 3ד אחרי סעיף 3 לחוק העיקרי יבוא: "3א.

<מירב ישראלי: הצבת מכשירי החייאה בכל בית ספר שלומדים בו יותר מ-500 תלמידים יציב המחזיק בו מכשיר החייאה אחד לפחות במקום מרכזי ונגיש.

<מירב ישראלי: השר – כאן ביקשת שההוראות יהיו באישור הוועדה – באישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת יקבע הוראות לעניין מיקום מכשיר ההחייאה והשילוט המפנה אליו וכן לעניין הדאגה לתקינותו.

<מירב ישראלי: כמו כן, רשאי השר לקבוע בתי ספר שלגביהם תהיה חובה להציב יותר ממכשיר החייאה אחד.

יעקב מרגי: אני לא זוכר שביקשנו שזה יהיה באישור הוועדה.

<מירב ישראלי: אין בעיה.

יעקב מרגי: אתם ביקשתם?

יעקב מרגי: נשמע אחר כך את החשש שלכם.

<מירב ישראלי: בהתאם לדבר שנשאר להחליט בדיון הקודם לגבי מי אחראי.

יעקב מרגי: סיכמנו שזה יהיה כמו הנוסח של החוק הכללי.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: לכן יש את התיקונים של המחזיק.

<מירב ישראלי: 3ב.

<מירב ישראלי: החזקה של ערכת עזרה ראשונה מחזיק – אחרי כן נקריא את ההגדרה שלו – ידאג לכך שבכל בית ספר בהחזקתו תהיה ערכת עזרה ראשונה אחת לפחות.

<מירב ישראלי: השר יקבע הוראות לעניין החזקה של ערכת עזרה ראשונה, לרבות לעניין מיקומה ותכולתה.

<מירב ישראלי: כמו כן, רשאי שר לקבוע בתי ספר שלגביהם תהיה חובה להחזיק יותר מערכת עזרה ראשונה אחת.

<מירב ישראלי: 3ג.

<מירב ישראלי: עונשין התאמנו את זה לחוק הכללי.

<מירב ישראלי: מחזיק בית ספר שלא הציב מכשיר החייאה או שלא דאג לתקינותו, בניגוד להוראות סעיף 3א, דינו – קנס כאמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, התשל"ז-1977.

<מירב ישראלי: 3ד.

<מירב ישראלי: הגדרות לסעיפים 3א עד 3ג עשינו הגדרות מיוחדות לסעיף 3א עד 3ג מכיוון שלימוד עזרה ראשונה חל על בתי ספר מסוג מסוים וכאן רצינו להרחיב את זה.

<מירב ישראלי: "בית ספר" – לרבות מוסד חינוך שניתנה בעניינו הוראת פטור לפי סעיף 5 לחוק לימוד חובה, התש"ט-1949.

<מירב ישראלי: זה מוסיף על מוסדות רשמיים ומוכרים שאינם רשמיים גם את הפטור ופטור כולל – התבקשתי להבהיר את זה – זה כולל גם מקרים ייחודיים, כולל גם את הישיבות הקטנות.

<מירב ישראלי: "מוסד חינוך" "מוסד חינוך רשמי" – כהגדרתם בחוק לימוד חובה, התש"ט-1949.

<מירב ישראלי: זה לצורך הגדרת מחזיק.

יעקב מרגי: בכל הארץ יש ישיבות קטנות, אולי אחת שהיא מעל 500 תלמידים, אם בכלל.

<מירב ישראלי: רק היא תצטרך.

<מירב ישראלי: "מחזיק" – במוסד חינוך רשמי – רשות החינוך המקומית, ובמוסד חינוך אחר – בעל הרישיון לקיומו ולהפעלתו לפי חוק פיקוח על בתי ספר, התשכ"ט-1966.

<מירב ישראלי: החלה בהדרגה הוראות החוק העיקרי כנוסחן בחוק זה יוחלו בהדרגה החל בשנת הלימודים התשע"ט, על בתי ספר לפי קביעת השר, ובלבד שהחלתן תושלם לא יאוחר מתחילת שנת הלימודים התשפ"א.

<מירב ישראלי: זה אומר שלוש פעימות.

יעקב מרגי: התייחסויות.

<שרה בן צבי: אני מייצגת את האיגוד הקרדיולוגי.

<שרה בן צבי: האיגוד הקרדיולוגי טוען שזה החוק הכי חשוב מבחינת הצלת חיים.

יעקב מרגי: חשבתי שהם מתנגדים.

<שרה בן צבי: בהצעה הראשונה היה מדובר על 250 תלמידים במוסד והמספר עלה ל-500.

<שרה בן צבי: זה אומר שהרבה ילדים לא יוכלו לקבל מענה בזמן אירוע.

יעקב מרגי: תודה רבה על התמיכה והליווי.

יעקב מרגי: כשאני ניסחתי את החוק חשבתי אפילו על פחות אבל אמרתי שכדי לא להעמיס על קופת המדינה במכה אחת, כדי שתהיה היתכנות לאישור החוק בוועדת שרים, אמרתי 250 תלמידים.

יעקב מרגי: כאשר נכנסנו יותר קדימה להתדיינות עם המשרד ותמחור העלות, הגענו להסכמה שזה יהיה מ-500 תלמידים אבל אני לא הולך לישון אחרי חקיקת החוק אלא אנחנו נמשיך.

יעקב מרגי: השאיפה שלנו היא שבכל מוסד חינוכי זה יהיה.

יעקב מרגי: בסך הכול זה מכשיר ידידותי גם בהפעלה וגם בעלות התפעולית.

יעקב מרגי: כל החוק הזה, מ-500 תלמידים, חשוב שתדעי כי אני לא זוכר שהיית בדיונים הקודמים, הערכנו אותו בכ-18 מיליון שקלים והאוצר הסכים בהחלה של שלוש פעימות.

יעקב מרגי: אנחנו לא הולכים לפרוש בזמן הקרוב.

<ענבר אליאסי: משרד הפנים.

<ענבר אליאסי: בתפקידי הקודם הייתי מפקחת צהרונים ארצית.

<ענבר אליאסי: מה שראיתי בהרבה מאוד צהרונים בהם ביקרתי בשבע השנים האחרונות זה שהרבה פעמים יש ערכת עזרה ראשונה אלא שהיא לא ממש נבדקה.

<ענבר אליאסי: התוקף שלה פג לפעמים שנים קודם לכן והצוות אפילו לא יודע לתפעל אותה.

<ענבר אליאסי: מי ערב לכך שמי שנמצא שם ידע לתפעל?

<ענבר אליאסי: כל כמה זמן תהיה בדיקת תקינות?

יעקב מרגי: אני חושב שמשרד הפנים פעם ראשונה בדיון בחוק הזה.

יעקב מרגי: נכון?

<ענבר אליאסי: כן.

יעקב מרגי: התייחסנו לזה.

יעקב מרגי: בהמשך תקבלי גם התייחסות בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: המכרז יכלול החזקה.

<ענבר אליאסי: אנחנו מברכים על היוזמה.

יעקב מרגי: הלוואי ולא ישתמשו בזה, אבל חשוב שזה יהיה.

יעקב מרגי: ארגוני מד"א וארגוני ההצלה הודיעו שהם הולכים למפות כך שזה יהיה לשימוש.

יעקב מרגי: לרוב זה שימוש הצוות ואפילו לסביבה הקרובה של בית הספר.

יעקב מרגי: זה מציל חיים.

יעקב מרגי: אני חושב שקיבלנו היום תימוכין ורוח גבית.

יעקב מרגי: תודה על שבאתם לדיון.

<רמי מילר: לנו לא נותר אלא לברך על הצעת החוק הזו.

<רמי מילר: אנחנו חושבים שמדובר בהצעת חוק חשובה.

<רמי מילר: אין שום ספק שהצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך, כמו גם במקומות נוספים אחרים הומי אדם, היא חשובה מאין כמוה.

<רמי מילר: מדובר במכשיר בהחלט מציל חיים.

<רמי מילר: אין שום ספק שצריך לעקוב גם אחרי ידיעת האנשים בתפעול המכשיר ובתפעול ערכות העזרה הראשונה על מנת שבעת הצורך נדע לעשות את זה בצורה נכונה וראויה.

<רמי מילר: תודה רבה.

מאיר כהן: איך תעשו את זה?

מאיר כהן: תבצעו הדרכה?

<רמי מילר: גם בעניין הצבת המכשירים והמעקב אחריהם, אנחנו מסוגלים לעשות את זה היום באמצעות מכשירים חדשים שאנחנו רכשנו ויש לנו כוונה גם להציב אותם במקומות ציבוריים שירצו את המכשיר הזה.

<רמי מילר: יש לנו יכולת לעקוב אחרי המכשירים שלנו באמצעות המוקד הרפואי.

<מאיר אסרף: הכוונה מבחינת תקינות?

<מאיר אסרף: לא תהיה נחוצה בדיקת תקינות נוספת?

<רמי מילר: באופן עקרוני, כן.

<רמי מילר: המכשירים שאנחנו רכשנו לאחרונה, מדובר במכשירים שניתן לשלוט בהם מרחוק.

<רמי מילר: זאת אומרת, יש לנו חיווי קבוע של מצב הסוללה, יש לנו חיווי קבוע של מצב המדבקות והתקינות שלהן.

<רמי מילר: כל עדכון של תוכנה, אנחנו מסוגלים לבצע מרחוק במה שנקרא ענן והמכשיר גם מתריע באופן עקרוני ברגע שהוא נשלף, כאשר מיד מתקבל חיווי במוקד הרפואי שלנו שהמכשיר הזה הוצא.

<מאיר אסרף: ויוצא צוות לכיוון?

<רמי מילר: ויוצא צוות לכיוון באופן אוטומטי.

<רמי מילר: באותה מידה גם על העניין של ערכות העזרה הראשונה, לא בכדי נאמר כאן על ידי החברה שבאמת יש ערכות עזרה ראשונה שהן מיושנות, שהן לא ברות תוקף, וחשוב לדעת לטפל בהן.

<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי.

<מירה סלומון: מספר הערות ברשותך אדוני.

<מירה סלומון: בהתייחס לסעיף 3א.

<מירה סלומון: אנחנו ביקשנו את אישור ועדת החינוך מכיוון שהשר צריך לקבוע הוראות בין היתר לעניין הדאגה לתקינותו של המכשיר ולכן ביקשנו שיהיה פיקוח פרלמנטרי.

יעקב מרגי: יפריע לך אם זאת תהיה התייעצות ולא אישור?

יעקב מרגי: אני אגיד לך מה קורה.

יעקב מרגי: את משפטנית ויש לך פז"ם בוועדות הכנסת יותר מהרבה חברי כנסת.

יעקב מרגי: ברגע שמשרד ממשלתי כותב הוראות שצריך אישור ועדת חינוך, זה מסרבל את זה עוד יותר.

יעקב מרגי: זה משרד המשפטים, לך ותבוא.

יעקב מרגי: התייעצות והיוועצות היא יותר פשוטה.

יעקב מרגי: זה לא חוק שאנחנו עכשיו חוששים שמא המשרד יכניס לנו כל מיני דברים.

יעקב מרגי: אני חושב שהיוועצות גם תניח את דעתך כי זה עוד כמה עיניים שבודקות.

יעקב מרגי: מה שתחליטו.

יעקב מרגי: תרצו להתייחס לכך בהמשך, תוך כדי הדיון, אין בעיה.

<מירה סלומון: בסעיף 5, בעניין ההחלה בהדרגה, אנחנו נבקש גם כאן פיקוח של הוועדה.

<מירה סלומון: אני מבקשת להזכיר שמדובר בהחלה בהדרגה, נאמר כאן לפי שיטה של בתי ספר, לפי שיטה של מחוזות והיינו רוצים לוודא שלא תהיה מסה קריטית של מוסדות חינוך כבר לתחילת שנת הלימודים הקרובה באופן שיקשה על הרשויות המקומיות להיערך.

<מירה סלומון: כמו כן, היינו מבקשים לקצוב בזמן קביעה של הפעימה הראשונה בשים לב להיערכות שנדרשת לקראת שנת הלימודים הקרובה.

יעקב מרגי: שייתנו לכם זמן למכרזים וכולי.

מאיר כהן: הייתי ראש עיר עשר שנים.

מאיר כהן: מה זה שייך לכך שמציבים משהו מציל חיים?

מאיר כהן: עם כל הכבוד לראשי הערים חבריי הטובים, למה אני כל כך מפחד ליצור מעמסה?

<מירה סלומון: אני אשיב לאדוני.

מאיר כהן: את לא תמצאי ראש עיר אחד שיפקפק ושלא ירצה.

<מירה סלומון: אדוני צודק.

<מירה סלומון: אנחנו לא מתווכחים על הצורך.

<מירה סלומון: אנחנו מבקשים שייקבעו הוראות בפעימה הראשונה באופן שיאפשר לנו זמן היערכות ליציאה למכרזים כדי שבמועד פתיחת שנת הלימודים התשע"ט אכן כבר יוצבו מכשירים והכול ייעשה באופן התקין ביותר.

<מירה סלומון: אנחנו לא מתווכחים על עצם הצורך.

<מירה סלומון: אדוני צודק.

מאיר כהן: צריך לשאוף שבפעימה הראשונה ייכנסו כמה שיותר בתי ספר.

יעקב מרגי: אני אומר לך שיותר מסובך לחלק ציוד, את המנה החודשית של נייר טואלט, קפה וכולי, מאשר ליישם את החוק הזה.

<מירה סלומון: אני שוב מזכירה, אדוני - - -

יעקב מרגי: אני שומע אותך.

יעקב מרגי: תקשיבי טוב.

יעקב מרגי: השאיפה שלנו הייתה לא שלוש פעימות.

יעקב מרגי: תאמיני לי, 500 בתי ספר בפיזור של מחוזות, זה ידידותי לראשי הרשויות ולעתים זה בית ספר אחד או שניים או שלושה.

יעקב מרגי: אני לא מדבר על תל אביב, רמת גן, חיפה ובאר שבע.

יעקב מרגי: ברוב המקרים אלה בתי ספר בודדים.

יעקב מרגי: תסלחי לי שאני אומר לך אבל את רואה צל הרים כהרים.

יעקב מרגי: זאת לא מסה.

יעקב מרגי: אם כל החוק הזה מכניס בתוכו כ-500 או 600 בתי ספר, חלקי את זה לשלוש פעימות, פזרי את זה לרשויות מקומיות.

<מירה סלומון: השאלה אדוני מתי אנחנו נדע מה הפעימה הראשונה כדי שנוכל להיערך מבעוד מועד.

יעקב מרגי: נשמע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: דיברנו על זה בדיון הקודם אבל נחדד את זה.

יעקב מרגי: לכן לא אמרנו מתשע"ח אלא מתשע"ט.

יעקב מרגי: משרד החינוך מחכה לחוק, מחכה שנאשר לו את זה.

יעקב מרגי: הכסף מוכן בתקנה.

<מירה סלומון: הסוגיה האחרונה אדוני שאני מבקשת לדבר עליה היא סוגיית התקצוב.

<מירה סלומון: אנחנו מבקשים שהתקצוב של הנושא יהיה לפי עלויות בפועל ולא לפי תקן נורמטיבי ויכלול הן את מרכיב האספקה והן את מרכיב התחזוקה.

יעקב מרגי: אפילו זה שהמציא באוצר את הנורמטיבי לא חשב שזה יחול על מכשירים כי אין זכויות פנסיה ואין ותק על המכשיר.

יעקב מרגי: בוודאי יהיה תקצוב בפועל.

וכיל: אנחנו נתקצב את הנורמטיבי.

יעקב מרגי: על מכשיר?

יעקב מרגי: תרשום את זה.

יעקב מרגי: בהמשך.

<זאב גולדבלט: אני אתחיל בשתי מחמאות ואחרי כן שתי הערות קטנות.

<זאב גולדבלט: קודם כל, תודה רבה ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת שתמכו בחקיקה הזאת, בתיקון לחוק.

<זאב גולדבלט: אנחנו עוסקים בחיי אדם ובניסיון ובאפשרות להציל אותם.

<זאב גולדבלט: לכן שאפו ענק.

<זאב גולדבלט: דבר שני.

<זאב גולדבלט: אני רוצה להעלות על נס, וזה דווקא טוב שמיכל יושבת לידי ומירה מצד שמאל שלי, כי לא מעט רשויות מקומיות כבר התחילו ליישם את זה.

<זאב גולדבלט: התחילו לרכוש על חשבונן את המכשירים ולצייד את בתי הספר ועל זה שאפו ענק.

<זאב גולדבלט: לא תמיד צריך לחכות לחקיקה כדי ליישם כי מדובר בחיי אדם.

<זאב גולדבלט: שתי הערות קטנות.

<זאב גולדבלט: חסרה לי כאן במה שהונח על שולחננו התייחסות לכל נושא ההכשרה, התרגול והתחזוקה של המכשירים.

<זאב גולדבלט: הדגש בעיקר על ההכשרה והתרגול ועל זה אני מאוד מאוד אשמח לשמוע אחרי כן את נציגי ארגוני המורים או במקרה הזה זה רק ארגון אחד שנמצא כאן - - -

<מאיר אסרף: זה לא ארגון.

<מאיר אסרף: זאת הסתדרות.

<זאב גולדבלט: אמרתי ארגוני.

<זאב גולדבלט: תאמין לי, אני סובל מיהודית מאותה מחלה על בסיס קבוע.

<זאב גולדבלט: כל שבוע יהודית כותבת ארגוני ההורים למרות שיש רק אחד.

<זאב גולדבלט: אני מאוד מאוד מקווה שישתפו פעולה עם בנושא ההכשרה והתרגול, ומה נקרא הרחבת האחריות או שיהיה מישהו שהוא אחראי לעשות שימוש במידת הצורך.

<זאב גולדבלט: ההערה השנייה.

<זאב גולדבלט: מה שמופיע כאן כ-3א, במקום שיהיה כתוב 500 תלמידים, אני מאוד מאוד מבקש שיהיה כתוב 500 תלמידים וסגל.

<זאב גולדבלט: שבסך הכול במוסד יהיו 500 אנשים, בדיוק כמו שיש בכל, נקרא לזה, מתקן ציבורי אחר בו החוק אומר 500 איש.

<זאב גולדבלט: צריך להתייחס לא רק לילדים אלא גם לסגל.

יעקב מרגי: משרד החינוך ומשרד האוצר יתייחסו לכך לאחר מכן.

<בועז אחד העם: אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה.

<בועז אחד העם: הכנסת את נושא הביפרין, המזרקים, והשאלה שלי, אני רוצה לדעת מה קורה במקרה של גניבה או נזק למכשיר.

יעקב מרגי: שאלה.

יעקב מרגי: אין בית מדרש בלא חידוש.

יעקב מרגי: כל התכנסות מייצרת חידוש.

יעקב מרגי: נשמע אחר כך תשובה.

<בועז אחד העם: אני אומר את זה מניסיון מתחומים אחרים, שם, ברגע שנגנב משהו, משרד החינוך הפיל את האחריות על המוסד או הפיל את האחריות על אנשים אחרים ואז לא חידשו את אספקת המכשיר.

יעקב מרגי: משרד החינוך ומשרד האוצר.

וכיל: מינהל כלכלה ותקציב.

יעקב מרגי: שמעת את כל ההתייחסויות?

וכיל: שמעתי.

יעקב מרגי: תתייחס.

וכיל: אני אתייחס לעניין התקציבי.

וכיל: אנחנו נתקצב את הדבר הזה בשלושה שלישים.

וכיל: אני אומר בכנות שאנחנו עדיין לא יודעים כמה בדיוק עולה המכשיר.

וכיל: אנחנו הערכנו שהוא עולה בסביבות 6,000 שקלים אבל אנחנו עדיין לא יודעים.

מאיר כהן: החבר'ה מד"א יודעים כמה המכשיר עולה?

יעקב מרגי: פחות.

יעקב מרגי: יהיה מכרז מרוכז.

וכיל: אני אומר שהתקצוב מבחינתנו הוא תקציב נורמטיבי, כמו שאנחנו מתקצבים עוד נושאים כאלה.

יעקב מרגי: תסביר.

יעקב מרגי: מה זה נורמטיבי?

יעקב מרגי: זה לא לשנים הראשונות.

וכיל: אני אסביר למה אני מתכוון.

יעקב מרגי: אני מבין שכאשר זאת עלות של תקן עובד, אני מבין מה הנורמטיבי עושה לכם.

יעקב מרגי: במכשיר, בחוק שהוא מחייב הצבת מכשיר שעולה היום איקס ומחר יעלה ואי.

וכיל: אני אסביר.

וכיל: כשאני אומר נורמטיבי, הכוונה שאני לא מתכוון לחכות לחשבוניות או קבלות של הרשות או של הבעלות כדי לתקצב אותם.

וכיל: להפך, זה מייעל את העסק ונותן את הכסף די מהר ולא מסרבל את הסיפור.

יעקב מרגי: זאת אומרת, מחר-מחרתיים אצלכם ביחידה עושים בדיקה לפי החוק וזה חל על רשות מקומית מסוימת, כך וכך מכשירים, אתם מעבירים את התקציב.

וכיל: זה יהיה ברמה של מוסד.

וכיל: כמה תלמידים במוסד, מי יקבל את המכשיר הזה, מה הצינורות.

יעקב מרגי: מה זה מול מוסד?

יעקב מרגי: מאחר ולא ליווית אותי במשך כל הדיונים, תקשיב.

יעקב מרגי: אנחנו בחוק הטלנו את החובה על מחזיק בית ספר.

וכיל: בעלות.

יעקב מרגי: מחזיק בית ספר, לעתים זו רשות מקומית.

וכיל: נכון.

יעקב מרגי: אם עוד לא הפרטתם את הכול.

יעקב מרגי: זאת רשות מקומית.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להגיד פר מוסד.

יעקב מרגי: כשאתה אומר פר מוסד, אתה מקפיץ לי את החוליה הזאת.

וכיל: אני אסביר למה אני מתכוון.

וכיל: התקצוב תמיד מגיע לבעלות ולרשות.

יעקב מרגי: בחישוב לפי מוסד.

וכיל: ברור.

וכיל: בחישוב.

יעקב מרגי: היה חשוב שתבהיר כי זה לא מה שנשמע מדבריך קודם.

וכיל: חד משמעית.

וכיל: התקצוב והתקשורת תהיה רק מול הבעלות מול הרשות.

וכיל: כמו שאמרתי, שלושה שלישים.

וכיל: אנחנו רוצים מבחינתנו כבר ב-2018, בספטמבר, שהכסף יהיה אצלם.

יעקב מרגי: כי הם צריכים להיערך למכרזים.

<מיכל מנקס: שאלה בהקשר הזה.

<מיכל מנקס: אני לא מבינה למה למרות תכניות שנעשו כאן ועכשיו – בתי הספר של החופש הגדול, צהרונים, בתי הספר של החגים – יודע האוצר לתת מקדמה ולתקצב על פי חשבונית של ביצוע בפועל.

<מיכל מנקס: למה עכשיו יקרה מצב שהרשויות גם יכניסו יד לכיס מעבר ליתר המטלות והאחריות החדשה שיש להן?

<מיכל מנקס: לא מבינה את שיטת התקצוב.

יעקב מרגי: שאלה במקום.

וכיל: התקצוב הוא תקצוב כדי למנוע את כל הסיפור הזה של קבלות.

<מיכל מנקס: כי אתה רוצה לחסוך מאתנו בירוקרטיה?

<מיכל מנקס: אנחנו נסתדר.

וכיל: לא.

וכיל: לא רק זה.

<מיכל מנקס: שמור על מסגרת התקציב.

<מיכל מנקס: אתה עשית את החישובים.

<מיכל מנקס: ברור שיספיק לך הכסף, במיוחד שזו פריסה של שלוש שנים.

וכיל: למה את חוששת?

יעקב מרגי: תנו לי להתערב.

יעקב מרגי: כמי שהיה בוורסיה אחרת בפלנטה הזו, אני תמה.

יעקב מרגי: אנחנו תמיד התלוננו על הסרבול כגוף מתוקצב, ומה אתה דורש ממני עכשיו להגיש חשבוניות ותצהירים?

יעקב מרגי: אתה יודע מה אני הולך לעשות, תן לי את זה כיחידה ואני מבצע.

יעקב מרגי: תמיד המשרד אומר, לא, אני רוצה לראות שאתה מבצע.

יעקב מרגי: כאן אני שומע דו שיח הפוך.

יעקב מרגי: יש כאן משהו מוסתר וסמוי שאני לא מבין אותו.

<מיכל מנקס: ברגע שהאוצר לא רוצה בירוקרטיה, אני דואגת.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: תסבירי למה.

<מיכל מנקס: כי זה עולה יותר.

<מיכל מנקס: זה יעלה יותר.

<מיכל מנקס: הביטוח במוסדות החינוך ובכלל ברשות המקומית, זו סוגיה בפני עצמה.

<מיכל מנקס: הפרמיה מאוד גבוהה.

<מיכל מנקס: כשיש לי ביטוח על תכולה של מוסד חינוכי והשתתפות עצמית גבוהה ממחיר המכשיר, המשמעות של גניבה של מכשיר כזה היא שלא יהיה יותר מכשיר בבית הספר ולא לילד הזה פיללנו.

<מיכל מנקס: כדי שאני אבטח את המכשיר משום שחשוב שהוא יישאר שם ואכשיר את הצוות משום שבלי הכשרה לא עשינו שום דבר, בדרך כלל משרד החינוך לוקח את ההכשרה על עצמו או משרד הבריאות.

<מיכל מנקס: יותר מזה, ברגע שאני מכניסה למכרז גם את פרמטר התחזוקה השוטפת או האחריות השוטפת של היצרן או המוכר, הרי המחיר יעלה הרבה מעבר ל-6,000 שקלים.

<מיכל מנקס: לא מקומה של הרשות המקומית מעבר לכך שהיא לוקחת על עצמה אחריות כי עוד לא דנו בשאלה של מה קרה לו קרה מקרה והנוכחים לא ידעו להשתמש במכשיר וחלילה קרה משהו לחיי אדם.

<מיכל מנקס: על הסוגיה הזאת עוד לא דיברנו.

<מיכל מנקס: זו סוגיה עתידית אבל היא בהחלט על השולחן וזו אחריות שהרשות המקומית לוקחת על עצמה.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<מירה סלומון: אם אפשר להשלים עוד מילה, ברשותך.

יעקב מרגי: קחי משפט כי במילה לא תעמדי.

<מירה סלומון: תודה אדוני.

<מירה סלומון: אדוני מכיר אותי כבר היטב.

<מירה סלומון: ניסיון החיים מלמד שברגע שיש חובה שמוטלת על גוף מינהלי לעשות רכש, המחירים של אותו מוצר עולים.

<מירה סלומון: אנחנו מכירים את זה משלל תחומי החיים של הרשויות המקומיות.

<מירה סלומון: לכן החשש שלנו מקביעת תקציב נורמטיבי שלא יתאם את המציאות בפועל.

<מירה סלומון: אם אפשר, עוד מילה כיוון שסמנכ"לית חינוך התייחס לזה.

<מירה סלומון: אנחנו בדיונים הקודמים חזרנו ואמרנו, ואני מבקשת להבהיר את זה גם לפרוטוקול, לעובדי הרשויות המקומית במוסד החינוך על הפעלת המכשיר בזמן חירום.

<מירה סלומון: יש אחריות כללית על כל מי שנמצא בסביבתו מכוח הדין הכללי ולא מכוח סמכות שמיוחדת כאן בחוק.

וכיל: מאוד יכול להיות שבתוך ה-6,000 שקלים שאנחנו עכשיו מעריכים – ואני אומר בכנות שאנחנו צריכים לבדוק את זה – כלול בתוכם גם התפעול.

וכיל: צריך לבדוק את זה יותר לעומק ולראות את זה.

וכיל: מבחינה תקציבית, מה שאנחנו יכולים לתת, כפי שאמרתי, זה סדר הגודל פחות או יותר.

וכיל: התקצוב הנורמטיבי, זה גם פותר.

מאיר כהן: אני אשאל אותך שאלה ותפשט את זה הכי פשוט.

מאיר כהן: אתם משרד החינוך מקבלים מהאוצר את ה-18 מיליון שקלים או כמה שזה יהיה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: מתוך התקציב.

מאיר כהן: מתוך התקציב שלכם.

מאיר כהן: אתם עובדים מול הבעלויות.

מאיר כהן: זאת אומרת, ב-1 לספטמבר הבא אתם יודעים ששליש מבתי ספר עם 500 תלמידים, אתם מורים ב-1 לספטמבר הבא לתת לבעלות את הכסף?

וכיל: כן.

מאיר כהן: הבעלות קונה.

וכיל: כן.

מאיר כהן: מי מפקח על זה?

מאיר כהן: מי מפקח על כך שב-1 לספטמבר יש את זה?

מאיר כהן: ראשי הערים?

מאיר כהן: מנהלי בתי הספר?

יעקב מרגי: האחריות היא על הבעלויות.

מאיר כהן: זה לא ילך.

מאיר כהן: אחריות על הבעלות, זה לא ילך.

מאיר כהן: מי מדווח שאין או יש את המכשיר בבית הספר?

מאיר כהן: אתם חייבים לבדוק את הדברים הקטנים האלה.

יעקב מרגי: לפני כן.

יעקב מרגי: בואו נחזור לקטע הזה של התקציב.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אני חושב שאתם צריכים להיות קשובים לרצון של הרשויות המקומיות שבסוף לרוב הן הבעלויות.

יעקב מרגי: זה חוק חדש.

יעקב מרגי: אנחנו הולכים להחיל אותו.

<עדי נועם סביר: אפשר לתת זמן היערכות ולדחות את התחולה כך שבעצם החובה החוקית תתחיל נניח רק בעוד שלוש שנים.

יעקב מרגי: מה את אומרת?

מאיר כהן: מה פתאום?

<יהודית גידלי: כמה אנשים ימותו בינתיים?

יעקב מרגי: אני מבין את הרציונל שאת מעלה.

יעקב מרגי: אנחנו עשינו את החוק הזה בהסכמה וכשהערכתם אותו בסכום, לא הלכנו לבדוק.

יעקב מרגי: סיכמנו שזה יהיה שליש-שליש-שליש.

יעקב מרגי: שלוש פעימות.

יעקב מרגי: שנה ראשונה היא שנה שמה לעשות, בכל נושא היא שנת ההטמעה.

יעקב מרגי: הסטיות יהיו באחוזים בודדים.

יעקב מרגי: אם נהיה קשובים לכל התרחישים שהציג השלטון המקומי, זה לא הולך לגרום לכך שהסטייה של מסה קריטית תגרום לכך שהחוק הזה מזעזע את המשרד או משהו.

יעקב מרגי: לכן הדקדקנות כאן לפעמים, אלא שהיום אני מנומס כי במקרים אחרים אני צועק וחותך.

יעקב מרגי: אני רואה שהשעון נותן לי עוד זמן להיות מנומס אבל בסוף אני אכריע כי אני לא יכול לשחק את הפינג פונג הזה.

יעקב מרגי: מישהו צריך לקבל החלטות.

יעקב מרגי: כאשר השר הסכים להחיל את החוק הזה, הוא הסכים.

יעקב מרגי: יש את ה-18 מיליון שקלים, בין 15 ל-18 מיליון שקלים.

יעקב מרגי: זו ההערכה שניתנה לי.

יעקב מרגי: אל תטעי, כי אני יודע שעבדו עלי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להרגיש שעבדו עלי.

יעקב מרגי: קחו את זה איך שזה, תבצעו את זה.

יעקב מרגי: אני אומר לכך בסך הכול הכללי, חלקו את זה בשלוש פעימות.

יעקב מרגי: יש לכם כל כך הרבה התחשבנות עם השלטון המקומי וההפך הוא הנכון, כי אין כאן חשש אלא אתם רוצים לתת בלי בדיקה, בלי חשבונית.

יעקב מרגי: כאן אומר לך חבר הכנסת מאיר כהן שאתה מרוויח שני דברים.

יעקב מרגי: האחד, אתה מרצה את השלטון המקומי כי הוא רוצה לדעת פר ביצוע בפועל.

יעקב מרגי: דבר שני, זאת גם הבקרה שלך שאחרי כן זה בוצע.

יעקב מרגי: אל תשכח גם שיש ראשי רשויות, בלי לעשות הכללה, שב-DNA שלהם אובייקטיבית כל דבר לוקח להם כמה שנים או להזיז אותם, צריך מישהו שידחוף אותם כי יש להם עניינים אחרים בראש ובדרך כלל אלה המוחלשות או החלשות, תקראו להן איך שאתם רוצים.

יעקב מרגי: יש כאן וין-וין.

יעקב מרגי: לכן אני קורא לכם.

יעקב מרגי: בהמשך ההתייחסות תקבלו את ההחלטה ביניכם.

<מאיר אסרף: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה ולוועדה הנכבדה על הצעת החוק החשובה.

<מאיר אסרף: מדובר באמת בהצעת חוק חשובה שהמטרה שלה ראויה, הצלת חיי אדם.

<מאיר אסרף: מעבר לכך, העמדה של הסתדרות המורים היא – ואנחנו שמחים שהוועדה קיבלה – שהצעת החוק המדוברת לא מטילה אחריות נוספת על עובדי הוראה מעבר לחובות שיש להם והיא בעצם מושתתת על רצון טוב של עובדי ההוראה וגם של התלמידים להפעיל את מכשירי ההחייאה המוצבים בבית הספר בלא שתוטל אחריות כלשהי במצב שבו הם משתמשים או לא משתמשים וזה היה לנו מאוד חשוב ואנחנו מבקשים להודות ליושב ראש הוועדה שקיבל את עמדתנו.

<מאיר אסרף: אנחנו חושבים שראוי שזה יעוגן גם במסגרת החוק או לפחות באמירה של המחוקק שזו כוונתו, שאין לו כוונה להטיל אחריות נוספת על עובדי ההוראה מעבר למה שחל היום.

יעקב מרגי: אמרנו זאת בפעם שעברה כאמירה.

יעקב מרגי: לא ייכתב בחוק אבל כאמירה.

<מאיר אסרף: זו כוונת המחוקק.

<מאיר אסרף: כמובן.

<מירב ישראלי: החוק הזה לא מטיל אחריות על מורים.

<מירב ישראלי: יש דברים אחרים בחוקים כלליים.

מאיר כהן: בעקיפין?

יעקב מרגי: גם לא.

יעקב מרגי: אין כאן אחריות למה לא.

יעקב מרגי: בכוונה.

יעקב מרגי: גם בחוק המרכזי.

מאיר כהן: אני אומר שבעקיפין יש אחריות ושזה יהיה ברור.

מאיר כהן: כשאני יצאתי לטיול ומורה הלך עם ערכת עזרה ראשונה וילד שבר רגל, ההורים תבעו את בית הספר והמורה הוזמן לבית המשפט להסביר מה היה חלקו, איך הוא תפקד, לא תפקד ומה היה.

מאיר כהן: אין אחריות ישירה אבל אין שום ספק שאם יש מכשיר בתוך בית הספר, ונניח קורה משהו, והמכשיר נתן הוראות ואותה מורה או אותו מורה או אותו מנהל לא פעלו על פי ההוראות ויש איזו חריגה, הם ימצאו את עצמם בבית המשפט לפחות על תקן של מעידים ולפחות על תקן כאלה שיצטרכו לתת תשובות.

מאיר כהן: יכול מאוד להיות שבסופו של יום האחריות לא תהיה ישירה אבל צריך לקחת את זה בחשבון.

יעקב מרגי: גם עובר אורח שעבר.

מאיר כהן: זה שונה מעובר אורח.

מאיר כהן: אתם טועים.

מאיר כהן: הסתדרות המורים לא עשתה כאן שיעורי בית.

מאיר כהן: אתם טועים.

מאיר כהן: , זה שונה מעובר אורח.

מאיר כהן: כשאתה אחראי על טיול או כשאתה אחראי על כיתה, כשאתה אחראי ואתה אומר לילדים בטיול מכאן עד כאן אתם, ה-18 תלמידים הם שלי, גם אם אתה לא חותם על טפסים, אתה הופך להיות אחראי.

מאיר כהן: אני שבע מניסיונות כאלה ובמקרים כאלה של מורים שמצאו את עצמם נתבעים בדין על ידי הורים.

מאיר כהן: ברוב המקרים הם לא הורשעו אבל התהליך לא היה קל.

<מאיר אסרף: אחד הדברים שחשוב לי לומר.

<מאיר אסרף: אני לא אגיב לכל הדברים שנאמרו אבל אני אגיב רק לעיקריהם.

<מאיר אסרף: היה מקרה של עובדת הוראה.

<מאיר אסרף: הם יצאו לטיול ותלמידה שלה נתקעה במשהו ויצאה לה העין מהמקום.

<מאיר אסרף: פשוט יצאה מארובת העין.

<מאיר אסרף: אותה מורה, עם כל הזעזוע של מנהלת הוועדה, זה מזעזע מאוד, הילדה הגיעה עם העין בכף היד למורה והמורה התעלפה והיא לא הושיטה לה עזרה כי היא התעלפה.

<מאיר אסרף: היא לא הייתה מסוגלת להושיט לה עזרה.

<מאיר אסרף: המורה הזו נתבעה בבית משפט בעילה נזיקית והיא נאלצה מספר שנים להתמודד עם הליך סרק הזה.

<מאיר אסרף: החוק הזה, אם מה שהוא מקדם זה עוד הליכי סרק, צר לי, החוק הזה הוא לא חוק טוב.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: הוא חוק מצוין.

<מאיר אסרף: החוק הזה הוא חוק מצוין.

מאיר כהן: אתם צריכים לחפש איך אתם מכניסים את זה בחוזר מנכ"ל.

<מאיר אסרף: אנחנו גם מתנגדים לכל חוזר מנכ"ל שלא עבר בדרך המקובלת כלפי הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: תמיד הוא עובר כלפיכם.

<מאיר אסרף: ולא נוהל לגביו משא ומתן כי ככל שעבר חוזר מנכ"ל כזה, אנחנו לא קיבלנו.

<מאיר אסרף: אנחנו מבקשים שידונו אתנו לפני כן.

יעקב מרגי: זאת הוראה קבועה.

ואאל יונס: השאלה היא אם כל המורים עוברים הכשרה להשתמש במכשיר כזה.

ואאל יונס: אני חושב שתקנה בחוק לא תפריע לכך שהמורה לא אחראי אם חס וחלילה קורה משהו.

ואאל יונס: ,

יעקב מרגי: אני אענה לך.

יעקב מרגי: בדיונים הראשונים הבאנו לכאן מכשיר.

יעקב מרגי: אפילו לא צריך הדרכה.

יעקב מרגי: חושבים שמפעם זה אותו מכשיר עם מכות חשמל אבל זה לא זה.

יעקב מרגי: זה מכשיר שאתה פותח את הרוכסן, הוא אומר לך פתח את הרוכסן, תוציא אותי מהשקית.

יעקב מרגי: אני מקצין.

יעקב מרגי: תלחץ על הכפתור הזה וזהו.

יעקב מרגי: זה המכשיר.

יעקב מרגי: הוא ידידותי, מדבר אליך.

יעקב מרגי: אפילו אנשים לא טכנולוגיים יכולים להפעיל אותו.

ואאל יונס: השאלה שלי היא אם המורה עבר הכשרה, הוא ידע שזה המקרה שצריך את המכשיר או שסתם ילד התעלף בגלל שהיה לו חום גבוה ולא בגלל משהו בלב.

<שרה בן צבי: המכשיר לא טועה.

<מירב ישראלי: אמרו שזה לא יכול לגרום נזק.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יונס הוא חבר כנסת חרוץ שהצטרף אלינו לוועדה.

יעקב מרגי: תשובה.

יעקב מרגי: בדרך כלל כשקורה מקרה כזה, מיד מרימים טלפון למד"א ויש הדרכה בטלפון.

יעקב מרגי: לא מזעיקים מיד טיפול נמרץ.

<רמי מילר: אדוני היושב ראש אמר את הדברים שאני התכוונתי לומר.

<רמי מילר: הדרך הנכונה ביותר היא להתקשר מיד 101, תורן המוקד שהוא איש מקצוע נותן הנחיות מדויקות על פי התיאור של אותו מתקשר מה יש למטופל.

<רמי מילר: הוא נותן את ההנחיות הברורות כולל זה שהוא מדגיש שאם הוא מזהה מצב של דום לב לצורך העניין, הוא מיד מבקש מהמתקשר לחפש את הדיפברילטור הקרוב ביותר.

יעקב מרגי: אני אשאל שאלה שלא נשאלה.

יעקב מרגי: חטפתי שפעת והתעלפתי בגללה.

יעקב מרגי: בא מישהו והצמיד לי את המכשיר.

יעקב מרגי: גורם לי נזק?

<רמי מילר: לא יקרה שום דבר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לדעת.

<יאיר חברוני: הוא לא נותן כלום.

<יאיר חברוני: אם הוא לא מזהה הפרעה, הוא לא נותן שום דבר.

יעקב מרגי: העיקר שלא יזהה את הפרעות הקשב והריכוז שלי.

יעקב מרגי: לכל אני מוכן.

<יאיר חברוני: בנושא הכשרה, אני רוצה להוסיף.

<יאיר חברוני: מורים עוברים הכשרה במסגרת חוק עזרה ראשונה.

<יאיר חברוני: מורים, במסגרת ההכשרה הבסיסית שלהם, במסגרת לימודי ההוראה, מחויבים בקורס עזרה ראשונה.

<יאיר חברוני: אני לא יודע במדויק מה משכו של הקורס.

<יאיר חברוני: 60 שעות.

<יאיר חברוני: מד"א בחלק מהפרויקטים האלה מעביר את הקורסים האלה.

<יאיר חברוני: כך שבהכשרה הבסיסית הם מקבלים את ההכשרה ולפי דעתי גם לפי חוזר משרד החינוך הם מחויבים בריענון פעם בכמה שנים.

<יאיר חברוני: הדברים, גם אם הם לא מעוגנים בחוק הזה, הם מעוגנים, לא יודע אם בחוק אחר, אולי בחוזר משרד הבריאות, והם בהגדרתם מגישי עזרה ראשונה ברמה הבסיסית.

<יאיר חברוני: כדי להפיג את החשש.

<יאיר חברוני: אותו מכשיר שבמסגרת חוק אחר של חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים כבר קיים מספר שנים ועוד לפני עיסוק החוק הקודם, כבר קיים מעל 15-10 שנים במקומות ציבוריים ואנחנו מכירים אותו.

<יאיר חברוני: ברמה כזאת, באמת הייתה כאן הדגמה אבל הוא באמת ברמה כזאת שההפעלה, גם אם נתקלת בו בפעם הראשונה והגעת כרגע לא יודע מהיכן, ההפעלה היא מאוד מאוד פשוטה, מאוד מאוד בסיסית והכי חשוב, לא עושה נזק.

<יאיר חברוני: לא לחצת את הכפתור הנכון, אין נזק.

<יאיר חברוני: אני מבין את כל הדיון כאן שמתמשך בנושא האחריות ובנושא נזק וזה בסדר.

<יאיר חברוני: כל עורך דין כאן מייצג את הארגון ממנו הוא בא אבל בסוף בנושא היישום, המכשיר פשוט, היישום פשוט ובל נשכח, כמו שאמרתם בכל הסופרלטיביים המקדימים, מדובר כאן בהצלת חיים.

<שרה בן צבי: המכשיר לא טועה, נתחיל בזה, והוא לא יכול לגרום נזק.

<שרה בן צבי: אבל אני אומר כדי לעזור למורים, זה צריך להיות בתכנית הלימודים.

<שרה בן צבי: אני עשיתי סקר לאיזה ארצות יש.

<שרה בן צבי: גרמניה, אנגליה, מתחיל מגיל 13.

<שרה בן צבי: לומדים החייאה וחוזרים על זה פעמיים בשנה כי בדקו שהידע יורד.

<שרה בן צבי: אם המורה לא מתפקד, הילד מתפקד.

<שרה בן צבי: זה חייב להיות בתכנית הלימודים.

<מירב ישראלי: החוק לימוד עזרה ראשונה, החוק שאנחנו מתקנים אותו, ההוראות העיקריות שלו הן שהשר מכין תכנית ללימוד עזרה ראשונה למורים ולתלמידים.

<מירב ישראלי: אם זה לא קיים בתכנית, אני לא יודעת.

<שרה בן צבי: יש בכיתה י' אבל זה לא מספיק.

יעקב מרגי: החוק מחייב את השר להכין.

<מירב ישראלי: אפשר לעדכן את התכנית.

יעקב מרגי: את רוצה להצעיר את הגיל.

<שרה בן צבי: ודאי.

<מירב ישראלי: זה סמכות של שר החינוך להחליט.

יעקב מרגי: אם תדעי כמה שערות לבנות שייכות לחוק הזה עד שקיבלתי אישור.

<שרה בן צבי: אני עושה תכנית ארצית שנקראת הלב שלי עם משרד החינוך.

<שרה בן צבי: לפני שנה נתנו הרצאה שכל אחד יכול להציל חיים כאשר ילד בן 13 הציל את אביו שהוא פרופסור לפיזיקה על סמך התנסות אחת, ביקור אחד של מד"א בבית הספר אוהל שם.

<שרה בן צבי: זה אפשרי.

יעקב מרגי: נכון, אבל לאט לאט.

<מירב ישראלי: תמליצו למשרד החינוך.

יעקב מרגי: תמליצו למשרד החינוך.

יעקב מרגי: איגוד הקרדיולוגים הוא יותר מאשר פוליטיקאי שממליץ.

יעקב מרגי: אני חייב להזכיר שהחוק הזה, עוד מהקדנציה הקודמת ניסיתי להעביר אותו אחרי פגישה עם לימור אימא של בר.

יעקב מרגי: היא ישבה אתי והסבירה את הסיפור של הבת שלה שנפטרה מהפרעות קצב ואמרה שיכול להיות שאם היה מכשיר - אני באופיי תמיד משאיר איזה פתח של הסתייגות – בסביבה, בר הייתה אתנו היום.

יעקב מרגי: מאז אני מחויב לחוק הזה.

יעקב מרגי: אני יהודי מאמין ומי יודע אם לא בגלל זה מכל התפקידים, משלל התפקידים הפוליטיים, דווקא כיושב ראש ועדת חינוך אני פועל.

יעקב מרגי: למרות שהעברנו חוקים עם סכומי עתק שהיו יותר כבדים בשלוש השנים האחרונות, ודודי יודע, ועוד היום נתחיל את הרפורמה בחינוך המיוחד שגם היא תעלה הרבה כסף.

יעקב מרגי: לא כואב לנו שזה עולה כסף למדינה כל עוד הילדים מקבלים את מה שצריך.

יעקב מרגי: הייתי חייב את הדקה-שתיים הזו ללימור שנאחל לה רק אושר ועושר ושתמשיך להפיץ את התפיסה הזו של הצלת חיים.

יעקב מרגי: היא לקחה את הטרגדיה האישית שלה וממנפת אותה לטובת הכלל ואני מודה לה.

יעקב מרגי: אם היא שומעת אותנו, מה טוב, ואם היא לא שומעת אותנו, זה נרשם ונחתם בדברי הימים של הכנסת.

<מיכל מנקס: אנחנו אחרי התייעצות ושקלנו מה נכון יהיה יותר, אם משרד החינוך יצא למכרז, אם אנחנו נצא למכרז, אם נשאיר את החופש לבחירת הרשות, והמחשבה היא שאנחנו נשאיר את החופש לבחירת הרשות.

<מיכל מנקס: המכרז, אם יצא, משרד החינוך באמת יכול לעכב את התחלת יישום החוק ולכן אנחנו לא רוצים לעכב אותו.

<מיכל מנקס: אני כן פונה לבקש את התאריכים ואת סד הזמנים שמירה דיברה עליו כדי שנוכל להיערך בהתאם.

<מיכל מנקס: עוד הערה.

<מיכל מנקס: היות והתקציב מחולק לשלוש שנים, כמובן שאנחנו צריכים להיות בקשר עם השטח ולראות שלא הייתה איזושהי העלאה או שינוי ולהתאים אותו בהתאם, לאחוז היחסי של ההתייקרות.

<זאב גולדבלט: דרך אגב, סתם שאלה שהיא הייתה צריכה לשאול.

<זאב גולדבלט: האם רשויות שכבר רכשו את זה מקבלות החזר כי הן רכשו את זה על חשבונן?

יעקב מרגי: למה לקחת את הזכויות שלהם?

יעקב מרגי: הם עשו משהו טוב.

יעקב מרגי: אל תקלקל להם את הזכויות.

מאיר כהן: לא הבנתי.

מאיר כהן: מה הסיכום?

יעקב מרגי: הנה, דודי יאמר.

<דודי מזרחי: אנחנו נעביר תקצוב לכל הבעלויות על בתי ספר בהתאם לקריטריונים וכפי שמוגדר בחוק, מי שיש בהן יותר מ-500 תלמידים ללא קשר לסוג הפיקוח בכל מדינת ישראל.

<דודי מזרחי: נפרוס את זה על שלוש שנים, שליש-שליש-שליש.

<דודי מזרחי: התקצוב שלנו יהיה נורמטיבי, כ-6,000 שקלים עבור כל מוסד כזה ואנחנו נעמוד בקשר שוטף עם השלטון המקומי ככל שיתעוררו בעיות כאלה ואחרות ונדע לפתור אותן.

יעקב מרגי: מיד בתחילת שנת הלימודים הקרובה, אנחנו נקיים ישיבת מעקב כדי לראות איך השושבין מתנהג לאורך כל הדרך.

יעקב מרגי: אם לא, אנחנו כאן.

יעקב מרגי: אני מודה לכולם.

יעקב מרגי: עוד התייחסות?

ואאל יונס: אני חושב שאנשים יתחילו להעביר את הילדים שלהם לבתי ספר שיש בהם 500 ילדים ומעלה.

יעקב מרגי: עד עכשיו לא היה כלום.

יעקב מרגי: התחלנו ואנחנו מודים למי שנתן לנו מ-500.

יעקב מרגי: הנה, דודי מכיר אותי.

יעקב מרגי: הוא יודע שבסיבוב הבא ניפגש.

יעקב מרגי: אנחנו ניפגש בסיבוב הבא.

יעקב מרגי: השולחן הוא עגול ואין לי אלא רק להודות למשרד החינוך שלא הלך והתבכיין וביקש תקציב תוספתי מהאוצר אלא שם את זה מתוך ראייה חשובה ואני שוב מודה ומודה ומודה והם יודעים את זה.

יעקב מרגי: אנחנו נריב אתם על הדברים הכבדים ולא על הדברים האלה.

יעקב מרגי: אני מודה לכולם.

יעקב מרגי: אני מביא את הצעת החוק להצבעה.

<מירב ישראלי: רגע.

<מירב ישראלי: יש שני דברים.

<מירב ישראלי: יש תיקון קטן שמשרד החינוך הפנה את תשומת לבי.

<מירב ישראלי: צריך להוסיף בהגדרות של מחזיק - לפי חוק פיקוח על בתי ספר וחוק מוסדות חינוך תרבותי כי הרישיון שלהם הוא לפי החוק.

יעקב מרגי: אמרנו, ספק אם יש מוסד תרבותי מעל 500 אבל בסדר.

יעקב מרגי: שיהיה.

יעקב מרגי: משרד החינוך מקיים פתגם במרוקאית שאומר שנימוס שלא עולה כסף, תרבה ממנו.

<מירב ישראלי: צריך להצביע על המיזוג.

יעקב מרגי: אנחנו מצבעים על מיזוג ההצעות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי הגיש הצעת חוק דומה, זמן רב אחרי שהגשתי את הצעת החוק שלי, וביקש להתמזג עם ההצעה הזו.

יעקב מרגי: מי בעד מיזוג שתי הצעות החוק?

יעקב מרגי: בעד המיזוג – פה אחד

יעקב מרגי: שתי הצעות החוק מוזגו.

<מירב ישראלי: אנחנו צריכים אישור ועדת הכנסת, כך שזה בכפוף.

יעקב מרגי: בכפוף לאישור ועדת הכנסת.

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים, המיזוג אושר.

<מירב ישראלי: עכשיו אפשר להצביע על הצעת החוק.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על כל החוק, הצעת החוק הממוזגת.

יעקב מרגי: מי בעד הצעת החוק כפי שהוקראה?

יעקב מרגי: בעד – פה אחד

יעקב מרגי: הצעת החוק הממוזגת אושרה פה אחד והיא תוכן לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: מאחר ואין לי ספק שלא יקום איזה חבר כנסת אחד ויגיש רביזיה, אנחנו לא מגישים רביזיה.

<קריאה: מה עם כל התיקונים וההערות שעלו כאן?

יעקב מרגי: הכול נכנס.

יעקב מרגי: מה שאמרנו שייכנס, נכנס.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.