ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 588, 2018-03-12 11:42

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 12 במרץ 2018, כ"ה באדר תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: חדשנות טכנולוגית בשירות ערכים חברתיים בהובלת מנהיגות צעירה - במסגרת מיזם "סיסמה לכל תלמיד".

יעקב מרגי: הכותרת בומבסטית, בואו נדבר אתכם בגובה העיניים במילים פשוטות.

יעקב מרגי: אנחנו היום בכנסת חושפים את המיזם הזה החשוב של "סיסמה לכל תלמיד".

יעקב מרגי: גוף פילנטרופי שלקח על עצמו, בראשותו של אודי אנג'ל, מקיף כ-222 בתי ספר בפריפריה, מנהריה ועד דימונה.

יעקב מרגי: ועדת המדע, מאיר כהן, היה תלמיד שהשתתף שם בתחרות.

יעקב מרגי: דימונה לקחה מקום ראשון.

יעקב מרגי: אני חושב שזה עוד מעט מהכלים החשובים שבו כמעט אין דיון שלא נוגעים ולא מזכירים ולא מתעסקים בסוגיית צמצום פערים בכלל בחברה, אבל בחינוך בפרט.

יעקב מרגי: צמצום פערים בחינוך יקרין על כל חברה.

יעקב מרגי: אי אפשר בתקופה, בזמן שהקצב, החדשנות וההתקדמות הטכנולוגית, השינויים מתחוללים בקצב מהיר, אי אפשר ללא המאמץ הכולל לצמצום פערים דיגיטליים.

יעקב מרגי: אי אפשר היום לצמצם פערים בכלל בלי צמצום פערים דיגיטליים.

יעקב מרגי: אני מודה גם למגי, מנהלת הפרויקט הזה.

יעקב מרגי: אנחנו ביעף טועמים מהתערוכה.

יעקב מרגי: מאחר שהנושא הוא מאוד ממוקד חינוך, אז מצאנו לעצמנו לנכון לקיים דיון, ועדת המדע וועדת החינוך.

יעקב מרגי: לאחר מכן יהיה כנס גם באודיטוריום.

יעקב מרגי: אני חושב שזו חשיפה חשובה למפעל היקר והחשוב הזה.

יעקב מרגי: מגי, אני אמרתי דברים בשבח גם אודי וגם המיזם הזה וגם התרומה שלו.

יעקב מרגי: אני חושב שאי אפשר להתמודד בימינו עם צמצום פערים בחינוך בלי לצמצם פערים דיגיטליים, ומה שאתם עושים זה דבר חשוב, אבל אני מאלה שאומרים שהפילנטרופיה צריכה להתחיל להיות צמודה לממשלה שנה, שנתיים, שלוש, אבל הממשלה בסוף צריכה להסתכל ימינה-שמאלה, לקחת, לאמץ ולדחוף את זה.

יעקב מרגי: לעיתים בצוק העיתים היוזמות האלה נמשכות שנים רבות.

יעקב מרגי: כולי תקווה שביום מין הימים הממשלה תיקח את זה לעצמה, תוביל את זה, תטפח את זה, תעתיק את זה לכל הארץ.

יעקב מרגי: מגי, בבקשה.

<מגי אסייג: צהריים טובים, אנחנו ביום המיוחד הזה מודים ליושב ראש ועדת החינוך, יעקב מרגי, על הזכות לשים לסדר היום נושא משמעותי וחשוב שבו אנחנו מדברים על חדשנות טכנולוגית בשירות ערכים חברתיים.

<מגי אסייג: כולנו מבינים שחינוך, הוא חינוך, הוא חינוך.

<מגי אסייג: נכון להצליח במתמטיקה, נכון להצליח באנגלית, נכון להצליח במקצועות הרבים והמגוונים.

<מגי אסייג: מבחינתו ההצלחה הגדולה שבאנו כמיזם, זה לאפשר לסביבות טכנולוגיות, בעיקר לתת הזדמנות שווה, ויותר מהכול, לאפשר לילדי הפריפריה לקבל את המשאבים שיכולים לעזור להם להצליח בעתיד.

<מגי אסייג: "סיסמה לכל תלמיד" מאמינה בחזון שלה להכין את הבוגר לאתגרי המאה ה-21, אבל בכדי לא לדבר עלינו, בחרנו ביום המיוחד הזה, ברשות יושב ראש הוועדה, שהשטח שהגיע היום מדימונה, מכסייפה, מחורה, משפרעם, ממגדל העמק ומבית שאן, להגיע לכנסת יחד עם המנהיגות הצעירה, מנהלים פורצי דרך, מר רב גרוסמן היקר שנכנס ברגעים אלה.

יעקב מרגי: אנחנו מתכבדים בנוכחותו של רב העיר, רבה של מגדל העמק, אבל זה רק כיסוי הסיפור.

יעקב מרגי: זה כמו במוסד, לכל אחד יש סיפור כיסוי.

יעקב מרגי: הסיפור כיסוי שלו זה רבה של מגדל העמק, אבל זה ממסד, מדינה בפני עצמה.

<קריאה: וידיד של "סיסמה לכל תלמיד".

יעקב מרגי: בבקשה, מגי.

<מגי אסייג: ולכן חשבנו שבאמת בהזדמנות הזו של 70 פנים לפסיפס האנושי במדינת ישראל, יבואו ה-70 פנים מהשטח, מכל קצוות הארץ, מהפריפריה, מכל המגזרים, מכל הדתות וישמיעו לוועדה את משמעות החדשנות הטכנולוגית שהיא פורצת דרך לטובת ערכים חברתיים, אז אני מבקשת באמת שהאורחים שלנו יתכבדו לדבר ולהסביר מה הם עושים.

<מגי אסייג: אשמח להזמין את הדוברת הראשונה מבית הספר הראשון שנכנסנו אליו, יונה קנינו, מנהלת בית ספר "קול יעקב" בירוחם, שתסביר לנו.

<יונה קנינו: שמי יונה קנינו, מנהלת כבר 23 שנים את בית חינוך "קול יעקב" בירוחם, בוגרת בית הספר, ילידת המקום.

<יונה קנינו: אנחנו אכן היינו בית ספר הראשון שנכנס למיזם "סיסמה לכל תלמיד".

<יונה קנינו: אם דיברת בתחילת דבריך על צמצום פערים, אז אני חושבת שההזדמנות הזאת של להביא את הטכנולוגיה דווקא למקום כזה כמו ירוחם, ולומר, אנחנו מאמינים בכם, נותנים לכם את הכלים שלא תיפלו מאף מקום הכי מבוסס במדינת ישראל, ומאפשרים לכם להתקדם יחד עם הקדמה הטכנולוגית.

<יונה קנינו: הטכנולוגיה למעשה מסירה את כל החסמים של נגישות ומאפשרת לנו להוביל את העשייה.

<יונה קנינו: כמובן שבמשך עשור, עד היום, וזה ממשיך, מדובר בתהליך, יש ליווי מאוד משמעותי של סיסמה עם הנחיה לצוות, לתלמידים.

<יונה קנינו: אנחנו הולכים ומשכללים את הפלטפורמה כפלטפורמה שמאפשרת לנו לשלב גם ערכים וגם מצוינות.

<יונה קנינו: היום כולם מדברים על חדשנות, התחדשות פדגוגית.

<יונה קנינו: לראות באמת איך אתה פורץ את הנגישות ואת המידע והידע, להכשיר את התלמיד באמת לעידן המתפתח של היום, להגדיל את המסוגלות שלו, כי אני, כשהייתי תלמידה, לא העליתי על דעתי שאני אדע איך להשתמש בפלאפון ובמחשב, ואני רוצה להגיד שבעוד עשור יהיו אתגרים אחרים לתלמידים שלנו, ואנחנו צריכים להכין אותם למציאות הזאת המשתנה.

<יונה קנינו: זה לא פדגוגיה וחדשנות בתהליך ההוראה והלמידה, אלא גם הנושא הערכי שהוא לב ליבה, קודם כל ערכים.

<יונה קנינו: אני דבר ראשון מנהלת בית חינוך לערכים, וערכים זה דבר ראשון, באמת המוסר, הקשרים, החברות שאתה מפתח בין הלומדים, וזה בא לידי ביטוי במספר מישורים.

<יונה קנינו: על הפלטפורמה של סיסמה אנחנו מפתחים את כל הקשרים עם הקהילה שלנו, גם בירוחם, בבית הספר ובמדינה.

<יונה קנינו: יש לנו נושאים שונים שאנחנו בקשר עם בתי ספר שונים, סוגיות שעולות לדיון, לשיח, סוגיות ערכיות.

<יונה קנינו: אנחנו רוצים להכשיר את התלמידים שלנו לדור המחר, אז זה להעצים את התלמידים שלנו שהם מנהיגים.

<יונה קנינו: תלמידים מקבלים יחידות ונושאים.

<יונה קנינו: הם מכירים שיעורים ונכנסים לכיתות ומעבירים.

<יונה קנינו: יש לנו נאמני מחשב.

<יונה קנינו: לא מזמן תלמידים שלנו השתתפו גם במיזם שהם פיתחו, תלמידים ב-ג'-ד'.

<יונה קנינו: יש לי אפליקציה באיך להנגיש את המקומות הציבוריים לבעלי מוגבלויות, זאת אומרת אנחנו לא מסירים את כל התחום הערכי.

<יונה קנינו: גם הדיון של הנושאים של בית חינוך כמשפחה, שיח ערכי.

<יונה קנינו: גם העיסוק בתחום המוסרי, כל הזהירות מהסיכויים והסיכונים שיש סביב הנגישות.

יעקב מרגי: זה נוגע בכל התלמידים בבית הספר?

<יונה קנינו: כל התלמידים ללא יוצא מן הכלל, פעילים, ואני יכולה להסתכל היום מעל לעשור, לראות איך התלמידים מלמדים אותנו ואיזו התפתחות מדהימה, זאת אומרת בהחלט הטכנולוגיה אפשרה לבית ספר, אנחנו דרך סיסמה התחלנו ובית ספר נמצא במקום, בית ספר ממ"ד, שנה הבאה בעזרת השם חמש כיתות א', מעל 650 תלמידים.

יעקב מרגי: את ירדן את מכירה?

יעקב מרגי: זה אחד התלמידים שאת צריכה להשקיע בו.

יעקב מרגי: הוא יושב לי פה.

<יונה קנינו: בחור טוב.

יעקב מרגי: זה החתן שלה, בלשכת שר החינוך.

<יונה קנינו: יש לו אישה לא רעה.

יעקב מרגי: כן, אנחנו רואים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, מגי, מי הדובר הבא.

<מגי אסייג: אבקש מראש מועצת דלית אל כרמל, רפיק חלבי, לשתף אותנו בעשייה בדליה.

יעקב מרגי: ברשותך, לפני כן, בשבוע שעבר התארחו אצלי כיתה מדליה ומעוספיה, כיתה של בנות שהיו במסע לפולין.

יעקב מרגי: הגיעו אלי למפגש להעביר חוויות.

יעקב מרגי: גם הדרך, דרך ארץ, האיכויות.

יעקב מרגי: הייתי חייב לומר לך את זה בנימה אישית.

<רפיק חלבי: קודם כול תודה.

<רפיק חלבי: אני אתחבר לדברים האחרונים שאמרת, היושב ראש, חבר הכנסת מרגי.

<רפיק חלבי: דרישת שלום לרב גרוסמן, ידידים משנים עברו.

<רפיק חלבי: אני אתחיל מאקורד הסיום, לומר תודה רבה ל"סיסמה לכל תלמיד", גם לאודי אנג'ל וגם למגי וגם ללינה ולאריאל ולכול החברים שבמשך שנים פשוט גישרו על פערים דיגיטליים שהיו בולטים ובעייתיים מאוד.

<רפיק חלבי: אני יכול לומר היום שבדלית אל כרמל אין כמעט כיתה לא מתוקשבת ולא מונגשת.

<רפיק חלבי: אין כיתה שחסר בה כיתת מחשב.

<רפיק חלבי: אנחנו הצלחנו להקים מערך אדיר של מחשוב, ואני רוצה לבשר גם שבימים הקרובים אנחנו פותחים בדלית אל כרמל 25 עמדות לסטרטאפיסטים צעירים שיכולים לעבוד, בחינם, פשוט לקחת אולם ענק, זה האנגר, כדי להתחיל לבנות אפליקציות ולהתחיל בסטרט-אפ בתוך היישוב.

<רפיק חלבי: בכלל, כל הנושא הדיגיטלי התפתח מאוד ביישוב.

<רפיק חלבי: אחד הדברים המדהימים שהיו, שתלמידים שחלו במחלות קשות והצטרכו להיות בבית, הם למדו מרחוק בהנגשה של חומר באמצעות "סיסמה לכל תלמיד".

<רפיק חלבי: מה שאני מנסה לומר, "סיסמה לכל תלמיד" היא לא סתם סיסמה, היא עשייה יום-יומית, סיזיפית, קשה.

<רפיק חלבי: היא פשוט מנסה לאתר כל בעל צרכים כדי להגיע אליו ולהנגיש לו את החומר ואת המידע, ועל כך אני רוצה לומר גם ברכות, וזה יום של חג.

<רפיק חלבי: אני אומר לכם, לבוא לכנסת, כפי שאתה יודע אדוני היושב ראש, אני מופיע הרבה מאוד בוועדות הכנסת.

<רפיק חלבי: בדרך כלל אני מופיע כאן עם 'נרבים' בהתחלה ו'נרבים' בסוף.

<רפיק חלבי: היום אני בא עם חיוך בהתחלה ואצא עם חיוך בסוף.

<רפיק חלבי: זה פשוט תענוג לבוא ולראות את הילדים האלה עם שפה רהוטה, דרך ארץ, עם הופעה נאה, מציגים את היופי של היישובים שלהם, אם זה המורשת שלהם, אם זו הזהות שלהם, אם זאת השייכות שלהם, אם זה הפולקלור שלהם.

<רפיק חלבי: זה פשוט תענוג.

<רפיק חלבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מגי, ברשותך, חבר הכנסת מאיר כהן צריך לצאת.

יעקב מרגי: מהבוקר תקעתי אותו איתי בוועדה, אז נשחרר אותו אחרי שהוא יאמר כמה דברים.

מאיר כהן: שלום אדוני, מגי, שלום, יוסי, הרב גרוסמן, איזה כייף שאתה פה.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לספר, אחרי הגברת קנינו, שנה אחרי זה הגיעו לדימונה.

מאיר כהן: אני הייתי ראש עיר בדימונה והגיעו אלי שני אנשים נפלאים, מגי היית עם אודי אנג'ל.

מאיר כהן: כבר אז אנחנו עמדנו על כך שבפריפריה יש פערים דיגיטליים גדולים מאוד.

מאיר כהן: הביטוי הטוב ביותר היה בבדיקה שעשיתי, ואני אומר את זה לראשי הערים כאן, שהסתבר אז שמכל יחידות התקשוב של צה"ל, אך רק 2% היו מהפריפריה.

מאיר כהן: היינו בהלם, הייתכן כדבר?

מאיר כהן: ואז מגיעים החבר'ה האלה עם התוכנית הנהדרת הזו ומתחילים לדבר בעיר שלמה שפה אחרת.

מאיר כהן: אני יכול לדבר עוד שעה בשבחי התוכנית הזאת.

מאיר כהן: יוצא מן הכלל.

מאיר כהן: אין לי מילים, כראש עיר לשעבר, על מה תוכנית כזאת עושה בתוך עיר, אבל אני דווקא רוצה לדבר על דבר שהוא בפתחינו, אדוני, ואתה כיושב ראש ועדה פעיל מאוד שעושה כאן שינויים מהותיים.

מאיר כהן: רק עכשיו ישבנו על חוק החינוך המיוחד.

מאיר כהן: אני חושב שצריכה להיות ישיבה בעקבות החגיגה הזאת, שאתה פתחת את שערי הכנסת לפני התוכנית הטובה.

מאיר כהן: עדיין משרד החינוך לא נכנס לדבר הזה, כי כשמדובר בתוכניות בכל הארץ, תמיד מוצאים תקציבים.

מאיר כהן: כשמדובר, ואני אומר את זה בטרוניה גדולה, בתוכניות שהן בפריפריה, אז שם הפילנטרופיה, אנחנו נסמכים על הפילנטרופיה.

מאיר כהן: הם אנשים נהדרים, אבל אני חושב שתוכנית כזאת שנוסתה בהצלחה, היום היא כבר שפה בתוך ישובים - - -

יעקב מרגי: הריבון צריך להטמיע - - -

מאיר כהן: לגמרי, ולכן בעזרת השם אני מקווה שבישיבה הבאה, אדוני, תועיל לקחת את הנושא הזה, באמת לזמן לכאן כמו שזימנת היום את מנכ"ל משרד החינוך, להביא את האנשים הטובים, להגיד, הנה תוכנית מצוינת, הנה משבחים אותה כל ראשי הערים, ואני משוכנע שיעשו את זה, למה אתם לא פותחים את שעריכם לפני התוכנית?

מאיר כהן: תודה רבה להוגי התוכנית, תודה רבה לאנשים הנפלאים.

מאיר כהן: זה באמת יוצא מן הכלל, ותודה לך שאתה מאיר את עינינו בדברים הטובים.

יעקב מרגי: אנחנו לא הצגנו את מר רוזן שהוא סגנו של אודי אנג'ל בפרויקט הזה, אז בהמשך אם תרצה - - -

<יוסי רוזן: אנחנו מכירים כמה ימים.

<יוסי רוזן: אדוני, חבר הכנסת כהן, אני מאוד מודה לך.

<יוסי רוזן: אני רוצה ברשותך היושב ראש לנצל את ההזדמנות בטרם תעזוב אותנו.

<יוסי רוזן: "סיסמה לכל תלמיד" במימון של פילנטרופיה הצליחה להקיף 200 בתי ספר, 100,000 תלמידים.

<יוסי רוזן: כדי לכסות את כל הפריפריה הגיאוגרפית עם בין 900 ל-1,000 בתי ספר, אנחנו זקוקים לסיוע של המדינה.

<יוסי רוזן: הפילנטרופיה לא יכולה לכסות את זה.

<יוסי רוזן: אנחנו נשמח מאוד להשתתף בכל דיון שיהיה בוועדה להציג לכם תוכנית.

<יוסי רוזן: אם אנחנו חושבים על העתיד, אנחנו זקוקים לכם, לתקציבים, כדי שנשלים את המערכה שאתם רואים היום באותן ערים שאנחנו פועלים.

<יוסי רוזן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עומר חאלדי, בבקשה.

<עומר חאלדי: צהריים טובים לכולם, קוראים לי עומר חאלדי, מנהל בית ספר אלבורג' בשפרעם.

<עומר חאלדי: קודם כול רוצה להודות לחברי הוועדה, ליו"ר הוועדה, לראשי הערים, למורים, למנהלים, לתלמידים, לאורחים כולם, ובמיוחד להנהלת המיזם על ההזדמנות שניתנה לנו להציג בפניכם מה חולל המיזם, הפלטפורמה הדיגיטלית, מה חוללה אצלי בבית הספר.

<עומר חאלדי: א', אני בית הספר הראשון במגזר הערבי שנכנס למיזם "סיסמה לכל תלמיד" ב-2009, ומאז זה מעבר לשמיים, זה הגבול.

<עומר חאלדי: התחלתי בציר זמן.

<עומר חאלדי: זו נקודת ההתחלה.

יעקב מרגי: לא שאלתי, מאיזה ישוב אתה?

<עומר חאלדי: שפרעם.

<עומר חאלדי: ראש העיר גם פה.

<אמין ענבתאווי: גאה בו ובכל תלמידי שפרעם כמובן.

יעקב מרגי: אני גאה בך, כי הוא ישב בוועדת המדע כמו תלמיד מין המניין, נהנה מכל רגע.

<עומר חאלדי: אז מאיפה צץ כל הרעיון הזה שיש לי ייחודיות של בית הספר, שזה פדגוגיה איכותית בעידן הדיגיטלי?

<עומר חאלדי: זה צץ מתוצאות מיצ"ב מ-2008, שראיתי בניתוח של הנתונים שהתלמידים הביעו את הכשרתם.

<עומר חאלדי: 60% מהתלמידים ציינו שמשתמשים בשיעורים מתוקשבים.

<עומר חאלדי: לאחר שנה, כשבמגזר הערבי זה היה 30% וברמה הארצית זה 35%, זאת אומרת, נקודת הזינוק שלי כמעט הייתה פי 2 בנתונים הקיימים, שזו הייתה מעבדה קטנטונת של 18 מחשבים, 1.5 מגה, וחילקנו את חדר המחשבים לכמה חלקים, אז שאלו אותי, אדוני המנהל, מה אתה רוצה?

<עומר חאלדי: אמרתי, תשמעו, אני אלך כמו תחנת אוטובוסים, שאני יוצא עם כמה קווים במקביל.

<עומר חאלדי: אי אפשר.

<עומר חאלדי: אני צריך תשתיות, להעצים את ההון האנושי בבית הספר, את התלמידים, ליידע את ההורים ואז לבנות את הפלטפורמה שלנו, ואז במקביל התחלנו בהתחלה עם המורים.

<עומר חאלדי: חשפנו את חדר המורים לקראת מה אנחנו הולכים, מה זה נותן לנו.

<עומר חאלדי: היו כל כך הרבה חששות.

<עומר חאלדי: מה אתה מביא לנו לקראת סוף השנה ועכשיו איזשהו פרויקט?

<עומר חאלדי: ובאמת הם היו חלוצים, פורצי דרך עם ברק בעיניים, עם תמיכה וליווי של הרשות המקומית, תמיכה וליווי על גבי המון שעות של המיזם ועל יצאנו לדרך.

<עומר חאלדי: אז אמרו, נו, מה אתה רוצה?

<עומר חאלדי: יש לי שלוש-ארבע קטגוריות: א', זה הפן הפדגוגי.

<עומר חאלדי: אני רוצה פן שנייעד בו יחידות לימוד מתוקשבות, מותאמות, ואז האגו שלי, יחידות לימוד מותאמות שנבנו על ידי חברי הצוות בכל תחומי הדעת, לאו דווקא מקצועות הליבה, גם כן מתמטיקה וגם כן מוסיקה וגם כן חינוך גופני, חינוך מיוחד וכל תחומי הדעת.

<עומר חאלדי: עברנו לאחר מכן לפלטפורמה אחרת, שזו פלטפורמה של החינוך החברתי, מסדר בוקר, עיתון דיגיטלי לתלמידים, מהדורת חדשות.

<עומר חאלדי: התלמידים באמת בכל ימי השיא וכל הפעילויות שנעשו בתוך הכיתה ומחוץ לכיתה, מתעדים אותה, מעלים אותה לפלטפורמה של בית הספר והתלמידים כולם משתתפים.

<עומר חאלדי: במקביל, עשיתי תשתיות.

<עומר חאלדי: התברר לי שכמעט 70% מבתי האב, יש בהם מחשבים או בחלקם, מעל 50%, יש להם אינטרנט.

<עומר חאלדי: אמרתי, עכשיו, יאללה תיכנס לעובי הקורה, אדוני המנהל, חייבים לתת הזדמנות לכל תלמיד בתוך בית הספר, ואז ייעדתי את השעה הסופית, השביעית והשמינית בבית הספר, לתת לתלמידים הזדמנות בתוך בית הספר שיעשו את המטלות המתוקשבות שלהם בתוך בית הספר ובליווי של מורים.

<עומר חאלדי: אחרי שמיסדנו את הנושא, זה השפיע על רמת ההישגים שלנו במיצ"ב.

<עומר חאלדי: היא מאוד עלתה עם כל הפרמטרים שלה.

<עומר חאלדי: האקלים החינוכי המיטבי, יש לי חוברות שנחלק אחר כך, שתראו בכל הפרמטרים, אין אלימות דיגיטלית, אין אלימות בבית הספר, אווירה נינוחה של התלמידים ויחסי קרבה ואכפתיות בין מורים לתלמידים.

<עומר חאלדי: התחלנו בנושא של הלמידה המשמעותית.

<עומר חאלדי: אמרתי, אני חייב לפרוץ גבולות כאן.

אמיר אוחנה: זה חשוב לי, סליחה, אם אתה יכול להסביר איך הפרויקט הזה תרם למה שאתה מדבר עליו, שאין אלימות ושכולם ביחד?

אמיר אוחנה: איך אתה תולה את זה?

<עומר חאלדי: כי נותנים תפקיד לכל תלמיד ותלמיד, אם זה נאמן מחשב.

<עומר חאלדי: אני מאפשר, אני משוחח, אני בא במגע עם ההורים, אני מספר להורים, אני חושף את ההורים לפלטפורמה.

<עומר חאלדי: פלטפורמה זה בשפה הערבית, ועשינו אפליקציה ייחודית לנו בשפה הערבית.

אמיר אוחנה: אתה רואה ירידה באלימות, אתה יכול להצביע על נתונים?

<עומר חאלדי: כן, הנתונים כאן.

<עומר חאלדי: אפשר לראות בחוברת.

<עומר חאלדי: אני זכיתי בפרס חינוך מחוזי וכולם התלהבו שזה היה סביב המוטו של התקשוב.

יעקב מרגי: הכותרת של הדיון – חדשנות טכנולוגית בשירות ערכים חברתיים, בהובלת מנהיגות צעירה.

יעקב מרגי: אם זה לא משפיע על המיצ"ב, אני כופר בכותרת.

<מגי אסייג: הדגש של עומר בתחילת הדברים של יונה, שהשפה היא שפה עברית, הדגש של עומר שהפלטפורמה, הוא היה מנהל בית ספר הערבי הראשון שלא העתקנו לו את השפה בעברית.

<מגי אסייג: אנחנו בנינו לו בערבית בהתאם לצרכים שלו, הטכנולוגיות אל מול הצרכים ולא ההיפך.

יעקב מרגי: יש לי שאלה אליך שלא קשורה ל"סיסמה לכל תלמיד".

יעקב מרגי: אני מסתובב הרבה כיו"ר ועדת חינוך עם ועדת חינוך או בלי ועדת חינוך במוסדות חינוך במגזר הערבי על כל גווניו.

יעקב מרגי: העברית שלך מונחלת לתלמידים?

<עומר חאלדי: תיכף תשמע אותם.

<עומר חאלדי: אני מרצה מבחוץ שהייתי באוניברסיטה וגם כן במכללות.

יעקב מרגי: יפה, חשוב.

יעקב מרגי: הלוואי וזה היה קורה בכל - - -

<קריאה: למרות שגם אצלנו צריך ללמד ערבית יותר.

יעקב מרגי: אני צריך ללמד עברית קודם כול, עברית נכונה.

<קריאה: צריך גם את ההיפך, היושב ראש.

יעקב מרגי: יש הצעות חוק.

<עומר חאלדי: אז אמרתי, קיום הוראה איכותית דיפרנציאלית מותאמת ליכולות של התלמידים.

<עומר חאלדי: אפליקציה, אתה מעביר נתונים להורים.

<עומר חאלדי: יש לך נגישות לכל המידע באמצעות האפליקציה וגם כן באמצעות ה"סיסמה לכל תלמיד".

<עומר חאלדי: אני עוקב אחרי הדוחות השבועיים של התלמידים ורוצה לשמוע.

<עומר חאלדי: יש מערכת שיעורים שלמה שהורים מקוונים בתוך הכיתות, שכל הכיתות מתוקשבות, וגם כן יש לי שלוש מעבדות, ארבע עגלות למחשבים ניידים.

<עומר חאלדי: אכפת לי כמנהל גם כן לא לחשוף את תלמידיי לקרינה.

<עומר חאלדי: אני ביצעתי כבר פעמיים קרינה, ואני מתכנן סביבתי לשעבר, איש איכות סביבה לשעבר.

<עומר חאלדי: ביצעתי פעמיים קרינה, שרמות הקרינה עם כל השדרוגים בתשתיות, פחות מ-2% מהתקן.

<עומר חאלדי: אמרנו, יופי, אז מה עם הפנים לקהילה?

<עומר חאלדי: יש לנו קורסים של למידה משמעותית למורים, בגמישות הפדגוגית.

<עומר חאלדי: לקחתי את החלק הזה, שני קורסים בלמידה משמעותית ופיתחתי בעיר רב תרבותית כמו שפרעם, שיש בה כל כך הרבה אתרים היסטוריים – מסגד, כנסייה, בית כנסת, שכולם על יד, ואתרים ארכיאולוגים מאוד מרשימים.

<עומר חאלדי: אמרתי, תשמעו, בואו ניקח את זה ללמידה משמעותית, לתחום מסוים, למיני שפרעם.

<עומר חאלדי: כמו שיש מיני ישראל, יש מיני שפרעם.

<עומר חאלדי: בנוסף לכך, עשינו למען הקהילה - - - עם ילדי וראייטי.

<עומר חאלדי: יש לי אולפן שעכשיו אני הולך לשדר ממנו כל מיני ערכים ומסרים מתוך האולפן עצמו, ותיכף תראו, התלמידים שלי בשעה פרטנית, שעה שמינית או שביעית, מה עשו מעבר ליום בחיק היישוב שלי.

<עומר חאלדי: עשו סרטונים על למידה משמעותית ביישוב עצמו, וזה באמת רמה מאוד גדולה, וזה עדיין שלב א' בעיניי שאני הולך לקדמו ואני לא יודע לאן נגיע.

<מגי אסייג: אתם מבינים למה התלמידים שלו חייבים להצליח?

<מגי אסייג: הוא לא עוצר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני ברשות

יעקב מרגי: כם רוצה לעבור לראשי רשויות, אבל לפני כן אתן רשות דיבור לרב גרוסמן.

<יצחק דוד גרוסמן: ברשות ידיד נפשי, יקירי ואהובי, חבר הכנסת, הרב יעקב מרגי, יושב ראש הוועדה, ברשות מכובדנו, רבי יוסי, יושב ראש, המנכ"לית, ומי שחסר פה, שנותן את כל נשמתו, אודי אנג'ל, לכל הוועדה, אני רוצה להזכיר כאן פן שבו השתמשנו עם הדבר הנפלא הזה.

<יצחק דוד גרוסמן: שמעתם פה ותשמעו על הטכנולוגיה, על ההתקדמות.

<יצחק דוד גרוסמן: ברוך השם גם הנושא הזה, בית הספר שלנו, כבוד הרב, יצא מקום ראשון בצפון.

<יצחק דוד גרוסמן: יושב כאן מנהל בית הספר, אבי לזיני, בית הספר שלנו במגדל העמק, בית ספר "מחשבה", יצא מקום ראשון בכל הצפון.

<יצחק דוד גרוסמן: זה אומר הרבה על ההשקעה.

<יצחק דוד גרוסמן: אני ניצלתי את הדבר הזה לדבר נפלא.

<יצחק דוד גרוסמן: הוועדה ניצלה, אני השתמשתי.

<יצחק דוד גרוסמן: למשל, שנה שעברה עשינו סדר פסח אצלנו, ישבו הילדים.

יעקב מרגי: אפשר לראות במסך.

<יצחק דוד גרוסמן: הנה, רואים אותי.

<יצחק דוד גרוסמן: סדר פסח, התלבשתי עם השטריימל, עם הבגד הלבן.

<יצחק דוד גרוסמן: היה מצור.

<יצחק דוד גרוסמן: מישהו היה נכנס, היה חושב שהוא טעה בתאריך.

<יצחק דוד גרוסמן: היה חושב שזה ליל הסדר, והנה הרבנית לידי.

<יצחק דוד גרוסמן: ישבנו ולימדנו מה היא הגדה של פסח, מה אומר המצות, מה אומר המרור, מה כל ההיסטוריה.

<יצחק דוד גרוסמן: תארו לכם, אני יושב במגדל העמק ואלפי ילדים מכל הארץ משתתפים איתי בליל הסדר.

<יצחק דוד גרוסמן: ערב ראש השנה היה דבר כזה.

יעקב מרגי: על כיתה מקוונת שמענו.

יעקב מרגי: ליל הסדר מקוון?

<מגי אסייג: 100,000 תלמידים מהארץ ומהעולם נכנסו לצפות בו בשידור חי.

<יצחק דוד גרוסמן: 100,000 ילדים יושבים איתי את ליל הסדר.

<יצחק דוד גרוסמן: אותו דבר ערב ראש השנה, אז על זה אני רוצה לברך ואני רוצה לבקש כאן מהמנהלים, מכולם, לנצל את הנקודה הזאת.

<יצחק דוד גרוסמן: אני חושב שיש חוסר ידע בנושא של היהדות.

<יצחק דוד גרוסמן: לא ניכנס לפרטים, ואפשר לקחת את הדבר הנפלא הזה בלי הרבה השקעה ולהשקיע שהילדים ידעו יותר.

<יצחק דוד גרוסמן: אני לקחתי פעם בחור מאחד הקיבוצים.

<יצחק דוד גרוסמן: לקחתי אותו טרמפ.

<יצחק דוד גרוסמן: הוא אמר לי, כבוד הרב, אני לא אסלח להורים שלי שלא נתנו לי לדעת.

<יצחק דוד גרוסמן: אני אחליט אם אני אקיים את המצוות או לא.

<יצחק דוד גרוסמן: למה אני לא יודע?

<יצחק דוד גרוסמן: יש הרבה דברים שאני לא יודע, מה זה ספירת העומר, מה זה העומר.

<יצחק דוד גרוסמן: אז זה היה הזמן הזה.

<יצחק דוד גרוסמן: הרבה דברים.

<יצחק דוד גרוסמן: לקחת את הדבר הזה שזה לא קשור לחזרה בתשובה.

<יצחק דוד גרוסמן: אף אחד לא צריך לפחד שהולכים להפוך אותו עם פאות, הולכים לעשות אותו דתי.

<יצחק דוד גרוסמן: ידע, לדעת.

<יצחק דוד גרוסמן: הנה אני מדבר.

<יצחק דוד גרוסמן: ילדים שאלו כל מיני שאלות, מדן ועד באר שבע, כל מיני שאלות ידע.

<יצחק דוד גרוסמן: קיבלו את זה.

<יצחק דוד גרוסמן: מנצל את הדבר הזה.

<יצחק דוד גרוסמן: אני רוצה כאן להודות מעומק הלב לך, לך, לאודי ולכבוד יושב ראש הוועדה, שעצם הדבר שכינסת לפה את המנהלים, את ראשי המועצה, את התלמידים, נתת לזה תוקף, נתת לזה חשיבות.

<יצחק דוד גרוסמן: עצם החשיבות שמתאספים ביחד, וביחד, אין כאן דתי, חילוני, יהודי, ערבי, כולם ביחד כאיש אחד בלב אחד במטרה אחת, לחנך את הילדים שיגדלו לשם ולתפארת.

<יצחק דוד גרוסמן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה כבוד הרב, אני מאוד מודה לך שבאת לכבד אותנו במעמד הזה.

<מגי אסייג: הפסיפס, 70 פנים לפסיפס האנושי, הטכנולוגיה היא רק הפלטפורמה והטיזר, אבל מי שבאמת יוצק לתוכה את הדברים, זה אתם, המנהלים, המורים, התלמידים המקסימים, ואני אבקש להזמין גם את ראש העיר אילת שידבר על מה זה עשה אצלו בעיר.

מאיר יצחק הלוי: שמי מאיר יצחק הלוי, ראש עיריית אילת.

מאיר יצחק הלוי: ראשית לכול, אני רוצה להגיד תודה גם לשר סילבן שלום שהיה שותף להתנעת המהלך לפני שש-שבע שנים, גם לאודי אנג'ל וגם למגי ושאר החברים.

מאיר יצחק הלוי: מערכת החינוך בעיר אילת, לאחרונה יושב ראש הוועדה ביקר בעיר - - -

יעקב מרגי: נחשפתי למערכת החינוך מתקדמת, איכותית, ותבורך על כך.

יעקב מרגי: גם הישגית, לא רק איכותית.

מאיר יצחק הלוי: תודה אדוני.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד שוב שמדובר במערכת שלנו בלא מעט תוכניות מתערבות, אבל לפני שש שנים כאשר התוכנית הוצגה בפנינו, היא נפלה לנו מהשמיים, התוכנית.

מאיר יצחק הלוי: נפלה, משום שהתאימה לעיר אילת כמו כפפה ליד, מכמה סיבות שאני רוצה למנות אותן.

מאיר יצחק הלוי: הראשונה שבהן, היא הכניסה אותנו לעידן של האלף השלישי.

מאיר יצחק הלוי: היינו צריכים את זה.

מאיר יצחק הלוי: אתה תוהה ובוהה הרבה פעמים איך אתה עושה את זה, ובאה תוכנית וממש בתהליכים שהם תהליכים מדויקים, חשוב להגיד את זה, תהליך ההחדרה, תהליך ההטמעה הוא לא פחות חשוב מהאישור, והיה כאן תהליך שיצר אמפטיה, הבנה, הזדהות ורצון של כל המערכות שלנו לקבל אותה, וזה דבר חשוב מאין כמותו, כי פעמים יש ומערכות החינוך, יש בהן איזושהי התנגדות, קצת מבוהלות, אבל הייתה פה, ואני פה אגיד את זה לזכותה של מגי, עבודה שהיא עבודה ראויה לכך הערכה.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני זה כל העידן הדיגיטלי.

מאיר יצחק הלוי: להכניס את מערכת החינוך לעידן הדיגיטלי, היינו צריכים את זה.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השלישי שזה מצא חן בעיניי יותר מכל, אדוני היושב ראש, זו תוכנית, אם יש בה אמירה מתכללת, של כל מערכות החינוך בסביבת בית הספר - הורים, תלמידים, מורים, הנהלת עיר.

מאיר יצחק הלוי: כולה שותפה לתוך החוויה הנפלאה הזאת וכולה חייבת להיות מגויסת לעניין, כי בלי זה, זה בלתי אפשרי.

מאיר יצחק הלוי: הדבר הנוסף שקשור לעיר אילת, זו עיר קצה ואין כמו עיר קצה שרוצה להיות מחוברת, אם תרצו, באמצעים הדיגיטליים גם לציוויליזציה התרבותית, נגדיר את זה, של מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: הדבר הנוסף ואני חושב שהוא חשוב מעין כמותו, יצירת תרבות חינוכית אחרת בתוך בית הספר, וזה דבר שמבחינתנו, אני מדבר על התרבות הדיגיטלית, תרבות התקשוב, נגדיר אותה כאמירה מאוד חשובה.

מאיר יצחק הלוי: סך הכול מדובר פה בהרבה מאוד נכסים מדהימים, חינוכיים, שמעצימים את בית הספר בתוכנית אחת, בתוכנית שהיא מאוד רלוונטית.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד עוד שני משפטים שהם מבחינתי כאיש חינוך ותיק, הם הכי חשובים.

מאיר יצחק הלוי: הדבר הראשון, כשבאה אלי מגי לפני חודש או חודשיים, שלושה, לא זוכר, ואמרה, תקשיב, אנחנו עכשיו רוצים להיכנס לתוכנית שנותנת מענה לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים, לאוכלוסיות משלבות, אוכלוסיות מאתגרות, אבל לא רק בשביל האוכלוסיות המאתגרות, אדוני היושב ראש, אלא אלה שרוצים אותה, מה שאנחנו מגדירים האוכלוסייה הנורמטיבית.

מאיר יצחק הלוי: היא צריכה להיות חלק מהעניין וזו הייתה אמירה שהיא אמירה שמלמדת, וזה המשפט האחרון, אמירה שמלמדת על מצד אחד המקצועיות והאסרטיביות כפי שמציגה אותה מגי, ומדובר פה במקצועיות ואסרטיביות שאני לא מכיר כדוגמתה, אני לא אומר את זה לא בחנופה, גבירתי.

יעקב מרגי: נחשפתי אליה בחודש האחרון.

מאיר יצחק הלוי: אז אני נחשפתי אליה לפני שש שנים ואני נחשף אליה כל חודש.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני זה קבוצת אנשים, אתה יודע, פעמים אני שומע, מדברים על כל מיני אנשים שיש להם את היכולות לסייע, אבל מדובר פה באנשים, אמרתי את זה פעם אחת לאודי אנג'ל ואני אגיד את זה גם פה, שהלב והאוזן שלהם הרבה יותר גדולים מהפה, כי יש לי פה לב גדול, יש כאן אוזן קשובה ויש כאן רצון לעשות דברים אמיתיים, ואני אומר פה בשם כל העיר אילת, אצלנו דרך אגב זה נמצא בכל בתי הספר היסודיים ואנחנו נכנסים עכשיו לפיילוט עם החינוך המיוחד.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד לכם בשם כל תלמיד ותלמידה, כאלה שמקבלים את השירות וכאלה שאינם מקבלים את השירות.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן פעולה שהיא פעולה ששדרגה את השיח אצלנו בצורה הטובה ביותר ועל כך תודתנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אעשה לסירוגין אורח וחבר כנסת, אבל בנימה אישית, אנחנו מזכירים אודי אנג'ל, אודי אנג'ל.

יעקב מרגי: לעיתים כאן בבניין הזה הציניות והצביעות גוברת וכל דבר שבא ממקום טוב, ואתה רואה את המעורבות האישית שלו כפילנטרופ יורד לשכנע ראשי רשויות לנצל את המשאב הזה, ומכתת רגליו בערי פריפריה, והוא יגיד לך את האמת, בחששות כבדים שמא - - - .

יעקב מרגי: אני לא יודע איך הוא נראה.

יעקב מרגי: אני אראה אותו ברחוב, אני לא אכיר אותו.

יעקב מרגי: בגילוי נאות, לא יודע מי הוא, לא יודע איזה עסקים יש לו.

יעקב מרגי: בור.

יעקב מרגי: אני תקוע פה בוועדה, ספון, טמון פה.

יעקב מרגי: לא יודע מי הוא, מה הוא.

יעקב מרגי: אמרו לי, יש פה יוזמה.

יעקב מרגי: לקחתי.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: הוא מסיבותיו לא הגיע היום.

יעקב מרגי: כשראיתי אותו בלו"ז, פחדתי, כי יש צביעות, יש ציניות ולוקחים את זה למקומות אחרים, והנה מקום שאדם לוקח מהונו הפרטי ושם ליוזמה שאנחנו נחשפים אליה והיא בעלת עוצמות לטווח קצר ולטווח ארוך שרק המדינה תהנה מזה בערכים שאני לא יכול למדוד אותם היום.

יעקב מרגי: כשאני רואה את התלמידים בכיתות ה', ו' מדברים על אפליקציות, על פיתוח שלהם ומאיפה זה בא להם, השמיים הם הגבול מבחינתם.

יעקב מרגי: זה משאב שמי ייהנה ממנו?

יעקב מרגי: המדינה, החברה.

יעקב מרגי: תודה.

<יוסי חזן: תודה אדוני היושב ראש.

<יוסי חזן: להשיב לך, עיסוקו המרכזי של אודי אנג'ל הוא היום פילנטרופיה.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

יעקב מרגי: זה היום של המיזם, אבל אני אתן לחברי כנסת מדי פעם.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: תחילה, תודה על הישיבה ועל היום הזה.

יעקב מרגי: ברשותך, לפני כן.

יעקב מרגי: מאיר, לא אמרת את הדבר הכי חשוב.

יעקב מרגי: מזל טוב השבוע לנישואי הבת.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מסעוד גנאים: מצרפים לברכות.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

מסעוד גנאים: אני מברך את כל האורחים, ראשי העיריות והמועצות הערביות, מר אמין ענבתאווי, שפרעם, מר רפיק חלבי.

מסעוד גנאים: ראיתי גם מודר, לא יודע איפה הלך, מודר יונס, ראש מועצת ערערה, מברך את כל מנהלי בתי הספר.

מסעוד גנאים: אני תמיד מתפעל כאיש חינוך לשעבר, כמורה לשעבר.

מסעוד גנאים: אני מאמין שאיש החינוך צריך להיות להוט באמונה שלו, הרפתקן כזה, שהוא לא מפחד.

מסעוד גנאים: כאשר הוא מאמין במשהו, הוא סוחף את כולם.

מסעוד גנאים: תאמין לי, מנהל בית הספר, אם הוא כזה, הוא יסחף את כל ההורים.

מסעוד גנאים: אני מאמין גדול שהמנהיג שעומד בראש הפירמידה, העומד בראש הספינה הזו, אם הוא להוט, מאמין במשהו מסוים, קוראים לזה בערבית, שארוף, והוא הרפתקן גם, הוא לא רוצה להיות בן אדם רגיל.

מסעוד גנאים: בן רגיל בכל התחומים לא יעשה שום דבר.

מסעוד גנאים: יש לו עניין, הוא רוצה לגלות משהו חדש, מאמין בעצמו שיש לו מה לתרום.

מסעוד גנאים: אדם כזה יכול לקדם עניינים ויכול להוביל את כולם להצלחה.

יעקב מרגי: הוא יוצא מהקיבעון מהערכתי.

מסעוד גנאים: זהו, הוא לא בן אדם רגיל כזה שהולך לפי הספר.

יעקב מרגי: לא רוצה לומר מנהל מקובע.

יעקב מרגי: אני אומר, הוא יוצא מהקיבעון.

מסעוד גנאים: אתה יודע מי השחקן שאנחנו מתפעלים יותר ממנו ומוצא חן בעינינו?

מסעוד גנאים: זה לא שהוא הולך לפי הספר, זה שהוא מאלתר מעצמו.

מסעוד גנאים: זה מה שמושך אותנו.

מסעוד גנאים: כך גם בכל התחומים לפי דעתי.

מסעוד גנאים: בקשר למיזם, אני מברך.

מסעוד גנאים: אני מסח'נין, אני יודע, יש בית ספר או שניים כאלה עם סיסמה.

<מגי אסייג: אחד, אלגדיר.

מסעוד גנאים: אלגדיר, כן, אני מכיר אותו, הבן שלי שם.

מסעוד גנאים: כולם משבחים את המיזם הזה, אבל אני רוצה את העיקרון.

מסעוד גנאים: כאשר קראתי את הכותרת של הדיון, טכנולוגיה בשירות ערכים חברתיים, זה המסר שאנחנו רוצים.

מסעוד גנאים: אנחנו רוצים להגיד שהטכנולוגיה, ההייטק, כל הדברים האלה, הם בידיים שלנו.

מסעוד גנאים: הכוונה, אנחנו, שמשתלטים בהם ולא הם שולטים בנו, משום שבסוף האדם הוא חשוב.

מסעוד גנאים: נכון, האדם הוא שיצר בסוף את הטכנולוגיה, את כל החידושים, אבל הוא לא יצר אותה כדי שהם ישתלטו עליו ויכתיבו לו, אלא כדי שהוא יכתיב להם לאיפה הוא רוצה להגיע, וטכנולוגיה בשירות ערכים זה דבר שאנחנו רוצים אותו, חייבים לו.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אביבית.

<מגי אסייג: אנחנו כאן ניסינו לגוון את השיח גם מנציגי הורים, איך השירות הזה בעצם נכנס אליהם הביתה.

<מגי אסייג: אביבית היא נציגת ההורים, ועד ההורים.

<אביבית שוחט: צהריים טובים לכולם, אני אביבית שוחט, יושבת ראש הנהגת הורים, בית ספר מנחם בגין בנהריה.

<אביבית שוחט: האמצעים הטכנולוגיים אכן כבשו את היום-יום שלנו, ושיתוף הפעולה של מיזם "סיסמה לכל תלמיד" הביא איתו הרבה לחיי היום-יום בבית הספר, ולנו כהורים גרם להצלחה ושיתוף בשני רבדים עיקריים: הראשון, התלמידים, הילדים שלנו שמשתתפים במיזם הזה ביום-יום, הסקרנות שהם מגלים והרצון שלהם להצליח בכל פעולה שמשלבת את נושא הטכנולוגיה מביאה אותם לשיא בעשייה היום-יומית וברצון שלהם להצליח ולהעביר את המסרים בדרך הנכונה ביותר לשאר הקבוצות.

אמיר אוחנה: יש תלמידים שאין להם מכשיר סלולארי, מחשב בבית או שלכולם יש?

<אביבית שוחט: לכולם יש.

<מגי אסייג: הנתון הזה הוא נתון שהוא נבדק.

<מגי אסייג: כשאנחנו מכניסים בית ספר, אנחנו בודקים.

<מגי אסייג: ההשקעה שלנו היא במדריכים, מחשבים ואתר לתוך בית הספר, אבל כשנכנסים לתוך בית הספר, אנחנו ממפים את המצב גם בבתים.

<מגי אסייג: יש את פרויקט "מחשב לכל ילד", שאנחנו משלבים לו את המידע ואז אם לילדים חסר, אנחנו דואגים להביא את זה לידיעתם.

<אביבית שוחט: הרובד השני והמרכזי ביותר זה אנחנו, ההורים.

<אביבית שוחט: המיזם הזה גורם לנו בעצם למעורבות יום-יומית ושיתוף פעולה באמצעות האפליקציה שנמצאת אצלנו על הטלפון החכם.

<אביבית שוחט: ביום-יום אנחנו נכנסים אליה, בודקים מה קורה בהוואי בית הספר, איך אנחנו משתלבים בכל הפעילויות שיש שם ומה נכון לנו לעשות, גם בהתערבות או במעורבות היום-יומית בעשייה וגם בשיתוף פעולה בתכנים הלימודיים שעוברים בתוך האפליקציה, אם זה הודעות, שיעורי בית ופעילויות - - -

<מגי אסייג: סליחה שאני קוטעת.

<מגי אסייג: פחות המקום של הציונים, אלא מעורבות ולא התערבות.

<מגי אסייג: המקום שבו בית הספר מייצא להורים את האינפורמציה שנראה להם חשוב, וההורים מקבלים את זה ויודעים לשאול את השאלות, לא איך היה אלא משהו יותר מדויק בתוך מה שהם מקבלים באפליקציה.

<מגי אסייג: האפליקציה היא חינמית גם להורים כמו שהפלטפורמה היא חינמית לבית הספר, והמשמעות המיוחדת היא שהמורה לא עובד בכמה סביבות, אלא עובד בסביבה אחת ואנחנו ב'פוש' מושכים את כל האינפורמציה למי שצריך לקבל את מה שהוא צריך לקבל.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אביבית.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף.

יוסף ג'בארין: אני מצטרף לברכות על המיזם החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: אני גם רוצה לברך את ראשי הרשויות שכיבדו את הדיון הזה בנוכחותם.

יוסף ג'בארין: זה גם סימן לרצינות שהם לוקחים את המיזם החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: תודה גם למחנכים ולמנהלי בתי הספר שהגיעו.

יוסף ג'בארין: הייתי רוצה להגיע למצב שעם כל הכבוד לפילנטרופיה בעניין הזה, שמשרד החינוך עצמו יאמץ את כל המיזם הזה.

יוסף ג'בארין: קשה לשמוע עד כמה המיזם הזה תורם לתלמידים, ואת מילות השבח המאוד מרשימות שאנחנו שומעים בדיון הזה.

יעקב מרגי: זה 220 בתי ספר בלבד.

יוסף ג'בארין: ולחשוב שיש עוד הרבה בתי ספר מאחור, ולכן ה"סיסמה לכל תלמיד", מסתבר שזה לא בדיוק לכל ילד, זה לכל ילד שהפרויקט הזה מגיע אליו.

יעקב מרגי: החזון הוא שזה יגיע לכל ילד.

יוסף ג'בארין: בדיוק, ולכן אני רוצה לקוות באמת שהדיון הזה ייקח אותנו עם יותר אנרגיות לפנות למשרד החינוך וללחוץ על משרד החינוך, וכבוד היושב ראש, אתה דווקא טוב בעניין הזה, להביא את אנשי משרד החינוך ולדחוף בהם ליישם את המיזם הזה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך שאני כבר הרבה שנים שומע על הפרויקט שלא יישאר ילד מאחור והרעיון היה שלכל ילד יהיה מחשב.

יעקב מרגי: השאלה לאיזה ילד הם התכוונו.

יוסף ג'בארין: או שהם מתכוונים רק לילדים במרכז במצב סוציו אקונומי טוב, או שהם מתכוונים איך שצריך להיות, לכל הילדים בארץ, במיוחד בפריפריה, ביישובים הערביים, ביישובים החרדיים, לכן מי שמקשיב לחשיבות הפרויקט הזה גם ברמה של הפיתוח המדעי, גם ברמה של ההתפתחות האישית של הילד, גם ברמה של להסתכל על העתיד ולהיות חלק מעשיית העתיד, מבין עד כמה חסר פרויקטים כאלה היום בכלל בבתי הספר.

יוסף ג'בארין: אסיים ואומר, הדיון הזה החזיר אותי קצת ל-95'-96' כשכתבתי את עבודת המסטר שלי, ותוך כדי הכתיבה נכנס האימייל לאוניברסיטה, ואז במקום להעביר בפקס את מה שכתבתי לעורך, שיקרא ויתקן בכתב יד ולשלוח בפקס שוב עם כל הבעיות, פתאום החיים נראו הרבה יותר קלים ומבטיחים, והנה אני רואה עד כמה מאז התקדמה האנושות בחינוך.

יוסף ג'בארין: אני רק רוצה לקוות שההתקדמות הזו תהיה נחלת כולם ולא רק מגזרים מסוימים או אזורים מסוימים בישראל.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אתי אטלי: שלום לכולם, שמי אתי אטלי, אני מנהלת בית ספר "הגבעה" באופקים.

<אתי אטלי: לצידי נמצאת תאיר, תלמידה.

יעקב מרגי: אני מציין שמנהל מחלקת החינוך של אופקים נמצא איתנו כאן בדיון.

<אתי אטלי: נכון, אבי ביטן היקר.

יעקב מרגי: והוא מתמיד בוועדה.

יעקב מרגי: לפעמים אני נוזף בו על פעילות יתר, אבל הכול בסדר, הכול באהבה.

<אתי אטלי: זה בסדר, הוא וירטואוז ואנחנו מעריכים מאוד את פועלו בעיר אופקים, שמחים מאוד שאבי שם.

<אתי אטלי: אני רוצה לא לחזור על כל הדברים הקודמים שכולם אמרו.

<אתי אטלי: גם אני מצטרפת לשבח למיזם "סיסמה לכל תלמיד".

<אתי אטלי: אנחנו רוצים להציג תוכנית מסוימת, אז כמו שפתחתי ואמרתי, לצידי תלמידה, תאיר מכיתה ה', חנה שפירא, מנהלת כיתת תקשורת בתוך בית ספר "הגבעה", יוכי, מורה בבית ספר "נתיב יצחק" בנתיבות.

<אתי אטלי: חשוב לנו להסביר את המיזם המיוחד שלשמו התכנסנו.

<אתי אטלי: אנחנו בגאווה רבה בבית הספר, זה בית הספר הגדול ביותר בעיר אופקים, 363 תלמידים, ובשמחה רבה, לכם זה נשמע קטן, אצלנו זה גדול.

יעקב מרגי: הכול יחסי.

יעקב מרגי: אופקים צועדת בכיוון הנכון בשנים האחרונות אחרי שהמדינה קצת עשתה לה כמה עוולות טובות, אבל ברוך השם, ובכל זאת מגיעים להישגים חשובים.

<אתי אטלי: ברוך השם.

<אתי אטלי: אחת מההצלחות של בית הספר זה שילוב כיתת תקשורת, תלמידים על הרצף האוטיסטי בתוך בית הספר, מתוך החינוך לערכים של קבלת השונה, מתן הזדמנות שווה לכל ילד, ובאמת לכל ילד.

<אתי אטלי: נוצרה יוזמה מבורכת של תלמידים מבית הספר "נתיב יצחק" שהחליטו לכתוב פעילויות מתוקשבות לתלמידים ולבוא דווקא לתלמידים שלנו על הרצף האוטיסטי ודווקא איתם לעבוד, והמיזם הזה נקרא "קסם התקשורת".

<אתי אטלי: אפשר למצוא אותו כמובן באתר שלנו, של "סיסמה לכל תלמיד" וללמוד עליו עוד ועוד.

<אתי אטלי: חשוב לי להגיד שמאז, כיתת התקשורת רושמת הישגים מאוד יפים.

<אתי אטלי: גם הילדים האלה לומדים, ולומדים מצוין ומתקדמים מצוין הודות לטכנולוגיה שנמצאת לשירות הלמידה, אז תודה רבה.

<אתי אטלי: אני ממש מודה למגי, לאנשי "סיסמה לכל תלמיד".

<אתי אטלי: יש מדריך שמלווה אותם, מדריכה, גם גיא, גם נעמה, אנשים טובים בדרך.

יעקב מרגי: יש לכם פה במה בתערוכה.

<אתי אטלי: נכון, יש לנו פה מיצג בחוץ.

יעקב מרגי: ביתן בתערוכה.

<אתי אטלי: נכון מאוד ואנחנו גאים, ובעזרת השם נמשיך לעשות ולהצליח.

<אתי אטלי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מצדיעים לכם, נתיבות.

יעקב מרגי: כל הכבוד על שיתופי הפעולה.

<מגי אסייג: זה היופי שהפלטפורמה מאפשרת.

<מגי אסייג: בסוף נתיבות ואופקים לילדים כל כך מיוחדים שמגיע להם, וכל מה שצריך לתת להם.

<בני בן-מובחר: אני בני בן-מובחר, אני ראש המועצה האזורית מבואות החרמון.

<בני בן-מובחר: אני רוצה לברך את היושב ראש ואת חברי הוועדה ואני רוצה לברך כמובן את יוזמי התוכנית "סיסמה לכל תלמיד" ובמיוחד החברים שלי, ראשי המועצות, ראשי הערים, חברי כנסת.

<בני בן-מובחר: אני חייב להגיד שבהתחלה לא רשמתי שום דבר.

<בני בן-מובחר: אמרתי, אני מדבר, אבל אחרי שדיבר כאן מנהל בית ספר אלבורג' משפרעם, אני כולי התרגשות.

<בני בן-מובחר: אני 21 שנה במועצה והנה הוא מצליח לרגש אותי.

<בני בן-מובחר: לשמוע את שפרעם עם כזאת התרגשות, כזה 'פשן', כזאת התלהבות, אשרי ראש העיר, ראש המועצה שיש לו מנהלי בתי ספר כאלה, ואם הוא יעשה לך בעיות, אני מקבל אותך במיידי.

<בני בן-מובחר: אני רוצה להגיד לראש העיר, חברי באילת, שזה יפה שאתה מרחיב ויפה שאתה נוגע בזה.

<בני בן-מובחר: אני חבר שלך הרבה שנים, אני אוהב אותך, מאמין בך ואני מזמין אותך לקצה השני, לקריית שמונה.

<בני בן-מובחר: אני מזמין אותך גם מזה שאיך מגי מצליחה לגעת בכל המקומות שבאמת צריכים לגעת בהם, ולא מקטע של מסכנות, לא באילת ולא בגליל העליון, אלא לקחת משהו ולהרים אותו.

<בני בן-מובחר: כשאתה אומר שאתה נכנס לזה עוד ועוד, אז אני רוצה להזמין אותך להיות אורח שלי.

<בני בן-מובחר: בפעם האחרונה היית במטולה.

<בני בן-מובחר: זה לא מספיק צפון.

<בני בן-מובחר: שלי יותר צפון.

<בני בן-מובחר: אני מזמין אותך ואני רוצה שאתה תראה גם אצלנו מה שהולך, ואתה משוחרר.

מאיר יצחק הלוי: בהצלחה.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה לכם.

<בני בן-מובחר: אני לא רוצה לחזור על דברי השבח של חבריי.

<בני בן-מובחר: אני חושב שנאמרו פה הרבה דברים ואין טעם, יש פה הרבה אנשים.

<בני בן-מובחר: אפשר לדבר כמו שאמר חבר הכנסת מאיר, שאפשר לדבר שעה שלמה על העניין הזה.

<בני בן-מובחר: אצלנו במבואות החרמון היום, כבר שנים יש מסגרת של 6 עד 21, מסגרת מדהימה, מסגרת שהיא בנויה מ-65% מהילדים שהם המגזר, ואני לא אוהב את המילה 'מגזר'.

<בני בן-מובחר: כולם ילדיי, כולם מקבלים את אותו יחס.

<בני בן-מובחר: אנחנו חגים את החגים של כולם.

<בני בן-מובחר: אני רוצה להגיד לכם, אני לא משתמש בזה, ומגי יודעת.

<בני בן-מובחר: אף ילד לא תושב המועצה שלי.

<בני בן-מובחר: אף אחד.

<בני בן-מובחר: 21 שנה אני במועצה.

<בני בן-מובחר: אף ילד לא תושב המועצה, ואני מתייחס לכולם כאילו הם ילדיי, ואני אמשיך ככה.

<בני בן-מובחר: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, שמשרד החינוך החליט להקים אצלנו במבואות החרמון, נתתי את השטח, מסגרת לגיל 3 עד 6 שעכשיו נבנה ומגיל 21 עד 120, זאת אומרת שבמבואות החרמון יהיו מגיל 3 עד גיל 120 על כל הספקטרום עם כל קשת הטיפולים והכול.

<בני בן-מובחר: בצמוד, אני מזמין אתכם לראות, הקמנו מרכז טיפולי רפואי במים שמשפיע מאוד על ילדים ומשנה את אורך החיים שלהם, לטיפולים בילדים לבד ובילדים עם ההורים והאחים והמשפחות, במים, מגיל אפרוחים קטנטנים ועד המבוגרים ביותר, ואני מזמין אתכם לראות.

<בני בן-מובחר: אני רוצה להגיד לך, היושב ראש, שכשמגי פנתה לאנשים שלי בתחום החינוך, הם אמרו, לא מבינים מה, אנחנו לא צריכים, הכול בסדר אצלנו, ועד שקיבלתי טלפון נזיפה יום אחד, 'אתה בטוח שאתה לא רוצה להיות בתוך תוכנית כזאת'?

<בני בן-מובחר: אמרתי לה, מגי, אל תכעסי עלי, אני אפילו לא יודע.

<בני בן-מובחר: נפגשתי עם מגי.

<בני בן-מובחר: הבאתי את האנשים למשרד.

<בני בן-מובחר: אם תיקח את מנהל אגף החינוך שלי, הוא מנהל מנהלי בתי ספר היום, ותגיד להם ש"סיסמה" לא איתם, הם עולים לעזריאלי.

יעקב מרגי: לא חוכמה, יש שם מסעדה.

<בני בן-מובחר: אני אומר לך, משם הם קופצים.

<בני בן-מובחר: אני לא יודע אם המסעדה כשרה.

יעקב מרגי: כשרה.

יעקב מרגי: חשבתי שתאמר לי, לא יודע אם היא עוד קימת, כי אני הייתי שם לפני הרבה שנים.

<בני בן-מובחר: לא יודע, אני לא הולך לשם.

<בני בן-מובחר: אני רוצה לספר למנהלי החינוך ולאנשים שעוסקים בחינוך דבר אחד שהוא מאוד נוגע לליבי, המסגרת של החינוך הרגיל, של מה שקרה שם עם אנשים, עם התפתחות, הקשר בין ההורים לבית הספר, לשיעורים, לציונים, מה שהולך החיבור הזה הוא מדהים, אבל מה שקרה אצלנו זה שילדים שאנחנו לא יכולים לדבר איתם, אנחנו לא יכולים לתקשר איתם, הם הילדים שהיום נכנסים עם אייפדים למים ומקבלים טיפולים עם אייפד במים, וכשהמדריך לוחץ עליהם, הם יודעים לסמן לו, אתה מכאיב לי.

<בני בן-מובחר: הם יודעים לדבר איתו דרך האייפד, וזה דבר שאנשים, אם לא רואים בעיניים, לא מאמינים.

<בני בן-מובחר: הילד שהוא איננו שומע, מרותק, נכה 200%, נוגע באייפד ואומר למדריך שלו, זה אני רוצה.

<בני בן-מובחר: אני עייף, אני רוצה לצאת.

<בני בן-מובחר: לראות את הדברים האלה.

<בני בן-מובחר: דבר אחד נוסף שאתה אמרת ודיברת עליו.

<בני בן-מובחר: אני עושה שיתוף פעולה עם טובא זנגריה.

<בני בן-מובחר: זה היישוב היחידי שיש לידנו, וזה כואב לי נורא שאבא שלי שהיה חקלאי גדול מאוד בגליל, העסיק הרבה מאוד אנשים מטובא זנגריה וכשהיה נוסע לחוץ לארץ, הדודים שלי, אני הייתי נשאר לישון בטובא זנגריה ארבעה ימים, שבוע, עשרה ימים.

<בני בן-מובחר: עכשיו כשהגעתי כראש רשות לשיתוף פעולה עם טובא זנגריה, הילדים לא יודעים לדבר עברית.

<בני בן-מובחר: אתה העלית את זה.

<בני בן-מובחר: זה נורא מפריע לי, ישוב שאני גדלתי בו בתור ילד ואני מכיר את כולם, אין בבית ספר את ההטמעה הזאת של ללמוד.

<בני בן-מובחר: אני לוקח את מה שאתה אמרת ומה שחברי אמר.

<בני בן-מובחר: צריך שיהיו בשני הצדדים.

<בני בן-מובחר: אם אתם אומרים שאתם מעבירים חוק, אז אצלנו בבית ספר תיכון לומדים ערבית.

<בני בן-מובחר: אין לי שום בעיה שיכנס גם לבית ספר יסודי שילמדו ערבית.

יעקב מרגי: תראה, העניין של עברית בבתי הספר בחברה הערבית, זה לא בא מצד שצריך בגלל שהם במדינה, וכל המילים היפות.

יעקב מרגי: לא, זה מקשה עלינו להצעיד את התלמידים האלה להישגים ולשילוב נאות בחברה.

יעקב מרגי: זו בעיה חברתית שלנו.

<בני בן-מובחר: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, אני לפני כמה שנים הקמתי בית ספר לעיצוב התנהגות, 'ילדי הברזלים', ילדים שנפלטו מכל מערכות החינוך.

<בני בן-מובחר: גם שם אין ילד אחד שהוא תושב המועצה האזורית מבואות החרמון, כולם מהאזור.

<בני בן-מובחר: היום, בשלוש השנים האחרונות אנחנו מצליחים להביא אנשים ללמוד תואר, להיכנס לצבא הגנה לישראל, והפעם הראשונה שהם נגעו במחשב זה כשהם גנבו מבתים מחשבים, והיום הם יושבים על המחשבים ועל תוכניות ויכולים ללמד אנשים אחרים מה זה מחשב.

<בני בן-מובחר: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חוזרים לדימונה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<טטיאנה דרפקין: אנחנו מבית ספר "נווה עמרם" בדימונה.

<טטיאנה דרפקין: אנחנו בית ספר לנגינה ופיתוח חשיבה יזמית.

<טטיאנה דרפקין: אני כרכזת תקשוב מאוד מאמינה במושג "למידה ניידת" ובזה שבזמנינו הידע נמצא בכל מקום, ושימוש יעיל ביישומים ובטכנולוגיה מאפשר לנו הרבה דברים.

<טטיאנה דרפקין: אני גם מאוד מאמינה בשיתוף ידע, שאם אני למדתי משהו ולימדתי את הילדים שלי, הילדים שלי יכולים להרחיב את המעגל הזה, וזה בעצם מה ש"סיסמה" מאפשרת לנו.

<טטיאנה דרפקין: בגלל האמון שלנו בזה, אנחנו כבר כמה שנים, קבוצת נאמני מחשב מעבירה פעילות לכל נאמני המחשב בכל העיר.

<טטיאנה דרפקין: לפני זה אנחנו כמובן לומדים וחוקרים בעזרת הסיסמאות, בעזרת היישומים החדשים מה אפשר ללמד את הילדים, איך לתת למורים להשתמש בזה ואז אנחנו מעבירים פעילות.

<טטיאנה דרפקין: לוקחים פשוט פלטפורמה, יוצקים בה את כל הידע שלמדנו, שרוצים לשתף את הידע, ואז אנחנו מזמינים את כולם לפעילות.

<טטיאנה דרפקין: הטכנולוגיה מאפשרת לנו לפרוץ גבולות ואנחנו יוצאים מכותלי בית הספר.

<טטיאנה דרפקין: בפעילות האחרונה לקחנו פלטפורמה ולימדנו דרכה גם את הנושא החשוב של 70 שנה לאיחוד ירושלים וגם למדנו - - -

יעקב מרגי: 50 שנה לאיחוד ירושלים, 70 שנה למדינה.

<טטיאנה דרפקין: סליחה, כן.

<טטיאנה דרפקין: אני רוצה לתת זכות דיבור לנאמן מחשב שיספר לנו.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<ליאם: שמי ליאם, אני בבית ספר "נווה עמרם" בדימונה בכיתה ה'.

<ליאם: אני נמצא בקורס נאמן מחשב פעם בשבוע.

<ליאם: אני יוצר פעילויות ומשחקים עם עוד נאמנים, תלמידי בית ספר.

<ליאם: יש לנו יום שיא פעם אחת בשנה או פעמיים, שאנחנו לוקחים את הפעילויות והמשחקים שהמצאנו לתלמידי נאמני מחשב בבתי ספר אחרים בעיר.

<ליאם: יש לנו גם את האתר של נאמני מחשב.

יעקב מרגי: כנאמן מחשב, אתה מצליח להדביק בחיידק הזה את החברים שלך?

יעקב מרגי: אתה מצליח למשוך אותם לפעילות הזו?

<ליאם: כן.

יעקב מרגי: יפה.

<מגי אסייג: יש פה ילד שנמצא איתנו שרוצה להגיד משהו?

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<ליאן שפסו: שלום לכולם, אני ליאן שפסו, תלמידה צ'רקסית שלומדת בבית ספר "תינאל" בכפר כמא שבצפון.

יעקב מרגי: כפר כמא, אתם יודעים איפה זה?

יעקב מרגי: מקום יפה במדינה.

<ליאן שפסו: בזכות הפעילויות המתוקשבות שמבצעים התלמידים של כפר כמא ושל שאר בתי הספר בארץ, הופכים אנו התלמידים לסובלניים יותר ומודעים יותר למגזרים והדתות השונות במדינה הצבעונית הזו.

<ליאן שפסו: לפני מספר שנים שמחנו לארח את צעדת הסובלנות, צעדה שגיבשה העמים והעדות החיים במדינת ישראל.

<ליאן שפסו: בצעדה השתתפו 4,000 תלמידים מרחבי הארץ, מה שחיבר הלכה למעשה והביא להיכרות בין התלמידים, - - - להרחיב את הפעילות החינוכית מעבר לגבולות בית הספר באמצעות חוויית למידה אחרת.

<ליאן שפסו: הם סרקו ברקודים ולמדו על חגים ומאכלים, ענו על חידון דיגיטלי ונחשפו לכלל התרבויות והמגזרים של החברה הישראלית.

<ליאן שפסו: אנו גאים להיות חלק ממערך הלמידה המשמעותית והחשובה הזו שמעניקה לנו "סיסמה לכל תלמיד".

<ליאן שפסו: חקר תרבויות וקבלת האחר היא דרכה של הדמוקרטיה.

<ליאן שפסו: תודה לכולכם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מלכיאלי שהמתין בסבלנות, כמה מילים.

מיכאל מלכיאלי: הסבלנות הלא אופיינית לו.

יעקב מרגי: אצלי אין אופייני, לא אופייני.

יעקב מרגי: אם לא רשות דיבור, לא מקבלים.

מיכאל מלכיאלי: טוב, תודה אדוני היושב ראש.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שבדרך לכאן קראתי, היום יש 'גוגל', אפשר לקרוא הכול, גם קצת על המיזם וגם דיברתי עם מנהל בית ספר שיש לו את המיזם, ואני רוצה לומר לך, הרב מרגי, שאתה מכנס כרגע ישיבה, ולכם גם אני אומר, שבכנסת בוועדות תמיד יש מחלוקת בין קואליציה לאופוזיציה, מפלגות שונות, דעות שונות, אבל אדוני היושב ראש, אתה כינסת כאן ועדה שחוצה מגזרים, יהודים, ערבים, קואליציה, אופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: בעצם פה כולם מתכנסים למקום אחד ואני חושב שזה דבר שהוא גם נדיר בכנסת.

יעקב מרגי: תראו לאיזה מצב פריק הגענו, שאפילו משבר הוא לא משבר.

מיכאל מלכיאלי: באמת לברך גם את כל מי שעומד מאחורי המיזם הגדול הזה, וגם אני ראיתי דבר שאותי באופן אישי מאוד ריתק.

מיכאל מלכיאלי: שנה שעברה בליל הסדר, ילד שרוצה ללמוד קצת על ליל הסדר יחד עם הרב גרוסמן, לבוא לליל הסדר מוכן עם הרבה יותר מידע וידע, דבר מבורך מאוד, אני אומר רק, חבל שזה צריך מידי גופים פרטיים מהמגזר השלישי לטפל בזה ולא מדינת ישראל, משרד החינוך לוקח את זה על עצמו, כי אני חושב שזו חובה של המדינה לקחת את זה ולא אנשים פרטיים.

מיכאל מלכיאלי: אסיים כמו שאתה אמרת, הרב מרגי, מזל טוב לראש העיר אילת.

יעקב מרגי: תודה רבה מלכיאלי.

יעקב מרגי: רינת זמיר.

<מגי אסייג: נציגי מגדל העמק.

<רינת שפטניצקי זמיר: שמי רינת זמיר, מנהלת בית ספר "גיורא יוספטל" במגדל העמק.

<רינת שפטניצקי זמיר: אני גם תושבת העיר מגדל העמק.

<רינת שפטניצקי זמיר: אני מאוד מתרגשת להיות כאן היום, לשתף בתהליכי הלמידה החדשניים - - -

יעקב מרגי: ולמדת באותו בית ספר?

<רינת שפטניצקי זמיר: לא, למדתי בבת ים, אבל ב-20 שנים האחרונות אני גרה במגדל העמק ואני מאוד אוהבת.

<רינת שפטניצקי זמיר: יש לנו ראש עיר מדהים שמחזיק את תיק החינוך, וגם לו מגיע מזל טוב, נולד לו נכד, ואני שמחה להיות כאן היום גם בשמו, ולהגיד שמגדל העמק הוא ישוב פורץ דרך בצורה יוצאת דופן בתחום התקשוב, גם בזכות רשות תומכת.

<רינת שפטניצקי זמיר: ראש העיר מחזיק תיק החינוך.

<רינת שפטניצקי זמיר: "סיסמה לכל תלמיד", שאני מסכימה עם כל מילה שנאמרה כאן, ויותר, והנה נמצא פה גם אריאל שגיא, מנהל המיזם בצפון, שהוא ידיד ורע ושותף בכל התהליכים.

<רינת שפטניצקי זמיר: "מחשב לכל ילד", תיכף אני אדבר קצת על "למידה ניידת".

<רינת שפטניצקי זמיר: אני חושבת שבזכות התהליכים המדהימים שעברנו ביחד עם מגי, עם אודי, ביקורים של חברי כנסת ושרים בבית הספר שלנו, בית הספר שלנו הצליח לעשות בשנים האחרונות מהפכה מאוד משמעותית בתחום התקשוב.

<רינת שפטניצקי זמיר: אנחנו מובילים היום ברמה ארצית, אם זה בכניסות של מורים ותלמידים לאתר בית הספר, אם זה ביחס של 1:1, מחשב לכל תלמיד.

<רינת שפטניצקי זמיר: בכל הכיתות יש לנו לוחות חכמים, אמצעי קצה מהמתקדמים בעולם.

<רינת שפטניצקי זמיר: בעצם אנחנו שמנו את הפריפריה במרכז.

<רינת שפטניצקי זמיר: אני חושבת שגם אודי פעם אמר, הילדים שלי ברמת אביב לא זוכים למה שיש לכם כאן בבית הספר.

<רינת שפטניצקי זמיר: אחד הדברים המשמעותיים, הצוות שלנו זוכה להדרכה מהמטמיעים של המיזם.

<רינת שפטניצקי זמיר: בית הספר שלנו מצא להם שם חדש שנקרא "טכנוגוגים", שילוב של טכנולוגיה ופדגוגיה, כשבעצם מעבר לטכנולוגיה אני חושבת שהייחודיות של המיזם זה ההון האנושי.

<רינת שפטניצקי זמיר: יש כאן את עירית בוסקילה, ה"טכנוגוגית" שלנו.

<רינת שפטניצקי זמיר: אני אומרת שהאנשים האלה מגיעים לבתי הספר ביצירתיות, עם ראש פתוח, עם יוזמות.

<רינת שפטניצקי זמיר: הם מדריכים את המורים, את התלמידים.

<רינת שפטניצקי זמיר: כל פרויקט שהם לוקחים בו חלק, ויש הרבה, נעשה על הצד הטוב ביותר.

<רינת שפטניצקי זמיר: פרויקט "למידה ניידת" התחיל לפני שלוש שנים במגדל העמק.

<רינת שפטניצקי זמיר: כל תלמידי כיתות ד' מקבלים מחשב היברידי אישי, בעזרתו הם לומדים וזוכים ללמידה מתוקשבת ומושכלת.

<רינת שפטניצקי זמיר: דוגמא לפרויקט יישובי שמובילה "סיסמה לכל תלמיד" כבר שבע שנים בעיר שלנו, ששותפים כל תלמידי כיתות ד', הוא חקר היישוב שלי.

<רינת שפטניצקי זמיר: בתהליך הלמידה והחקר למדו הילדים בעצם על העיר ורכשו ידע דרך הרגליים.

<רינת שפטניצקי זמיר: הם ממש הולכים עם ההיברידי, הם סורקים כל מיני ברקודים ומגלים על העיר דברים שהם לא ידעו דרך משחק, דרך חידון, דרך כלים חדשניים עם דגש על פיתוח של סדר חשיבה גבוה שהוא חלק מתוכנית העבודה לא רק שלנו, ברמה ארצית.

<רינת שפטניצקי זמיר: ראש העיר, אלי ברדה, נרתם גם לתהליך הזה.

<רינת שפטניצקי זמיר: הוא העביר שיעור מקוון שהוא עונה לשאלות תלמידי בתי הספר בכל העיר.

<רינת שפטניצקי זמיר: נמצאת פה גם לילי נודל, מנהלת בית ספר "נופים" במגדל העמק.

<רינת שפטניצקי זמיר: מתוך החשיבות והערך החשוב, דיברו על שילוב של ערכים, הערך של המעורבות בקהילה מאוד משמעותי, שבעצם התלמידים, ותיכף ניקול מכיתה ה' תסביר קצת על זה, הם מחזירים מתנה כמחווה, מפות דיגיטליות שהם הכינו, והמפות האלה היום משמשות את הציבור, למשל המתמצאות לעולה החדש שנמצא, לאזרח החולה, לטובת מחפשי עבודה ותעסוקה במגדל העמק, לטובת היכרות עם מוסדות בעיר.

<רינת שפטניצקי זמיר: בסוף תהליך הלמידה כל תלמידי כיתות ד' מגיעים ליד לבנים.

<רינת שפטניצקי זמיר: מתקיים שם יום שיא יישובי, משתתפים כל בתי הספר ביישוב כולל ראש העיר, כל המנהלים, ראש מינהל חינוך, וזה הפנינג מאוד גדול ומרגש, כל מנהלי בתי הספר וגם הנהגת ההורים.

<רינת שפטניצקי זמיר: נמצא פה יו"ר הנהגת הורים של בית ספר "נופים", והייתי רוצה שתשמעו את ניקול, תלמידת בית הספר שלי, מדברת קצת על התהליך.

יעקב מרגי: אז בואי ניתן לניקול.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ניקול לובינסקי: שמי ניקול לובינסקי, תלמידת כיתה ה' מבית ספר "גיורא יוספטל" במגדל העמק.

יעקב מרגי: גיורא יוספטל בהקשרים של התקופה הזו, אבל זה לא - - -

<רינת שפטניצקי זמיר: עכשיו ראש העיר העלה שמשנים את שמו לבית ספר "אילן ואסף רמון".

יעקב מרגי: שנת ה-70 היא שנה מכוננת במדינה הזו, שאפשר לדבר על הכול, אפשר לחשוף גם טעויות והכול בסדר.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ניקול לובינסקי: בכיתה ד' קיבלנו מחשבים היברידיים, למדנו וחקרנו על היישוב שלי באמצעות מחשב היברידי.

<ניקול לובינסקי: השיא היה יציאה לסיור עם כל תלמידי העיר.

<ניקול לובינסקי: הסיור הזה משלב אמצעים דיגיטליים.

<ניקול לובינסקי: אני כתלמידה גאה שהצלחנו ליצור מפה לעולה החדש.

<ניקול לובינסקי: כדי להגיע למפה, למדתי, חקרתי, אספתי מידע, השתמשתי ב'גוגל מאפס', במצגות.

<ניקול לובינסקי: גם שלחנו שאלות לראש העיר והוא ענה לנו בשיעור מקוון.

<ניקול לובינסקי: עכשיו אני רוצה לשתף אתכם במשהו אישי.

<ניקול לובינסקי: למשפחה שלי יש חברים שהם עולים חדשים.

<ניקול לובינסקי: המפה הזאת עוזרת להם להגיע לכל מקום שהם ירצו, נגיד למשרד הפנים בעפולה, לאולפן ללימוד עברית ולכל המקומות שעולה חדש רוצה וצריך להגיע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ראש עיריית שפרעם.

<אמין ענבתאווי: צהריים טובים, תודה ליו"ר, לוועדה על ההזדמנות לתת במה לפרויקט כה חשוב שאני מאוד מאמין.

<אמין ענבתאווי: לא מובן מאליו שראש עיר יעזוב עירייה יום שלם, אפילו יחד עם המנכ"ל ולהגיע לירושלים, אבל אני שמח שהגעתי.

<אמין ענבתאווי: אני שמח שנשארתי ואני אשאר עד הסוף.

<אמין ענבתאווי: שתי אמירות.

<אמין ענבתאווי: התכוונתי מבואי לירושלים על חשבון יום עבודה, כי זה מאוד חשוב לי להגיד מילה אחת ראשונה לעוסקים במלאכה, ליו"ר, היזם, אודי, למגי, מנכ"לית היזם, לפיאד, לכל המטמיעים, כמובן בעיקר לתלמידים ויחד למנהלים שאני מאד גאה שיש לנו שלושה מהם שהציג עומר, זינה ונג'אח.

<אמין ענבתאווי: אני ממש גאה בכם.

יעקב מרגי: הנה ראש עיר שהוא מעורב ואכפת לו.

<אמין ענבתאווי: מאוד מעורב.

<אמין ענבתאווי: אני איש חינוך לשעבר.

יעקב מרגי: אני אומר ברשותך, אנחנו מקיימים הרבה דיונים.

יעקב מרגי: יש, איך אומרים, יותר מאשר העגל רוצה לינוק, הפרה רוצה להניק.

יעקב מרגי: המשרד בא בתקצובים, במיזמים, בפרויקטים.

יעקב מרגי: לצערנו הרב ישנן רשויות שלא מעורבות ולא פותחות ידיים לראות את זה.

יעקב מרגי: צריך לברך כדי שמכם ילמדו גם אחרים.

<אמין ענבתאווי: אתה צודק.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: סליחה שהפרעתי לך.

<אמין ענבתאווי: לא, לא, הערה במקומה.

<אמין ענבתאווי: אפרופו המיזם הספציפי, אני לא אכנס לפרטים, כי חבר'ה שאני מאוד מעריך נתנו מספיק כמובן, אבל בגדול, אני לא יודע אם המשורר בתחילת הדרך, אודי, התכוון לזה, אבל בסוף מה שהגענו אליו, יש לנו, יש למשרד, יש לכנסת, יש לממשלה, יש למקבלי ההחלטות, יש לקברניטי המדינה הזדמנות פז להפוך את המיזם הזה, וזאת האמירה השנייה שאני שמח שהגעתי כדי להעביר דרכך, כבוד היו"ר, שתיקחו את זה.

יעקב מרגי: אבל לא לשחרר את אודי.

<אמין ענבתאווי: ודאי, לא נשחרר אותו.

יעקב מרגי: המדינה תיקח את זה וניתן לו מיזם חדש.

<אמין ענבתאווי: צודק.

<אמין ענבתאווי: כל הכבוד.

<אמין ענבתאווי: מצאת פתרון.

<אמין ענבתאווי: אני אומר, אשרי כל ישוב שיש לו מיזם כזה, "סיסמה לכל תלמיד".

<אמין ענבתאווי: אני גאה בכך ששפרעם הייתה היישוב הראשון, אם לא בין הראשונים והמובילים, לפחות בחברה הערבית, ויש לו שגשוג בקטע הזה.

<אמין ענבתאווי: למה אני מאוד מעריך את המיזם?

<אמין ענבתאווי: אי אפשר לדבר על שינוי חיובי בלי חינוך.

<אמין ענבתאווי: אי אפשר לדבר היום על שינוי וחינוך בלי טכנולוגיה.

<אמין ענבתאווי: אי אפשר לדבר על כל אלה בלי שיתוף ושילוב ידיים, ערבים ויהודים כאחד, אז צמצום פערים, יישר כוח, אני מוריד לכם כובע.

יעקב מרגי: בשיתופי פעולה אפשר לבקוע רקיעים.

<אמין ענבתאווי: יש הזדמנות להצעיד את זה קדימה אם הממשלה תאמץ את זה בשיתוף כמובן, לא במקום אודי.

יעקב מרגי: תודה.

<אמין ענבתאווי: תודה לכם.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי, תציגי את עצמך.

<רחל אוזן: רחל, מנהלת "נווה עמרם" בדימונה.

<רחל אוזן: רציתי פשוט להוסיף לדבריהם של טניה ושל ליאם בקשר לפעילות "סיסמה לכל תלמיד" בדימונה בפרט ובבית הספר.

<רחל אוזן: קודם כול אני מצטרפת לכל התודות, כי באמת היום אני חושבת שכל מי שנמצא כאן יכול להגיד בוודאות שבלי סיסמה, בית הספר שלו היה נראה אחרת, כיוון שהכניסה של "סיסמה לכל תלמיד" לבתי הספר עשתה שינוי משמעותי ביותר ואנחנו מרגישים שבדימונה ובתל אביב ובקריית שמונה ובחוץ לארץ אפשר ללמוד אותו דבר, כי הילדים שמקבלים את הכלים ופועלים איתם, באמת המילה גישור, וגישור בין תרבויות, גישור בין אנשים, מקבלת משמעות מאוד רצינית, אז באמת תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יו"ר הנהגת ההורים, מגדל העמק.

<עופר קדר: שלום לכולם, שמי עופר קדר, אני יושב ראש הנהגת הורים בבית ספר "נופים" של המנהלת לילי.

יעקב מרגי: עכשיו אני מבין למה ראש העיר נשאר שם.

<עופר קדר: כן, כולם פה.

<עופר קדר: המנהלת לילי המדהימה, ורינת ציינה קודם גם כן, יש בינינו שיתופי פעולה מדהימים.

<עופר קדר: יש לנו את אריאל שמלווה אותנו.

<עופר קדר: אריאל מדהים, עושה עבודה חבל על הזמן.

<עופר קדר: אנחנו מאוד מקפידים בבית הספר על הנושא של כל הקטע הזה של הקרינה, שצריך לתת לו דגש.

<עופר קדר: יש ראוטרים מפוזרים בבתי הספר.

<עופר קדר: צריך לבדוק את הדברים האלה.

<עופר קדר: ציין מנהל בית הספר קודם, זה לא פחות חשוב מכל הנושא של הפרויקט.

<עופר קדר: צריך לבדוק את הדברים האלו.

<עופר קדר: יש לנו שיתוף פעולה בקהילה, שיתוף פעולה מדהים.

<עופר קדר: הילדים עובדים.

<עופר קדר: ציינה את זה התלמידה הנהדרת קודם, רצים בעיר ועושים פרויקטים על העיר ומציגים ומשווקים אותם.

<עופר קדר: ככה הם משווקים את העיר שלהם.

<עופר קדר: יש את הנושא של העשייה על הבית ועל היישוב בכלל.

<עופר קדר: יש שיתוף פעולה של ההורים.

<עופר קדר: הבן שלי התחיל את הפרויקט במגדל העמק בכיתה ד' והוא הביא את זה הביתה והוא משתף את האחים שלו והוא משתף את החברים.

<עופר קדר: הם באים ועושים עבודות משותפות.

<עופר קדר: הוא משתף את ההורים בפרויקטים, משימות משותפות, מציגים אותם.

<עופר קדר: העשייה נראית לעין בכל מקום והיא מבורכת וחשוב לתת לה המשכיות גם בהמשך הדרך של התלמידים.

<עופר קדר: אנחנו מנסים להוביל את זה בחטיבה עכשיו.

<עופר קדר: זו בהחלט עבודה מבורכת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עכשיו סיכום של מגי, של הדיון ואני אקרא את הסיכום שאנחנו הגענו אליו.

<מגי אסייג: אני, א', מתנצלת בפני מנהלים שהגיעו ורוצים לדבר.

<מגי אסייג: אני מתנצלת בפני יוני וחגית.

<מגי אסייג: הזמן קצר והיה לנו עיכוב.

<מגי אסייג: אני חושבת שאם יש משהו מרגש יותר מהמקצועיות, זו היכולת לקחת מדינה מקצה לקצה עם התארגנות אישית, זאת אומרת להגיד להם שאתם מגיעים עם הילדים שלכם.

<מגי אסייג: בחוץ יש תערוכות שילדים מפגינים את כל העשייה והידע והמיומנויות.

<מגי אסייג: בפנים אנחנו מרגישים את החום ואת האהבה של מה שזה עשה לכם.

<מגי אסייג: אני חושבת שההזדמנות שהמיזם נתן לכם זה את הפלטפורמה ואת מתן ההזדמנות.

<מגי אסייג: מה שאתם יצקתם לתוך זה, מה שאתם הובלתם, מה שאתם לקחתם ומה שאתם דואגים לחנך את דור העתיד, זה בעצם לדעתנו ההישג הגדול.

<מגי אסייג: אמרו את זה במהלך היום, שפילנטרופיה לא יכולה להחזיק את זה לבד.

<מגי אסייג: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.

<מגי אסייג: אנחנו פועלים בשיתופים כי אנחנו מבינים את הרגישות של צנעת הפרט, של רגישות הפרט, של כלל המחויבויות.

<מגי אסייג: מיזם "סיסמה לכל תלמיד" פועל ב-200 בתי ספר.

<מגי אסייג: החזון שלו היה לצמצם את זה לכל בתי הספר בפריפריה, והלוואי ומפה תצא קריאה לזה שנעשה עוד הרבה שיתופי פעולה.

יעקב מרגי: בבקשה, משרד החינוך.

<רונית אלוש: רונית אלוש, נציגת משרד החינוך.

<רונית אלוש: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה כבר מספר שנים.

<רונית אלוש: אני רק אומר בקצרה שאנחנו פועלים לקראת מיזם משותף.

<רונית אלוש: מגי יודעת שאנחנו עכשיו נמצאים בהליכים מול הלשכה המשפטית בכוונה להרחיב את המיזם.

יעקב מרגי: את עובדת עם עופר רימון?

<רונית אלוש: כן, עם ד"ר עופר רימון ואנחנו עכשיו פועלים במיזם משותף בניסיון להגיע עם הלשכה המשפטית להחלטה של מיזם משותף להרחיב לכמה שיותר בתי ספר.

<רונית אלוש: מקווים שזה יצליח.

<רונית אלוש: שני הצדדים מאוד רוצים.

יעקב מרגי: תעבירי את המסר שאנחנו דורשים שתצליחו.

<בני בן-מובחר: אני יכול משפט, כבוד היושב ראש?

<בני בן-מובחר: שאלה לנציגת משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני אתן לך, כי בזכותך נזכרתי שהבטחתי ליוסי רוזן משפט.

<בני בן-מובחר: אני רוצה לשאול את נציגת משרד החינוך, אני באמת מכבד אותך.

<בני בן-מובחר: תשמעי, מתקיים פה דיון כבר כמה שעות.

<בני בן-מובחר: לא היה חשוב שתשמעי את האנשים?

יעקב מרגי: היא הייתה פה.

<בני בן-מובחר: אני לא ראיתי אותה.

יעקב מרגי: היא הייתה בצניעות.

יעקב מרגי: היא ישבה בוועדה.

<בני בן-מובחר: אז אני מתנצל.

<בני בן-מובחר: הפריע לי שלא ראיתי אותך.

<רונית אלוש: מ-10:00 בבוקר.

<רונית אלוש: הגעתי ראשונה.

יעקב מרגי: היא ישבה פשוט במעגל השני במקום לשבת סביב השולחן.

<יוסי רוזן: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

<יוסי רוזן: אמרתי מספר דברים בראשית הדיון.

<יוסי רוזן: אני רק רוצה לסיום להודות לך ולחברי הוועדה על הזמן, על הנכונות, על הנפש החפצה לקיים את הדיון הזה.

<יוסי רוזן: אני חוזר ואומר, דיברת על חלומות.

<יוסי רוזן: אם אני יכול לדבר בשם אודי אנג'ל, היה לו חלום להקים את "סיסמה" והיא הגיעה לאן שהיא הגיעה, והחלום הבא תלוי בך אדוני היושב ראש ובכנסת, להפוך את "סיסמה" לפרויקט לאומי שהמדינה תאמץ אותו, והוא יעבור לפרויקט הבא.

<יוסי רוזן: זהו החלום שלנו ואתם יכולים לסייע לנו.

<יוסי רוזן: אנחנו לא מבקשים מעשר מתקציב החינוך.

<יוסי רוזן: מספיק עשירית מהמעשר וכל הנושא הזה יכוסה.

יעקב מרגי: אפילו פחות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: א', תודה לתלמידים ולהורים ולמנהלים ולמורים ולכל מי שבא והשתתף ביום הזה.

יעקב מרגי: התלמידים יצאו ב-6:00 בבוקר ממרחקים.

יעקב מרגי: אני שומע את היישובים, נהריה, מגדל העמק, דימונה, אופקים, חיפה, שפרעם, אילת, אז אין ספק, השקעה.

יעקב מרגי: אני מודה לכם, א', שהשקעתם גם מזמנכם, גם מהמרץ ומהרצון לתת לנו לגעת בזה, להיחשף לזה.

יעקב מרגי: היום הזה, מטרתו, א', לומר תודה לאודי, ליוסי, למגי ולכל העוסקים במלאכה, עד אחרון התלמידים, אבל יותר, גם לחשוף את הפעולה הזו.

יעקב מרגי: בכנסת מבקרים מדי יום אלפי מבקרים ותלמידים.

יעקב מרגי: אני מארגן כמה ימים מיוחדים כאלה בשנה, בכנסת, אבל ההשקעה פה היא השקעה.

יעקב מרגי: רואים שהשקעתם הן בתצוגה, נראה גם בכנס, בתוך הוועדות.

יעקב מרגי: זה לא רק לבוא לדבר.

יעקב מרגי: בוועדת המדע זה היה מוחשי יותר עם הצגה ממשית, אז קודם כול תודה.

יעקב מרגי: אנחנו הגענו לכמה תובנות שאני אקריא אותן, אבל הבנתי שיש ילד חמוד שרוצה לדבר.

יעקב מרגי: בבקשה.

<חגית בן גוזי: אני רוצה שתי דקות מזמנכם.

<חגית בן גוזי: שמי חגית בן גוזי, אני מנהלת בית ספר "מנחם בגין" בנהריה, 600 תלמידים שלומדים ב-21 כיתות, מתוכן שלוש כיתות תקשורת, ודורון שיושב כאן לצידי הוא תלמיד בכיתת התקשורת שלנו.

<חגית בן גוזי: אני רוצה לספר שהמיזם עשה מהפכה אצלנו בבית הספר.

<חגית בן גוזי: אנחנו חדשים, נחשבים פורצי דרך בתוכנית, פחות משנה, והגענו למקומות מאוד רציניים במיזם בעקבות כל מה שסיפרו כאן כולם.

<חגית בן גוזי: אנחנו מאמינים באמת שילד שלומד לצידו של ילד עם צרכים מיוחדים, מפתח ערכים, וכאן כבוד יו"ר הוועדה, אני רוצה להחזיר אותך לכותרת, והכותרת הייתה: טכנולוגיה בשילוב ערכים", אז הערכים שלנו הולכים יום-יום איתם.

<חגית בן גוזי: אנחנו מפתחים אצל הילדים הרגילים ערכים של אכפתיות, של סבלנות, של קבלת האחר, ולא בסיסמאות, באמת בחיי היום-יום.

<חגית בן גוזי: דורון, מה אתה רוצה לספר על התקשוב?

<דורון: יש לי שני דברים לומר.

<דורון: הדבר הראשון, שבכיתה שלי, לכבוד "סיסמה לכל תלמיד" אודי אנג'ל כמובן נתן לנו מחשבים, אחד לכל אחד בכיתה.

<דורון: אנחנו עושים עם המחשבים כל מיני פעילויות ולומדים מהם.

<דורון: נותנים לנו שם משימות.

<דורון: אנחנו עושים.

<דורון: אנחנו לומדים משהו כמו ביום-יומיים, פעם-פעמיים, במחשבים.

<דורון: ב"סיסמה לכל תלמיד" נותנים לנו שם משימות מתוקשבות, ככה שנוכל לעשות אותן.

<דורון: הדבר השני שרציתי להגיד, זה שאני לא סתם רציתי לפתוח את הפה ופשוט סתם להתערב.

יעקב מרגי: והוכחת לנו שהיה שווה והיה כדאי להקשיב לך.

<דורון: מה שרציתי להגיד זה שאמנם אני על הקשת האוטיזם, אבל אני חושב שאפשר לפרוץ דרך ולעשות משהו מיוחד שכל ילד וילדה על הקשת האוטיזם, אני מוכן להושיט יד, לעזור להם ופשוט - - -

יעקב מרגי: פשוט זה מה שאנחנו אומרים כאן יום-יום, דיון-דיון, צריך להאמין בתלמידים ולגרום להם להאמין בעצמם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<אביבה סוויד: אני רוצה ברשותך להגיד רק הערה אחת.

<אביבה סוויד: כל הזמן דיברנו פה על הפילנטרופיה.

<אביבה סוויד: אני גם מנהלת בית ספר.

יעקב מרגי: מי הדוברת?

<אביבה סוויד: הדוברת, אביבה סוויד, מנהלת בית ספר "רשב"י" מקריית גת.

<אביבה סוויד: אודי אנג'ל, כשהוא כן הוא, הוא פשוט מלאך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, המסקנות: הוועדה מברכת על יוזמת "סיסמה לכל תלמיד".

יעקב מרגי: הוועדה נוכחה לדעת שמיזם זה תורם לתלמידים לצמצם פערים בחברה.

יעקב מרגי: מיזם זה נשען בלעדית כרגע על פילנטרופיה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לקחת מיזם ברוך זה ולאמץ אותו ולהרחיב אותו לכל בתי הספר, תוך תקצוב נאות על מנת שזה יקרום עור וגידים.

יעקב מרגי: לסיכום, הוועדה מודה לאנשים הגדולים שעומדים אחרי המיזם החשוב הזה, מר אודי אנג'ל-יושב ראש, מר יוסף רוזן-סגן, גברת מגי אסייג-מנכ"לית, וכל העושים במלאכה.

יעקב מרגי: ראשי הרשויות, נוכחותכם הייתה חשובה לנו בדיון.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.