ועדת המשנה לקידום טכנולוגיות לאנרגיה מתחדשת - פיקוח ומעקב אחר יישום החלטות ועידת פריז, כנסת 20, פרוטוקול מספר 18, 2018-03-06 09:32

יעל כהן-פארן: בוקר טוב לכולם.

יעל כהן-פארן: אני שמחה ומתכבדת לפתוח את דיון של הבוקר של ועדתה משנה לקידום אנרגיות מתחדשות ומעקב אחר יישום החלטת הממשלה בעקבות הסכם פריז.

יעל כהן-פארן: היום הנושא שלנו, נושא שעדיין לא עלה לדיון בוועדה.

יעל כהן-פארן: בשנתיים האחרונות דנו בהמון דברים, המון נושאים, ונושא אגירת אנרגיה שכולכם וכולכן מסביב לשולחן אני בטוחה שמודעים לחשיבותו, כי אפשר לומר שהוא צוואר הבקבוק של האנרגיה המתחדשת ברמה עולמית לא רק בישראל, כי אם, מה לעשות, השמש לא זורחת בלילה, זה תירוץ מצוין מדוע אי אפשר לעשות אנרגיית שמש, אז הפתרון האמתי הוא אגירה.

יעל כהן-פארן: גם יש פתרונות של גיבוי, אבל אז אנחנו תקועים שוב עם האנרגיה הפוסילית, אנחנו רוצים לראות איך אנחנו משתחררים ממנה ויוצאים לחופש ואולי מגיעים אפילו ל-100% אנרגיה מתחדשת, ופה האגירה משחקת תפקיד מפתח.

יעל כהן-פארן: באנו היום לשמוע גם מיזמים שפועלים בתחום, קידום של פרויקטים של אנרגיה שאובה או קידום של נושאים אחרים, תיכף נשמע, אגירת אנרגיה, מה שכבר ידוע מוכר ופועל, וגם טכנולוגיות חדשות, רעיונות חדשים, אגרגציה של טכנולוגיות חדשות ומתחדשות ועל הכל נשמע כאן היום.

יעל כהן-פארן: המטרה היא לשמוע, להחכים, לשמוע בעיקר מה הקשיים, איפה האתגרים ואיפה אנחנו ככנסת והמדינה, הממשלה, עוזרת, לא עוזרת, יכולה לסייע יותר, מה צריך לעשות כדי שנוכל לקדם יותר אגירת אנרגיה, באיזו רמה אנחנו צריכים אותה.

יעל כהן-פארן: לי ברור שכדי להגיע באמת לאחוזים משמעותיים לאנרגיה מתחדשת בישראל חייבים אגירת אנרגיה, או שבאמת נצטרך גיבוי מאוד מסיבי לאנרגיה הסולארית ואנרגיית הרוח, אבל בעיקר לסולארית וזה משהו שהוא בטווח ארוך, גם בטווח קצר, הכרח כדי לקדם את האנרגיות המתחדשות בישראל.

יעל כהן-פארן: חבר הכנסת ברושי, אתה רוצה להגיד כמה מילים בפתיחה או בהמשך?

איתן ברושי: בהמשך.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו נפתח עם הוותיקה, האנרגיה השאובה, ואחר כך נעבור לאחרות.

יעל כהן-פארן: נשמע קודם את הגורמים העוסקים בתחום מהיזמים והחברות ואחר כך נשמע את תגובות הממשלה וכמובן מגיבים אחרים.

<קריאה: איפה אפשר לצפות בדיון?

יעל כהן-פארן: אפשר לצפות בדיון בערוץ הכנסת.

יעל כהן-פארן: ערוץ האינטרנט של הכנסת, הפורטל של אתר הכנסת.

יעל כהן-פארן: אתר הוועדה ושידורי הכנסת.

יעל כהן-פארן: בבקשה.

יעל כהן-פארן: שלמה כהן מנשר.

<שלמה כהן: נשר מלט, לא נשר בירה.

יעל כהן-פארן: נראה לי שנשר בירה זה כבר משהו שאף אחד לא מכיר.

יעל כהן-פארן: רק ותיקינו.

<שלמה כהן: לפי התמונות פה הרבה אנשים מכירים את נשר בירה, אבל אנחנו מנשר מלט.

<שלמה כהן: אנרגיה שאובה זה אנרגיה שהיא אנרגיה בסייסת, פרויקטים מסוג אנרגיה שאובה הם פרויקטים ידועים בעולם, יש סדר גודל של 2 גיגה ואט בעולם בסוג האנרגיה הזה, אנרגיה שאובה.

<שלמה כהן: הבסיס של האנרגיה השאובה זה פשוט מאוד, לוקחים מים, בונים שני מאגרים, מאגר תחתון ומאגר עליון, ממלאים את המים, אתם רואים פה את התמונה בנשר, יש מאגר תחתון שנמצא בצד שמאל של המסך, יש מאגר עליון, מעלים את המים על ידי שימוש בחשמל עודף, אנרגיות ירוקות, יש עודף חשמל, מעלים את המים למעלה, מורידים את המים כאשר יש חוסר בחשמל.

<שלמה כהן: פועלים ככה במשך היום, בסך הכל היכולות שלנו בפרויקט, הפרויקט שלנו מתוכנן לסדר גודל של 320 מגה וואט למשך שמונה עד עשר שעות.

<שלמה כהן: זה פרויקט האנרגיה בנשר.

<שלמה כהן: פה אתם רואים את החתך, יש בכרמל, הפרויקט הוא בנשר חיפה, יש את המחצבה בחלק העליון שאנחנו הולכים לשקם אותה ולבנות את המאגר העליון בתוכה, יש מאגר בחלק התחתון שהוא כבר קיים, צריך לשפץ אותו.

<שלמה כהן: בתוך ההר אנחנו נבנה צינור - - -

יעל כהן-פארן: שבו המים ירדו בעוצמה ויפיקו חשמל.

יעל כהן-פארן: והכל תת קרקעי?

<שלמה כהן: הכל תת קרקעי למעט שני המאגרים.

יעל כהן-פארן: התכנית של המאגר התחתון הוא בעצם באזור המפרץ?

<שלמה כהן: המאגר התחתון קיים כבר, הוא בתוך המפרץ.

<שלמה כהן: הוא קיים כבר כי הוא חלק ממחצבה שהייתה של נשר, היסטורית.

<שלמה כהן: אנחנו נצטרך לטפל בו כמובן, אבל המאגר קיים.

<שלמה כהן: אנחנו בונים על מאגר קיים.

<שלמה כהן: בסך הכל מה שאתם רואים פה זה את החתך, אתם רואים מבט מלמעלה.

<שלמה כהן: שוב פעם פה אנחנו רואים איך ייראה הפרויקט הזה, פרויקט על רקע התצ"א, מאגר עליון, מאגר תחתון.

<שלמה כהן: למטה לא רואים שום דבר.

איתן ברושי: של מי הקרקע?

<שלמה כהן: הקרקע כולה פרטית, כולה של חברת נשר וכלל, אלו שתי חברות ש - - -

יעל כהן-פארן: איפה עומד הפרויקט מבחינת סטטוטוריקה ואישור?

<שלמה כהן: אנחנו תיכף נדבר על זה.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אז אם אפשר להגיע לעניינים הפחות טכניים.

<שלמה כהן: דרך אגב, בנשר המפעל בעיר הולך להתבטל משם, המפעל עצמו של נשר מלט, הולכת להיות מוקמת שם שכונה של 5,000 יחידות דיור על המפעל של נשר חיפה.

<שלמה כהן: נשר תישאר רק עם מפעל ברמלה.

<שלמה כהן: שוב פעם, כך ייראה המאגר העליון.

<שלמה כהן: איפה אנחנו עומדים כרגע?

<שלמה כהן: אנחנו בות"ל סיימנו את הכרזה לפי 77-78, כרגע אנחנו עומדים מול הות"ל לקבל היתר אישור לתכנית.

<שלמה כהן: אנחנו מניחים שעד סוף השנה נקבל אישור לתכנית.

<שלמה כהן: לוחות הזמנים שלנו, אישור הות"ל 2018, קבלת היתר בניה 2019, סגירה פיננסית – 2020, תחילת ההקמה 2020, גמר – 2024.

יעל כהן-פארן: יש התנגדויות לפרויקט מבחינת רשויות מקומיות ו- - -?

<שלמה כהן: אין התנגדויות.

<שלמה כהן: דרך אגב, הפרויקט הולך להיות מוקם בתוך פארק, אזור שמוכרז, החלק התחתון הולך להיות מוקם בתוך פארק.

<שלמה כהן: יש דיונים על מיקום המאגר התחתון, אולי נזיז אותו לטובת הפארק, אבל באופן עקרוני אין התנגדויות לפרויקט.

איתן ברושי: אם זה פארק אז זה לא קרקע פרטית.

<שלמה כהן: לא, זה פארק, זה סטטוטורית פארק.

איתן ברושי: זה בתחום השיפוט של נשר?

<שלמה כהן: זה בתחום השיפוט של נשר.

איתן ברושי: זה שהמתכנן האזורי היה דמות מגלומנית שלקח את הפרויקט הזה.

יעל כהן-פארן: כי זה היה מחצבה אז אחרי שהמחצבה משוקמת, זה פארק.

איתן ברושי: לקחו שם גם אדמות מיגור.

<שלמה כהן: סטטוטורית באופן עקרוני - - -

איתן ברושי: איך קראו ל - - -

יעל כהן-פארן: בואו - - -

איתן ברושי: לא, זה משנה.

<שלמה כהן: אני יודע על מי אתה מדבר אבל - - -

<קריאה: בואו נעבור לחשמל.

איתן ברושי: אבל אפשר להגיד את השם.

<שלמה כהן: אני לא זוכר את שמו.

איתן ברושי: אני אזכר.

<קריאה: הוא איתנו עדיין?

איתן ברושי: הוא איתנו אבל לא בתפקיד הזה.

<שלמה כהן: הוא בתור יועץ עובד.

<קריאה: אדם קולמן.

איתן ברושי: כן.

איתן ברושי: הוא עשה הרבה נזקים.

<שלמה כהן: סליחה, זו אדמה פרטית שעליה יש סטטוטוריקה של פארק, כרגע זה שטח מגודר שסגור על ידי נשר ואף אחד לא יכול להיכנס אליו.

<שלמה כהן: זה שלב ראשון בפארק שהולך מנשר לאורך כל הקישון לכיוון מערב.

<שלמה כהן: זה שלב ראשון.

<שלמה כהן: תועלות למשק הישראלי, סיוע למערכת החשמל הארצית בוויסות הצרכים והביקושים.

<שלמה כהן: בשעות מחסור בייצור חשמל, לרבות תקלות בתחנות הכוח השונות, יש פה 320 מגה וואט.

<שלמה כהן: בשעות עודף בייצור חשמל אנחנו יכולים לקלוט את החשמל הזה, הפחתת פליטות.

<שלמה כהן: יש פה הפחתת פליטות.

<שלמה כהן: אורך החיים של הפרויקט, לפחות 50 שנה, בעולם מדברים על 100 שנה של אורך פרויקט יצור כזה.

<שלמה כהן: החתימה הסביבתית נמוכה,

יעל כהן-פארן: מה הבעיות?

<שלמה כהן: מה הבעיות?

<שלמה כהן: לא רוצים אותנו.

יעל כהן-פארן: מי לא רוצה?

<שלמה כהן: רשות החשמל.

<שלמה כהן: רשות החשמל קבעה 800 מגה וואט הקצבה.

<שלמה כהן: יש שני פרויקטים בהקמה של 640 מגה וואט.

<שלמה כהן: נשאר 160 מגה וואט לשני פרויקטים אחרים שכרגע בשלבי קידום כזה או אחר, אחד שלנו והשני של מנרה.

יעל כהן-פארן: נשאלת השאלה מי קבע את ה-800 מגה וואט ועל סמך איזו הערכת, עלות/תועלת למשק.

<שלמה כהן: אנחנו חושבים שצריכה להיות כמות בהרבה יותר גבוהה, סדר גודל של לפחות 1,500.

<שלמה כהן: חברת חשמל באיזה דו"ח שהוציאה היא קבעה שצריך 4,000.

יעל כהן-פארן: עבודה שאני עשיתי לפני שנכנסתי לכנסת של הפורום הישראלי לאנרגיה, הערכנו שיש מקום ל-3,400 מגה וואט אנרגיה שאובה בישראל, לפי תכניות של משרד האנרגיה, ומציאת מקומות אפשריים.

יעל כהן-פארן: נשר הייתה ביניהם.

יעל כהן-פארן: כרגע זה לא על השולחן אתה אומר.

<שלמה כהן: כרגע אנחנו מדברים עם רשות החשמל, מנסים להגדיל את ההקצבה, נשארה הקצבה של 160 מגה וואט, ב-160 מגה וואט אנחנו מעריכים שלא יוקם שום פרויקט כי הוא לא יהיה כלכלי.

<שלמה כהן: אנחנו חושבים שנכון להקים 320 מגה וואט.

<שלמה כהן: בנוסף, ה וועדה לתשתיות לאומיות אומרת בפירוש "תקימו כמה שיותר גדול, אתם מקימים כבר, אז תקימו כמה שאתם יכולים יותר גדול".

איתן ברושי: מי זה המשקיע?

<שלמה כהן: המשקיע הוא נשר.

איתן ברושי: הכל?

<שלמה כהן: בשלב זה זה הכל.

<שלמה כהן: נשר עושה את כל ההשקעה כרגע.

<שלמה כהן: עד שיהיה משהו אחר, הכל נשר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אנחנו נעבור לאבי ברנמילר מברנמילר אנרגיה.

יעל כהן-פארן: תספר לנו, אני יודעת שיש לכם פרויקט בפיילוט ראשון עולמי.

יעל כהן-פארן: בבקשה.

<אבי ברנמילר: אני יזם טכנולוגי, עוסק בתחום אנרגיה מתחדשת משנות השמונים.

<אבי ברנמילר: כולל הקמה של תחנות כוח שעובדות ומחוברות לרשת החשמל.

<אבי ברנמילר: בהיסטוריה הקמתי תחנות כוח סולאריות בארצות הברית, בספרד, שמחוברות לרשת החשמל ועובדות היום בתפוקות מלאות.

<אבי ברנמילר: בשנים האחרונות אני עוסק בפיתוח טכנולוגיה לאגירת אנרגיה, אגירת חום ליצור חשמל.

<אבי ברנמילר: השקעתי במיזם הזה משהו כמו 130 מיליון ₪, עד היום הושקעו בו כ-180 בסך הכל.

<אבי ברנמילר: היה קשה, אבל אנחנו יוצאים לדרך ומקימים פרויקטים ראשונים כמו שאמרת, פרויקט אחד שמכונה "רותם 1" יחובר לרשת החשמל ברבעון הראשון של 2019, אני מקווה שיהיה פרויקט נוסף בעקבותיו שיחובר בשנה אחרי זה.

<אבי ברנמילר: זה פחות או יותר רקע עלינו ועל הטכנולוגיה, אני לא אתיש אתכם פה איך עושים, אבל בגדול מפרידים בין שלב ייצור החום לשלב ייצור החשמל.

יעל כהן-פארן: אתה מדבר על ייצור חום באנרגיה סולארית ואגירה של החום.

<אבי ברנמילר: אני מדבר על ייצור חום בכל דלק שהוא ואחרי זה ניצול החום הזה לפי פרופיל המשתמש.

<אבי ברנמילר: אני חושב שזאת בעצם נקודת המפתח לכל הדיונים והמערכות שמקימים, כי כמו שאמרת לא תמיד יש שמש, לא תמיד יש רוח והיום השיטה היא לעקוב אחרי פרופיל המשתמש, אחרי הצרכים של המערכת, היא פשוט להקים המון אמצעי יצור וכל פעם להפעיל עוד אחד.

<אבי ברנמילר: יש לנו תחנות בארץ שיש להן 12, 14 טורבינות רק כדי לעקוב אחרי עקום הדרישה.

<אבי ברנמילר: התוצאה של השיטה הזאת היא בעצם מערכת שאנחנו משלמים לה הרבה יותר כסף כצרכנים, ייצור החשמל הוא פחות מחצי ממה שאנחנו משלמים, כל השאר זה כל הגיבויים והחלוקות וההולכות.

<אבי ברנמילר: אני אחזור עוד על דבר אחד, מה בעצם אנחנו רוצים?

<אבי ברנמילר: אנחנו רוצים שיהיה לנו תמיד חשמל בשקע, לא מוכנים לוותר במילימטר על העניין הזה, כלומר זמינות.

<אבי ברנמילר: הדבר השני, אנחנו רוצים שהוא יהיה זול ככל שאפשר והדבר האחרון שיהיה נקי ככל האפשר.

<אבי ברנמילר: יש כאלה שאצלם זה הפוך, אבל אצל רובנו, זה סדרי העדיפויות שלנו.

<אבי ברנמילר: האגירה שאנחנו פיתחנו, כל אגירה אחרת, יש המון טכנולוגיות ויבואו עוד הרבה מאוד טכנולוגיות אחרינו ובמקביל לנו, זה כל העולם עובד על זה.

<אבי ברנמילר: היא נכנסת פעם ראשונה בתחנת הכח.

<אבי ברנמילר: כלומר, במקום לנהל את הרשת כדאי היה לנהל את המקום שבו נוצר החשמל ולספק ממנו את החשמל כשצריך אותו.

<אבי ברנמילר: זה רלבנטי למשל, אפילו אם מישהו מחליט שתחנת כוח פחמית היא דבר שמאסט, אם מישהו החליט אסטרטגית שצריך להשאיר, צריך להפוך אותן לגמישות.

<אבי ברנמילר: כלומר שיתנו חשמל בבוקר ובערב כשצריך ולא ישרפו 100% פחם ויזרקו את העודפים לים.

<אבי ברנמילר: יש לנו היום פרויקט שאנחנו מתכננים אותו בשלבים מתקדמים מול חברת החשמל האיטלקית לוונציה, נכנסים לתחנה פחמית וגורמים להוריד את צריכת הפחם שלה ב-50% ולתת 100% תפוקה בשעות שהם דורשים בוקר וערב.

<אבי ברנמילר: וזה צרכים שמשותפים לכולנו כאזרחים.

<אבי ברנמילר: זו דוגמה אחת ליישום של אגירת חום.

<אבי ברנמילר: דוגמה שניה, אתה יכול להפעיל את המחז"מים, את תחנות הכוח שמופעלות בגז, אתה יכול להפעיל את טורבינת הגז בהספק מסוים מסביב לשעון, לאגור את החום הנפלט מטורבינת הגז ולהפעיל שוב את טורבינת הקיטור בהתאם לעקום הדרישה, ביום מוציאים פי 2.5 יותר חשמל מהלילה, וזה בעצם הדוגמה הנוספת איך אפשר להקים ואין עלויות עודפות בדבר הזה, להיפך, נחסכות המון עלויות.

<אבי ברנמילר: הדבר האחרון ובעיני הכי חשוב זה כמובן שילוב של אנרגיה מתחדשת עם אגירה.

יעל כהן-פארן: ככה בעצם התחלתם את כל הפיתוח, לא?

יעל כהן-פארן: התחלתם מאנרגיה מתחדשת.

יעל כהן-פארן: אבי הגיע מסולל.

<אבי ברנמילר: נכון.

<אבי ברנמילר: וזה הויז'ן שלי, ושם אני רוצה להגיע אבל אני כן מכיר שיש שלבי מעבר.

<אבי ברנמילר: אי אפשר לעבור ל-80% אנרגיה נקיה בלי שיהיו טכנולוגיות שעושות את העבודה מסביב לשעון ובלי גם שאם יש שבוע גשם, שיהיה מישהו שיספק את החשמל, לא נוותר על הזמינות הזאת.

<אבי ברנמילר: לכן צריך לשלב את הכל, תוך כדי שכל הזמן מגבירים את האנרגיה המתחדשת ומאטים את האנרגיה הפוסילית.

<אבי ברנמילר: אז עם אנרגיה מתחדשת הסיפור הוא באמת לקחת שיש את המשאב ולספק אותו כשצריך, כלומר לאגור וכל זה במחירים שמשתלמים כי אף אחד לא רוצה היום לשלם יותר עבור החשמל, להיפך, רוצים להוזיל את המחירים.

<אבי ברנמילר: שילוב נכון של אגירות גם במקום היצור, גם בין רשת ההולכה לרשת החלוקה, כלומר פה יש גם השקעות מאוד גדולות שלרשת ההולכה, אנחנו כל פעם מדברים וזה עובר מתחת למסך, כל ההשקעות האדירות שכרוכות ברשת ההולכה.

<אבי ברנמילר: גם בין רשת ההולכה לרשת החלוקה צריכים למקם יחידות אגירה שמסוגלות לווסת ולקחת חשמל בשעות שיש עודפים ולתת אותו בשעות שיש שיא צריכה, וזה לעשות את זה לפני שמרחיבים כל הזמן את פיק המערכת.

<אבי ברנמילר: בגדול, האגירה מאפשרת לתכנן את מערכת החשמל לפי ממוצע הצריכה ולא לפי שיא הצריכה.

<אבי ברנמילר: וזה הבדל ענק.

איתן ברושי: אתה יכול להגיד לי איפה אתם עובדים בארץ?

<אבי ברנמילר: אמרנו, אנחנו היום מקימים תחנה ראשונה ליד דימונה לפארק תעשיות רותם, שם התחנה הראשונה.

איתן ברושי: מה זה - - -

<אבי ברנמילר: שם יהיה מגה וואט וחצי של חשמל, זו תחנה ראשונה, פיילוט שקיבלנו בתור פרויקט חלוץ ממשרד האנרגיה שמאוד מאוד תומך ומשתף פעולה איתנו בעניין הזה, פרויקט חלוץ, ויש שם אגירה של 90 מגה וואט שעה תרמית.

<אבי ברנמילר: כלומר האגירה שם תהיה אגירה מסחרית - - -

איתן ברושי: איך תייצר את האנרגיה?

<אבי ברנמילר: מהשמש.

איתן ברושי: מה זה סולארי?

<אבי ברנמילר: כן.

<אבי ברנמילר: מערכת סולארית, פרבולות, דומה לפרויקט אשלים אם אתה מכיר את הפרבולות.

<אבי ברנמילר: אנחנו מחממים שמן, השמן הזה מחמם את האגירה שלנו שמורכבת, האגירה שלנו היא אגירה נקייה.

איתן ברושי: מה הקושי להקים את הפרויקט הזה?

<אבי ברנמילר: הקושי שמי המשוגע שירצה לתמוך בתנאים מסחריים - - -

איתן ברושי: לא, אני שואל איפה המדינה מפריעה.

איתן ברושי: בדרך כלל היא לא עוזרת מספיק, אבל איפה פה הבעיה?

יעל כהן-פארן: זה לא עומד כלכלית על שתי רגליים.

<אבי ברנמילר: הפרויקט, קיבלנו את תעריף אשלים, הוא כלכלי בזכות האגירה ובזכות הטכנולוגיה שפיתחנו, אנחנו מנצלים את הטורבינה ל - - - יותר שעות ביממה.

<אבי ברנמילר: בזכות זה הוא כלכלי, גבולי אבל כלכלי, ולכן אנחנו גם בשלבי מימון מול בנק מאוד מתקדמים, למימון הפרויקט הזה אבל כרגע אנחנו מממנים אותו ממקורות עצמיים שלנו.

<אבי ברנמילר: כרגע הפרויקט הזה, רבעון אחרון השנה או לכל המאוחר רבעון ראשון 2019 מחובר לרשת החשמל במדינת ישראל ומייצר חשמל 20 שעות ביממה ולא שש שעות ביממה - - -

איתן ברושי: בלי קשר לאגירה.

<אבי ברנמילר: דרך האגירה, בזכות האגירה.

איתן ברושי: יכולה להיות גם פעילות שקשורה ללא אגירה?

<אבי ברנמילר: כן, אבל זה יש הרבה אחרים שעושים.

איתן ברושי: אני יודע.

איתן ברושי: ואת זה כן קידמתם?

<אבי ברנמילר: זה עושים הרבה אחרים.

<אבי ברנמילר: אני לא מבין את השאלה.

איתן ברושי: אז איפה הממשלה מפריעה?

<אבי ברנמילר: לא אמרתי שהיא מפריעה.

איתן ברושי: - -

<אבי ברנמילר: אני לא באתי לפה להתנגח.

<אבי ברנמילר: אני חושב שכל אחד, גם בממשלה עשה מה שהוא יכול כדי שזה יקרה.

<אבי ברנמילר: אני מוכרח להגיד אבל שנוצר מנגנון של מתקן חלוץ, שזה ביוזמה של משרד האנרגיה - - -

יעל כהן-פארן: זה עוזר.

<אבי ברנמילר: היתוו מסלול.

<אבי ברנמילר: נאלצו לצעוד במסלול הזה פעם ראשונה.

<אבי ברנמילר: אז כל דבר שעושים פה פעם ראשונה הוא ארוך, מסובך, לאף אחד אין כללים, זה לוקח שנים עד שזה קורה.

איתן ברושי: בשביל זה אני שואל מה אפשר לעזור.

<קריאה: אבי, תעריף לאגירה.

יעל כהן-פארן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: תעריף לאגירה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול אותך, אתה אמרת שמקבלים תעריף אשלים.

<אבי ברנמילר: זה היה הפרויקט הראשון.

<אבי ברנמילר: הפרויקט השני - - -

יעל כהן-פארן: אבל תעריף אשלים לא יהיה יותר.

יעל כהן-פארן: נכון?

<אבי ברנמילר: אני אגיב, אין בעיה.

<אבי ברנמילר: אני שמח לדבר על זה.

<אבי ברנמילר: אני כבר עשר שנים טוען בכל מקום שבו מישהו רוצה לשמוע, "תגידו מה התעריף שזה שווה לרשת החשמל" לא התעריף שאני רוצה, אלא מה הוא שווה.

<אבי ברנמילר: מה התועלות שאנחנו מביאים עם האגירה והסולרי וכל הדברים האלה, מה אנחנו מחליפים, טכנולוגיות אחרות שאנחנו מחליפים, ולפי זה שייקבע התעריף שישלמו לפרויקטים הבאים, אם זה שני או עשירי.

<אבי ברנמילר: אני יודע שדברים קורים ברשות החשמל, אולי - - - ידבר על זה, וזה בשלב מתקדם שמגיעים לתוצאות שאני מאוד מקווה שנוכל לעמוד ולהקים פרויקטים במחיר שיגיעו אליו, אבל אני מחכה לתוצאות האלה.

יעל כהן-פארן: אבל בעצם היום אין תעריף לאגירה, ואתה בעצם מקיים את הפרויקט גם על סמך זה שיש מתקן חלוץ, יש לזה תמיכות.

<אבי ברנמילר: לפי החלטת ממשלה התעריף צריך להיות כמו אשלים.

<אבי ברנמילר: התעריף המסחרי האחרון שקם.

יעל כהן-פארן: אבל התעריף המסחרי האחרון שקם זה אשלים וזה די פרויקט ייחודי, אי אפשר לדעת אם יהיו תעריפים כאלה בעתיד או לא, זה כרגע void כזה, מן חלל.

<אבי ברנמילר: נכון.

<אבי ברנמילר: זה פיילוט שכולם יראו שמה שאבי ברנמילר מספר זה באמת עובד ומקיים וחי והוא נכון - - -

יעל כהן-פארן: יש לי שאלה אליך.

יעל כהן-פארן: מבחינת עלויות של המערכת שלך, אתה מאמין שזה יעמוד בתעריפים שהם סבירים למשק שהם לא יעלו בצורה דרמטית את מחירי החשמל?

<אבי ברנמילר: כן.

<אבי ברנמילר: אני לא מאמין, אני בטוח.

<אבי ברנמילר: אני רק אוסיף עוד דבר, שבקטע של גיבוי רשת החשמל, תחנות קיימות, אמרתי יש לנו פרויקט באיטליה, יש לנו פרויקטים בארצות הברית שבהם אנחנו לוקחים עודפים של חשמל ומחזירים אותם בשעות אחרות של היממה, או טוענים את המערכת בלילה ומעבירים את החשמל ביום.

<אבי ברנמילר: אנחנו מדברים על פרויקטים בניו יורק סיטי, בניו יורק סטייט, עם חברות החשמל הכי גדולות בעולם, אנחנו בשלבים מתקדמים של מכרזים גם בגרמניה, עם חברת החשמל הרביעית בגודלה בגרמניה על פרויקט הזה שלוקח שוב תחנה פחמית ומשדרג את היכולות שלה.

<אבי ברנמילר: כלומר, הם בדקו אותנו, עשו דיו דיליג'נס, הם לא היו מתקדמים איתנו אם לא היו בטוחים שטכנולוגיה כזאת עושה את העבודה, ושם אנחנו נמצאים היום.

יעל כהן-פארן: ועם חברת חשמל הישראלית?

<אבי ברנמילר: בדרך.

יעל כהן-פארן: הם פתוחים לנושא?

<אבי ברנמילר: אני חושב שטכנולוגית הם מאוד פתוחים לנושא אבל הם כל הזמן מטלטלים מה כן ומה מותר/אסור בקטע הזה בשלב הזה.

<אבי ברנמילר: בחו"ל הם כבר זיהו את הצורך הזה באגירה, מאוד מאוד כואב להם, היום תחנות בגרמניה, נורא חשוב להגיד את זה, יש שעות מסוימות שיש 90% מהאנרגיה אנרגיה מתחדשת, אבל הזיהום לא פחת בקילו אחד של CO2, כי כל התחנות הפחמיות ממשיכות לעבוד לאותו רגע שייכנס ענן או העוצמה של השמש תרד או הרוח תרד.

<אבי ברנמילר: אז בלי לפתור את הנושא הזה של הזמינות של האגירה של האנרגיה המתחדשת יותר שעות ביממה, אנחנו לא חוסכים זיהום.

<אבי ברנמילר: רק הצרכנים ישלמו יותר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אנחנו עוברים עכשיו לאורח מכובד שיש איתנו כאן, לא שכל האורחים האחרים לא מכובדים, אבל דב רביב, מי שידוע כאבי פרויקט החץ הישראלי.

יעל כהן-פארן: אני שמחה לתת לך את הבמה להציג מה שגם הצגת בפגישתנו.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להגיד שאני בקשר עם דב גם שהיה לו פרויקט אחר בקנה, אבל מאז השתנו קצת דברים של ריכוז אנרגיה למה שנקרא concentrated pv, מה שאני אוהבת אצל דב זה שהוא חושב הכל בגדול ובקנה מידה לאומי ואיך המדינה נערכת למצב חדש בעולם.

יעל כהן-פארן: בבקשה דב, אני רק נתתי הקדמה.

<דב רביב: אני הגעתי לנושא של אגירה ממחשבה של להציג תכנית להשגת עצמאות אנרגטית של מדינת ישראל על בסיס אנרגיה סולארית.

<דב רביב: כי היום שר האנרגיה חושב שבעצם עצמאות אנרגטית על גז היא מספיקה.

<דב רביב: אני חושב שאנחנו צריכים להגיע ל-80% על ידי אנרגיה סולרית עד שנת 2050.

<דב רביב: הדבר הזה לא מתאפשר ללא התקנה מסיבית של תחנות אגירה כמו שגם הסבירו לפניי.

<דב רביב: אם כן, המטרות של הפרויקט, זה בעצם תכנון של פרויקט שהמטרה שלי היא להביא למצב שמדינת ישראל מאמצת תכנית פיתוח אנרגטית ל-2050 בהיקף של 80%.

<דב רביב: זו בעצם המטרה של הדבר הזה.

<דב רביב: אנחנו רוצים להגיע לייצור של 80% אנרגיה סולארית עד 2050, זה יביא להגברת הביטחון האנרגטי של רשת החשמל, זה יביא ליצירת מנוע צמיחה ארוך טווח כפי שנסביר בהמשך, על ידי הקמת כושר ייצור מקומי של תת מערכות.

<דב רביב: זה יביא ליצירת מקומות עבודה בפריפריה בהיקף של מעל 20,000 מקומות עבודה וזה ייתן בסיס כלכלי לפתרון בעיות שדורשות מימון גדול והן לאו דווקא קשורות באנרגיה, כמו נושא התמיכה בבעיות הפנסיות שהיא בעיה גדולה מאוד של המדינה.

<דב רביב: אני אראה שהתכנית הזאת מייצרת עודף מזומנים כזה שמאפשר לתמוך וכנראה גם לפתור את בעיית הפנסיות.

<דב רביב: בנוסף לזה אפשר גם להקציב מעודפי הכספים תקציבים למחקר ופיתוח שהוא דבר מאוד בסיסי ומאוד יקר במדינה.

<דב רביב: המטרה של ההצגה שלי פה היא קודם כל להביא למודעות של הפורום הזה על קיום תכנית כזאת, להביא למודעות של הפורום על התרומה הכלכלית הפוטנציאלית בתחומים כלכליים שונים, להראות שלאורך זמן התכנית היא בעלת תפוקות כלכליות לא פחותות מפרויקט הגז ולכן זכאית לתמיכה בהתאם, לגרום לפורום לפעול לשינוי גישת הממשלה בנושא אנרגיה במטרה לאמץ את תכנית העצמאות האנרגטית, זאת אומרת 80% ב-2050 ולסייע במימוש הפרויקט, במימוש הפיתוח של מערכת אגירה שהיא בעצם אלמנט מפתח בתכנית הזאת.

<דב רביב: אני השגתי מימון של כ-20 מיליון דולר כדי לפתח מערכת CPV שבזמנו הייתה תחרותית עם המערכות הסולאריות בעולם אבל כאשר המחיר של הפנלים הסולאריים סיליקון ירדו אל מתחת ה-1,000 דולר המערכת CPV הפכה להיות לא רלוונטית, לא רק מה שאני פיתחתי אלא גם בעולם.

<דב רביב: היום בעצם אפשר להתקין מערכות סולאריות במחירים נמוכים כשבע

<דב רביב: צם אין צורך לפתח מערכות חדשות והפרויקט שאני מציג הוא שימוש במערכות קיימות כדי להקים תחנות כוח סולאריות והדבר המשלים, מה שנדרש, זה בעצם תחנות אגירה שאני אגיע לזה.

<דב רביב: אם כן השיטה היא על ידי קודם כל התקנה של תחנות כוח סולאריות בהיקפים הנדרשים, אני אגיד על מה אני מדבר, התקנה של מערכות אגירה בהיקפים כנ"ל.

<דב רביב: יש צורך בהרחבה של רשת החלוקה בגלל ההיקפים הגדולים שנדרשים ל-2050 ויש צורך בהרחבה והתאמה של תכנית ניהול הרשת של חברת החשמל מפני שבעצם המערכת תהפוך להיות למערכת מבוזרת על ידי איים אנרגטיים בארץ, שינוהלו על ידי מנהל הרשת.

<דב רביב: מערכות האגירה הן קריטיות כי הן האלמנט היחידי ברשת שהוא גמיש, ובעל זמן תגובה של מילי/שניות.

<דב רביב: אני אגיד למה אני מתכוון, אני מדבר על מערכות אגירה שההיקף שלהן הוא 114 מגה וואט/שעה לאורך ארבע שעות.

<דב רביב: זאת אומרת שבעצם ניתן יהיה עם כל אלמנט כזה לכסות הספק של 28 מגה וואט לאורך ארבע שעות.

<דב רביב: זמני התגובה של המערכות האלה הן מילי/שניות.

<דב רביב: אני מדבר, כפי שתראו בהמשך, על מערך אגירה - - -

יעל כהן-פארן: תתקדם למערך האגירה.

<דב רביב: אני מגיע.

<דב רביב: המערכת מבוססת על מערך אגירה, על גלגל תנופה של חברת צ'קרטק, חברה ישראלית.

יעל כהן-פארן: נמצא כאן אילן בן דוד מצ'קרטק?

יעל כהן-פארן: לא הגיע.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: אגב, חייבים להגיד מילה, זו חברה ישראלית שהפיתוח שלה, ונמצא כאן נועם אילן מקפיטל נייצ'ר, פיתוח שעודד על ידי היוזמה הזאת שנקראת קפיטל נייצ'ר בערבה, והיא עובדת.

<דב רביב: המערכת הנוכחית מיועדת לתת תשובה לטעינה של רכבים חשמליים.

יעל כהן-פארן: טעינה מהירה.

<דב רביב: כאשר אני פגשתי את אילן בן דוד שהוא המנכ"ל, ביררתי איתו אפשרות להגדיל את ההיקף ולהוריד את המחיר של המערכת לצורך הקמה של מערכות לתמיכה באנרגיה סולארית, ובעצם הפיתוח המשלים הוא הבסיס למה שאני אציג עכשיו.

<דב רביב: אם כן, אנחנו מדברים, כל גלגל כזה זו בעצם מערכת ששוקלת 650 קילו, יש לה הספק של 1.5 קילוואט ויש לה כושר אגירה של 6 קילוואט שעה.

<דב רביב: המחיר של המערכת, של הגלגל בהיקפים גדולים הוא 250 דולר לקילווואט שעה.

<דב רביב: אני מדבר על התקנה של 19,000 גלגלים כאלה במבנה כאשר הגלגלים יהיו מותקנים בתוך קונסטרוקציות מפלדה.

<דב רביב: אם תעשו חשבון, 19,000 יחידות כאלה בעצם נותנות הספק של 28 מגה וואט כפול ארבע שעות שזה 114 מגה וואט שעה, אין מערכות כזאת בעולם.

<דב רביב: היום בעולם כשמדברים על מערכות אגירה, מדברים על מכולות של 40 רגל, שיש להן בין 500 קילוואט שעה ל-1,000 קילוואט שעה שזה בעצם לא רלבנטי בהיקפים שאני מדבר.

<דב רביב: מצד שני, כשמדובר על מערכת בהיקף סולארי של כ-67,000 מגה וואט שזה מה שצריך בשביל להגיע ל-80% ב-2050, נדרשות פה מערכות בהיקף של כ-500 יחידות כאלה של 114 מגה וואט שעה.

<דב רביב: מבחינת מחירים, כמו שאמרתי המחיר של הגלגל בפיתוח הוא 250 דולר לקילוואט שעה.

<דב רביב: אם מגדילים את זה להקטנה פלוס המערכת פלוס החיבור לרשתות, זה מגיע ל-300 דולר לקילוואט שעה.

<דב רביב: כאשר מוסיפים רווח בלתי נצפה, אפשר לדבר על מערכת של 350 דולר לקילוואט שעה כאשר היא ברמה של פרויקט, זאת אומרת לספק פרויקט שלם.

<דב רביב: המערכת דורשת פיתוח נוסף בקטע של הגלגל, נדרשת השקעה של עשרה מיליון דולר, שלושה מיליון דולר נדרשים כדי להקים פיילוט בדרום ועוד חמישה מיליון דולר כדי לתכנן ולהקים פיילוט של המערכת הגדולה.

<דב רביב: עד כאן.

יעל כהן-פארן: מה הקשיים?

יעל כהן-פארן: אין לנו שום תכנית כזאת במדינה.

<דב רביב: הקשיים זה שלמדינת ישראל אין תכנית ארוכת טווח ל-2050 מבחינה אנרגטית.

<דב רביב: דיברתי עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הוא אמר שיש תכנית עד 2030 וזה מספיק, לא צריך יותר.

<דב רביב: אז בסדר, לפי דעתי התפקיד, בהמשך לשאלה של חבר הכנסת הנכבד, מה הפורום הזה או מה הכנסת יכולה לעזור, לפי דעתי הדבר המהותי זה לגרום לכך שהממשלה תחליט שתהיה תכנית ארוכת טווח לאנרגיה ל-2050 עם תכולה של 80% אנרגיה מתחדשת.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

איתן ברושי: היא לא עושה את זה בשום תחום, למה דווקא בזה.

יעל כהן-פארן: חבר הכנסת איתן ברושי בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר, יו"ר השדולה לקידום אנרגיה מתחדשת שעושה עבודה מאוד יפה וקידם הצעת חוק ראשונה של אנרגיה מתחדשת, להגדיר את היעדים.

יעל כהן-פארן: דב, אתה לא יודע איזה מלחמות היו אם יהיה כתוב שם מספרים או לא יהיה כתוב שם מספרים.

יעל כהן-פארן: מלחמות עולם.

יעל כהן-פארן: פשוט מדהים.

יעל כהן-פארן: בבקשה איתן.

איתן ברושי: אנחנו כבר בפורום משפחתי, פורום שמתכנס לעתים קרובות ובדרך כלל מסגרת של אנשים מוכרים פחות או יותר, נכון שיש פה חידוש ברעיונות.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד שני דברים.

איתן ברושי: אתה יכול לשמוע דב, זה יותר פשוט מהדברים שעשית עד עכשיו.

<קריאה: זה לא הנדסת חלל.

איתן ברושי: כן.

איתן ברושי: אני חושב, חברתי חברת הכנסת יעל פארן, שהדבר העיקרי שהיה צריך, דיברנו על זה בפורום שישבנו עם אודי אדיבי שהוא עכשיו מנכ"ל המשרד לאנרגיה ותשתיות, שהוא עומד בראש הוועדה שהוקמה מהחוק.

איתן ברושי: לפי דעתי אין מנוס מסדר עדיפות שמאפשר עמידה ביעדים של הממשלה, גם התחייבות בינלאומית של היעדים עד 2030.

איתן ברושי: זה בעיני סדר העדיפות, לא תמיד זה נכון, ולא סתם הערתי שלממשלה אין תכניות ארוכות טווח.

איתן ברושי: סתם לדוגמה בתחבורה ישבנו השבוע כחבר ועדת הכספים שאלתי את השר שאני בקשר עתיק יומין איתו, אמרתי לו "תגיד, אדוני השר, שאתה נחשב שר טוב, אתה עושה את הדברים היום שאתה סוגר את הפערים של אתמול או שאתה נערך למשימות של מחר" לא הייתה לו תשובה ברורה, אבל כל אחד יודע שעוד לא סוגרים את הפערים של אתמול בתחבורה.

איתן ברושי: לכן מה שחסר בתקציב 2019, יש פה את אבי - - - אין ברירה, אתה תהיה הנציג, זה נופל עליך.

איתן ברושי: מה שחסר בתקציב של 2019 שעכשיו הממשלה מגמגמת אם היא הולכת לבחירות או לאישור תקציב, שבאמת חסר החזון הכללי.

איתן ברושי: למשל בשום מקום לא מופיע מהו היקף האוכלוסייה לשנים הבאות שמזה נגזרות המטרות של שיכון, תעסוקה, חינוך.

איתן ברושי: כל מי שניהל ארגון, כל מי שהיה ראש רשות – גם אני הייתי – יודע שהמילה הראשונה ביעדים זה מהו היקף האוכלוסייה אותו אתה משרת.

איתן ברושי: אני שואל מה היקף האוכלוסייה של ישראל לשנים הקרובות שמזה נגזרת שאלת כל היתר.

<קריאה: 15 מיליון ב-2050.

איתן ברושי: רגע, עכשיו לא צריך להיות נביא.

איתן ברושי: בניגוד לדורות הקודמים יש היום מספיק כלים כדי לומר מה יהיה היקף האוכלוסייה.

איתן ברושי: מה ישראל הייתה צריכה להגיד?

איתן ברושי: היא קודם כל רוצה לעודד את הגידול, היא רוצה שהבנים פה יישארו, היא רוצה לקלוט את העם היהודי שכידוע בישראל זאת הקהילה הגדולה אבל רוב היהודים לא בישראל וכולי.

יעל כהן-פארן: לא בטוח שהיא רוצה לקלוט את היהודים, - - - אתה יודע, יש ויכוח.

יעל כהן-פארן: יש פה בעיה קשה.

<קריאה: לא מכירים בהם כיהודים?

יעל כהן-פארן: מכירים בהם כיהודים, אבל שם.

יעל כהן-פארן: אבל לא ניכנס לזה.

יעל כהן-פארן: הערתי הערה.

איתן ברושי: אתם רוצים עוד משבר ממשלתי?

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: המשבר קיים.

איתן ברושי: אני אומר שאין ויכוח על הצורך בתוספת האוכלוסייה שהיא גם מרכיב בחיזוקה של המדינה, אין ויכוח על הפרישה.

איתן ברושי: אם הממשלה לא מסוגלת לתת לקיבוץ סופה לייצר אנרגיה מתחדשת, שכל מה שיש לקיבוץ הזה זה המנהרה שבפתחו, אני מקווה שלא, ואומרים לך "אין כושר הולכה" ואתה לא רואה בתקציב או אין פה דיווח על שיפור הכושר הזה, חלק מהיכולת שלכם לא בא לידי ביטוי אם אין תשתית של המדינה שיוצרת את היכולת ליצור את התנאים, כולל דברים שאתם מזכירים ולא מדברים פה על הכל.

איתן ברושי: זאת אומרת שלא חסרה תכנית ל-2050, חסרה תכנית בסיסית של הממשלה שמגדירה את היעדים הלאומיים שהם לא בסמכות משרד האוצר אלא הם בסמכות הממשלה.

איתן ברושי: אני כחבר ועדת הכספים אמרתי את זה לכחלון "אתה לא יכול לבוא אלינו ולהגיד בבקשה תצביעו בעד ונגד הפחתת הגירעון, או על סכומים.

איתן ברושי: אין גוף שמתנהל ככה.

איתן ברושי: רק ניהול רשלני".

איתן ברושי: לכן אני חושב שישראל הייתה זקוקה לתמ"א של אנרגיה מתחדשת.

איתן ברושי: למשל כשהולכים ליצור מכוני התפלה, ברור שאי אפשר להקים במקום של מכון התפלה מרינה ולכן היה צריך לסמן שטחים.

איתן ברושי: אם מדברים על אנרגיה שאובה שזה לוקח לא מעט קרקע, אין לי טענה, אם מדברים על מתקנים אחרים ותיכף אני אגיד מיל על השטחים הפתוחים, צריך היה ליצור תמ"א, ואני אומר לחברתי, צריך ליצור תכנית רחוקת טווח.

איתן ברושי: תראו, לא פעם אמרתי שישראל היא מדינה קטנה, ותסלחו לי לא כולם מסכימים אבל התגנבו שמועות כאלה שתהיה אולי יותר קטנה.

איתן ברושי: השאלה איך מכילים בתוך מדינה שלא תגדל - - -

<קריאה: אם כולם עדי מדינה בסוף יישארו פחות אזרחים.

איתן ברושי: לא כולם.

איתן ברושי: אנחנו לא .

איתן ברושי: אל תגזימו בכולם.

איתן ברושי: אבל אם אנחנו רוצים לבטא את העמידה ביעדים שישראל היום בקושי ב-3% והיא צריכה להגיע ל-10% בעוד שלוש שנים, 2018, 2019, 2020, אז אני לא מציע להפליג בחלומות לכל מיני מטרות רחוקות, שהן חשובות, אני מציע לנו כמי שאמור לפקח על המדינה לדרוש תכנית ברורה עם יעדים ברורים, עם לוחות זמנים ברורים, עם תקציב 2019 ומעלה שמבטא את התשתיות שהמדינה צריכה ליצור כי זה התפקיד שלה, כדי לאפשר פה לעמוד ביעד שלפחות את כבר היית בכנסים בינלאומיים, שישראל מתגאה ביכולת הזאת.

איתן ברושי: אבל לא יעמדו ביעדים.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד משהו כראש מועצה אזורית לשעבר ומי שחי במועצה אזורית, ואני אומר גם לחברתי יעל.

איתן ברושי: אי אפשר להיות, ואנחנו רוצים לנהל 86% מקרקעות המדינה, שהן בתחום השיפוט של 54 מועצות אזוריות, כולל ארבע מועצות של מיעוטים, שתיים בדרום ושתיים בצפון ושש מועצות ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: אז אי אפשר לנהל שטחים של 54 מועצות אזוריות, של 86% מהקרקעות ולא להבין שחלק מהמתקנים במחלוקת יהיו בתוך השטחים האלה.

איתן ברושי: אני אומר את זה כלפי פנים עכשיו.

<ירון בן נון: אל מי אתה מדבר?

איתן ברושי: למיקרופון.

איתן ברושי: לשידור.

איתן ברושי: שאלת בהתחלה מי עוקב אחרי השידור.

יעל כהן-פארן: ירון, בבקשה.

<ירון בן נון: לא, להבין באמת.

<ירון בן נון: אתה שייך לוועדה?

יעל כהן-פארן: הוא חבר כנסת.

<ירון בן נון: אני יודע.

יעל כהן-פארן: ירון בבקשה.

איתן ברושי: אתה עושה לי ועדת חקירה?

<ירון בן נון: זה לא ביקורת, אני באמת שואל.

יעל כהן-פארן: ירון בבקשה.

<ירון בן נון: אתה יכול להגיד ביקורת.

<ירון בן נון: אתה אומר דברי טעם, אבל למי?

איתן ברושי: פעם ראשונה אתה שומע דברי טעם ממני?

איתן ברושי: אני אומר את זה כל פעם.

איתן ברושי: אני חוזר ואומר גם ליעל כי גם ליעל יש מאבקים.

איתן ברושי: חברת הכנסת יעל פארן היא בעד אנרגיה מתחדשת אבל בדרך כלל שזה יהיה אצל מישהו אחר.

יעל כהן-פארן: לא, זה לא נכון.

יעל כהן-פארן: איתן, אני מצטערת.

יעל כהן-פארן: אני לא ארשה לך להוציא דיבתי.

איתן ברושי: אני שותף להפגנות, אני שותף למאבקים ואני הייתי ראש מועצה בעמק יזרעאל ואני מדבר עם ראשי מועצות ואני מדבר לכולכם עכשיו.

איתן ברושי: שאלת למי אני מדבר, למי שרוצה לשמוע, שצריך לעשות תכנית רב שנתית וצריך לדעת שישראל היא מדינה קטנה וחלק מהפרויקטים הם במחלוקת וצריך למצוא את הנוסחה מה כן ומה לא, צריך להגיד איפה כן ואיפה לא.

איתן ברושי: צריך להגיד מהם התנאים והפיצוי והשיפוי וההגנות משום שלא ניתן להגיע לכל מה שאתם רוצים אם לא יהיה ברור איפה זה ממוקם.

איתן ברושי: אין מה לעשות, אין שום דבר שהוא באוויר וכל מה שמדברים הוא בקרקע.

איתן ברושי: תכניסו לכם לראש, אין קרקע שאין לה תחום שיפוט ואין תחום שיפוט שאין לו ראש רשות.

איתן ברושי: יש מעט שטחים גליליים וגם הם הולכים ונעלמים.

איתן ברושי: לכן אם אתם שואלים אותי מה צריך לעשות, ובזה אני מסכם, ולכן שאלתי מה החסמים.

איתן ברושי: 1.

איתן ברושי: לעבוד עם שעון של ימים ולא של חודשים ולא של שנים, כדי לעמוד ביעדים שהחלטנו עליהם.

איתן ברושי: זה גובר על שיקולים אחרים גם אם יש פה למישהו רעיונות מדהימים.

איתן ברושי: אני מציע בקטע הזה ללכת עם הרגליים על הקרקע ולא רק עם הראש בשמיים, למרות שהחיבור הזה הוא טוב.

איתן ברושי: 2.

איתן ברושי: שאנחנו צריכים לפי דעתי להבטיח בתקציב 2019 ואני לא ראיתי את זה, אבל לא ראיתי הכל, ואתם תבדקו שיש ביכולת של המדינה לתת את התשתית הנדרשת כדי שנעמוד ביעדים של אנרגיה מתחדשת.

איתן ברושי: זה לא מספיק שיש לנו רעיונות.

יעל כהן-פארן: אבל אנחנו לא שמים את זה בתקציב, זה הכל מתקציב סגור של משק החשמל זה לא בתקציב.

איתן ברושי: א.

איתן ברושי: אני לא בטוח.

איתן ברושי: ב.

איתן ברושי: זה לא משנה.

איתן ברושי: זה אותו דבר.

איתן ברושי: צריך לבדוק ששם יש.

איתן ברושי: מנכ"ל חברת החשמל והיושב ראש דיברו איתי, הם מוכנים להיות הרבה יותר מעורבים.

איתן ברושי: הם טוענים שהם יעשו את זה יותר טוב מהמדינה.

יעל כהן-פארן: הם בטוח יעשו את זה יותר טוב.

איתן ברושי: ואני לא פוסל שום דבר.

איתן ברושי: עוד לא נפגשתי איתם, הם הזמינו אותי.

איתן ברושי: הדבר האחרון, צריכה להיות תכנית מתאר ארצית לאנרגיה מתחדשת.

איתן ברושי: פה הדבר המקדים הוא תכנון פיזי של הקרקע.

איתן ברושי: תראו איזה קשיים יש להקים מכון התפלה בגליל המערבי.

איתן ברושי: אין מים ולא מוקם מתקן התפלה, כי לא הגיעו להסכמה איפה יקימו את המתקן, ימינה או שמאלה בשרגא או בשמרת או בעכו.

איתן ברושי: אני במקרה מלווה את זה.

איתן ברושי: אז תקשיבו, אין מים בגליל העליון ואין מים בעמק הירדן כי לא מסוגלים לקבל החלטה על הקמת מתקן.

יעל כהן-פארן: איתן אנחנו צריכים לסיים ב-11:00 אז בוא תתכוון לידי סיום.

איתן ברושי: אני מציע לסיים עם החלטות שאומרות מה הוועדה הזאת עושה חוץ מאשר היא שומעת רעיונות, איך היא מקדמת ביצוע, ובעיקר אני אומר לכם תכניסו לראש, צריך לעמוד בלוח זמנים.

איתן ברושי: אם הדיבורים האלה הם סתם אז זה סתם, לא יצא מזה כלום.

יעל כהן-פארן: תודה איתן.

יעל כהן-פארן: רק למשפט האחרון שלך, אתה יודע, אנחנו בכנסת וכנסת זה פרלמנט, פרלה, מדברים.

יעל כהן-פארן: אתה צודק שאנחנו צריכים לדרוש עשייה, מי שאמור לעשות זה הממשלה ואנחנו דורשים עשייה.

יעל כהן-פארן: זה התפקיד שלנו בתור כנסת, לפקח על זה שהממשלה עושה את עבודתה.

יעל כהן-פארן: אנחנו כוועדה אין לנו כלים לעשות.

יעל כהן-פארן: טכנית.

יעל כהן-פארן: אני לא יכולה לבנות.

איתן ברושי: לתת בראש.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אתה נשאר איתנו?

איתן ברושי: כן.

יעל כהן-פארן: יופי.

יעל כהן-פארן: אני רוצה עכשיו לשמוע מעוד יזם ואחר כך נתחיל גם לשמוע תגובות מהממשלה.

יעל כהן-פארן: ירון בן נון, תציג את החברה שאתה עובד איתה או בכלל את התחום.

יעל כהן-פארן: אני רק אציין כאן שירון היה באחד הדיונים הראשונים של הוועדה בתחום של התייעלות אנרגטית בשם חברת lightup שיש לה טכנולוגיה מעניינת אבל לצערנו, וזה גם אחד הנושאים של הוועדה, היא כבר לא עובדת בארץ כי אין לה שום דבר לעשות כאן בארץ, כולם עברו לקליפורניה, שם יש להם הרבה מאוד עבודה והם משקיעים בפרויקטים.

יעל כהן-פארן: זה הדבר אולי הכי עצוב שאיתו התחלתי את הבוקר, מהשיחה עם ירון ששאלתי אותו מה עם lightup, כי אני הכרתי אותם עוד לפני שנכנסתי לכנסת, וכולם עברו לקליפורניה חוץ מירון שעכשיו עובד במשהו אחר.

יעל כהן-פארן: זה האתגר שלנו, להביא את החדשנות להישאר פה ולהיות מיושמת פה ולהשאיר את האנשים הטובים שלנו פה ולא לתת להם לברוח לקליפורניה.

<ירון בן נון: חברת lightup שממנה יצאתי היום יושבת בקליפורניה, קיבלה מענק של ה-CEC, רשות החשמל של קליפורניה של חמישה מיליון דולר, היא מבצעת היום פרויקט ב-100 מפעלים בקליפורניה יחד עם אוניברסיטת ברקלי שיקגו ו-MIT.

<ירון בן נון: מה ש-lightup עושה זה ביג דאטה אנליטיקס, במפעלי תעשיה, איך משפרים את צריכת האנרגיה של מפעלי תעשיה.

<ירון בן נון: עזבנו את הארץ כי פשוט השוק פה לא - - -

יעל כהן-פארן: הם עזבו.

יעל כהן-פארן: אתה עוד פה.

<ירון בן נון: כן, אני שותף עדיין.

<ירון בן נון: לא הכל תלוי ברגולציה, אבל רגולציה היא לפעמים הקטר שמאפשר לדברים לקרות.

<ירון בן נון: לדוגמה, בואי נדמיין שלא הייתה בהתחלה רגולציה ל-PV, שהיו נותנים פה 2 שקל לקילוואט שעה, היום ה-PV כבר לא תינוק, הוא כבר רץ לבד.

<ירון בן נון: הוא כבר יותר זול, היום מוכרים פרויקטים לפי דעתי, עושים פרויקטים גדולים ב-4-5 סנט לקילוואט שעה.

יעל כהן-פארן: 2 סנט באבו-דאבי נסקר בדצמבר.

<ירון בן נון: זה מטורף, תקשיבו.

<ירון בן נון: גם 4 סנט, מקימים פרויקט ענק סולארי מוכרים אותו, חברה מסחרית מרוויחה על פרויקט ענק שהיא לוקחת 4 סנט לקילוואט שעה, זה 13 אגורות כשאנחנו משלמים ממוצע תעשיה 40 אגורות לתעשייה.

<ירון בן נון: בבתים אנחנו משלמים יותר.

<ירון בן נון: זאת אומרת שהסולארי רץ.

<ירון בן נון: אבל אם המדינות לא היו תומכות בהתחלה של הסולארי הדבר הזה לא היה מתחיל.

<ירון בן נון: אני רוצה לדייק רגע, אני יכול לדבר הרבה על נוסטרומו, על מה שאני עושה, אבל אני רוצה לדבר אולי יותר רגע על הסביבה הטכנו כלכלית שאגירת האנרגיה מכוונת אליה ולהדגיש כאן דגש.

<ירון בן נון: הבעיה שאגירת האנרגיה באה לפתור, היא התחילה בתור טיפול בשיא הביקוש אבל היא כבר לא רק שם.

<ירון בן נון: היום בישראל יש כמה מגוואט יכולת יצור, מישהו יודע?

<ירון בן נון: 17,000 מגה וואט.

<ירון בן נון: שיא ביקוש היסטורי, קיץ 2015, 12,900.

<ירון בן נון: ביקוש ממוצע, קחו את הנתונים שזמינים לנו, 2016, חלקו את כמות הקילוואט שעה ב-8,760 שעות שאלה השעות בשנה, תקבלו 6,500.

<ירון בן נון: עכשיו תבינו ששוק החשמל הוא נושאת מטוסים ענקית ששטה בהטיה של 50-60 מעלות.

<ירון בן נון: עם קושר ייצור של 17,000 וביקוש ממוצע של 6,500.

<ירון בן נון: עכשיו בואו נדבר על ההולכה והחלוקה.

<ירון בן נון: מה שבדרך כלל אנשים לא מבינים, הבעיה היא לא רק סגמנט הייצור.

<ירון בן נון: הבעיה היא שכל פעם שיא הביקוש, ובישראל הוא עולה על פי מחקרים בין 3%-5% בשנה, כל פעם ששיא הביקוש עולה באחוז אני צריך להקים עוד תחנת כוח אבל לא רק.

<ירון בן נון: אני צריך להקים עוד קווי מתח עליון, קווי מתח עליון, בינוני ונמוך והשנאה, להגדיל את כל השנאים.

<ירון בן נון: זאת אומרת כל תשתית ההולכה והחלוקה צריכה להשתדרג כל פעם ששיא הביקוש עולה בקצת, אחרת אנחנו מדינת עולם שלישי.

<ירון בן נון: בהודו יש ברנאאוט, בהודו כשמגיעים לשיא הביקוש ואי אפשר לספק אותו סוגרים את החשמל לניו דלהי לארבע שעות או בעזה לחלופין.

<ירון בן נון: אנחנו לא יכולים להיות שם.

<ירון בן נון: עכשיו בא האגירה ואומרת דבר כזה, אם למדינה יש כושר יצור עודף דמיוני אבל בשעות מסוימות בשנה, במקרה של ישראל, 400 שעות בשנה חל שיא הביקוש, אני מתייחס ל-25%-30% הקיצוניים בשיא הביקוש שזה שעות הצהריים של יוני עד אוקטובר.

<ירון בן נון: 400 שעות מתוך 8,760 שעות מתרחש שיא הביקוש.

<ירון בן נון: אבל בלילה של אוגוסט למדינת ישראל כושר עודף יצור עצום.

<ירון בן נון: כמה?

<ירון בן נון: נגיד שתי תחנות מושבתות, 15,000, שיא ביקוש 12,900 באוגוסט ב-2 בצהריים.

<ירון בן נון: באוגוסט בלילה אתה נמצא עם 6,000, 7,000 מגה עודפים.

<ירון בן נון: אם אתה יכול להשתמש בהם כדי לאגור, אתה פותר את הבעיה של לרוץ לשדרג את הקווים כל הזמן והכל.

<ירון בן נון: אני רוצה להדגיש בפניכם הבדל בין שתי צורות אגירה.

<ירון בן נון: דיברו פה על אגירה שאובה למשל.

<ירון בן נון: אלה מערכות שיושבות פרונט אוף דה מיטר.

<ירון בן נון: הן מתפקדות כמו תחנת כוח.

<ירון בן נון: שימו לב, מדינת ישראל בונה עכשיו שתי תחנות כוח.

<ירון בן נון: אחת מעלה גלבוע שעומדים לסיים אותה הבנתי, ואחת כוכב הירדן שמתחילים, ואז מישהו הבין ששתי התחנות כוח האלה, האגירה השאובה, יושבות על אותו קו מתח עליון ואז אמרו, "אוקיי, אין ברירה, נקים עוד קו מתח עליון לכוכב הירדן" וזה מה שמדינת ישראל עושה עכשיו, משדרגת תשתיות בעלויות עתק.

<ירון בן נון: וזה רק מתח עליון, אני לא מדבר איפה זה פוגע בשנאים, במתח נמוך וכולי.

<ירון בן נון: למה?

<ירון בן נון: כי שתי תחנות הכוח האלה יושבות על אותו קו מתח.

<ירון בן נון: מה שאומר שאם אתה עושה אגירה פרונט אוף דה מיטר, פתרת את בעיית הייצור והעמסת על ההולכה והחלוקה.

<ירון בן נון: זאת אומרת זה בלון שאתה לוחץ אותו פה והוא מתנפח פה.

<ירון בן נון: יצרת בעיות חדשות כי פתרת אותן פה, אבל לא לכל אורך הדרך.

<ירון בן נון: עכשיו נעבור לאגירה מסוג שונה, והיא אגירה שנקראת behind the meter, meter זה הלקוח.

<ירון בן נון: הכוונה היא און פרמיס, בחצר הלקוח.

<ירון בן נון: אגירה כזאת אומרת דבר כזה, אם יש לי בית מלון שבשיא הביקוש צורך 80% מיזוג או טרמינל של שדה תעופה או בית חולים ש-30% זה מיזוג או קניון ש-80% זה מיזוג, או מפעל ש-20% זה מים קרים לצרכי תהליך, אני יכול את אותו לקוח לשים לו אגירה און פרמיס, בוא נדבר עכשיו בטריות או משהו אחר, ולשחרר את רשת החשמל מהעומס של אותו לקוח בעייתי ברגעי העומס על רשת החשמל.

<ירון בן נון: זאת אומרת במקום לשדרג את כל הייצור ואת כל ההולכה וכל החלוקה ואת כל ההשנאה, פשוט לשחרר את הבחור הזה בין 10 בבוקר ל-5 אחרי הצהריים מרשת החשמל.

<ירון בן נון: זה נקרא גריד רליף.

<ירון בן נון: זה נקרא פתרון אמיתי והוא גם מסתדר לגמרי עם כל עולם הרעיוני של distributed energy, distributed energy אומר עברנו מתחנות - - -

יעל כהן-פארן: ביזור.

יעל כהן-פארן: דבר עברית.

<ירון בן נון: ביזור, כן.

<ירון בן נון: עברנו מערוץ אחד משדר וכולם יושבים מול מבט לחדשות לאינטרנט.

<ירון בן נון: חברה, אנחנו ב-2018.

<ירון בן נון: כולם מייצרים, קצת צריך איזונים קצת איזון ביקושים, צריך ניהול.

יעל כהן-פארן: ירון, תתמקד באגירה.

<ירון בן נון: הפתרון הזה שזאת תחנת הכוח אגירה הכי גדולה בעולם, 129 מגה וואט שעה של טסלה בוויקטוריה, דרום אוסטרליה, זה בטריות.

<ירון בן נון: הן יושבות הכי front the meter שיכול להיות.

<ירון בן נון: אם הדבר הזה עולה באש זה לא מעניין אף אחד, זה באמצע איזה מדבר בוויקטוריה.

יעל כהן-פארן: 775 דולר - - -

<ירון בן נון: זה מה שהאוסטרלים שילמו.

<ירון בן נון: האוסטרלים שילמו לכל קילוואט שעה פה.

יעל כהן-פארן: לקילוואט שעה או לקילוואט פיק.

<ירון בן נון: לקילוואט שעה.

<ירון בן נון: לא לקילוואט הספק.

<ירון בן נון: קילוואט שעה.

יעל כהן-פארן: לסטורג'.

<קריאה: אבל זה רק שעה סטורג'.

יעל כהן-פארן: זה הקפאסיטי של הסטורג'.

יעל כהן-פארן: זה לא מחיר לקוט"ש.

יעל כהן-פארן: זה ההבדל.

<ירון בן נון: לקילווואט שעה.

<ירון בן נון: המערכת הזאת עושה איזונים בנקודת כאב מאוד ספציפית, אבל אתם חייבים להבין שהבטריות, כל האלקטרוכימיה מביאות איתן המון המון טינופת.

<ירון בן נון: מה הן מביאות איתן?

<ירון בן נון: אני אגלה לכם סוד, אף אחד לא יודע איך למחזר ליתיום.

יעל כהן-פארן: ממחזרים אותו עם עצמו.

יעל כהן-פארן: מייצרים מחדש את ה - - - לא?

<ירון בן נון: לא לא.

<ירון בן נון: פשוט קוברים אותו כמו פסולת גרעינית.

<ירון בן נון: אי אפשר למחזר ליתיום, אפשר, זה עולה פי 5 - - -

יעל כהן-פארן: גם יש מגבלות בכמויות הליתיום שיש בעולם.

<ירון בן נון: ליתיום זו אחת המתכות הכי לא יציבות בטבע, במגע עם מים הוא מתפוצץ, עולה באש, 2,200 מעלות, פולט גזים שלא תדעו.

<ירון בן נון: אני רק אומר - - -

יעל כהן-פארן: זה הנוט 8 שנשרף במטוסים, שאסור לעלות למטוסים?

<ירון בן נון: לא רק הנוט 7 ושלוש טסלות, ואזניות, זה דבר שמונע, ואנשים לא רואים מספיק קדימה, אין אף מנהל בית מלון שיגיד "אני חותם על 2.5 מגה וואט שעה פה אצלי בחצר ואני יודע שאחת למיליון הדבר הזה מתפוצץ, ושלושה ימים הוא בוער".

<ירון בן נון: אוקיי, מה אנחנו אומרים בנוסטרומו?

יעל כהן-פארן: מחפשים גם סוללות אחרות.

יעל כהן-פארן: לא רק ליתיום.

איתן ברושי: מה אתה רוצה מאתנו?

<ירון בן נון: מה באתי לספר לכם.

<ירון בן נון: זה היה רקע.

יעל כהן-פארן: וזהו, לסיים.

יעל כהן-פארן: ירון.

יעל כהן-פארן: אגירה בקור.

איתן ברושי: אנחנו לא באים אחריו, שלא יהיו אי הבנות.

<ירון בן נון: אנחנו פיתחנו מערכת אגירה בקרח, אנחנו משתמשים במים.

<ירון בן נון: אנחנו פותרים את הצורך במיזוג שהוא הבעיה הכי גדולה של רשת החשמל, בחצר הלקוח באפס תקלות ואפס השפעות על הסביבה.

<ירון בן נון: אני יכול להראות לכם איך הפתרון שלנו נראה, הוא נורא יפה, הוא מתלבש כסוג של אקסטנשן לבניין, הוא יכול לשכב על הגב, אבל לא על זה אני רוצה לדבר איתכם.

<ירון בן נון: אני רוצה להגיד לכם משהו אחר.

<ירון בן נון: אני היום כיזם לא מסתכל על ישראל בכלל.

<ירון בן נון: ישראל היא לא מספקת לי שום עזרה, לא באינסנטיב או בתמיכה כי אני כן מקבל, קיבלתי ממשרד האנרגיה מהמדען, מברכה חלף קיבלנו תמיכה במתקן הדגמה.

<ירון בן נון: אני מדבר על השוק.

<ירון בן נון: היום אין שום רגולציה שתומכת בהסטת ביקושים שזה הדבר הכי טוב לרשת החשמל.

<ירון בן נון: אלוהים אדירים, מדינת ישראל מאשרת עוד 16 תחנות כוח בשביל לרדוף אחרי שיא הביקוש.

<ירון בן נון: בעולם חבר'ה, מנהלים את שיא הביקוש.

<ירון בן נון: מנהלים אותו בהרבה אמצעים.

<ירון בן נון: מה שבאתי להגיד פה במשפט אחד זה אם אתם לא יודעים, אתם הוועדה, אתם הכנסת, אתם הממשלה, אתם הרגולטור, לא יודעים לחשב בבית כמה עולה לכם להקים עוד תחנות כוח, עוד קווי מתח עליון, עוד השנאה והכל כדי לרדוף אחרי שיא הביקוש ומול זה, מול העלויות המטורפות האלה לשים אלטרנטיבה ולהגיד "רגע, אם תדע להוריד את שיא הביקוש, אני יודעת לשפות אותך או את הלקוח אי מישהו בככה וככה, כדי לאפשר לי להיכנס עם טכנולוגיות אגירה.

<ירון בן נון: הרגתם אותנו.

<ירון בן נון: אתם רק בונים עוד תחנות כוח.

<ירון בן נון: אני לא יודע את מי זה משרת, אבל לא צריך עוד תחנות כוח אם הן עובדות 400 שעות בשנה וקוראים להן פיקריות, כי הן עובדות רק בזמן שיש פיק ואז מייצרים אותן גם בלי מחזור משולב כי למה שהן יהיו יעילות, אם הן עובדות רק 300 שעות בשנה.

<ירון בן נון: חבר'ה, זה שנות השמונים.

<ירון בן נון: תתקדמו, צריך לנהל את שיא הביקוש, יש אמצעים לנהל את שיא הביקוש בתור התחלה הרגולטור, דהיינו לצורך העניין רשות החשמל צריכה להגיד לנו, חברת חשמל מתלוננת על גודל חיבורים?

<ירון בן נון: מעולה.

<ירון בן נון: אני מוריד את גודל החיבור.

<ירון בן נון: בזמן ששיא הביקוש דורש חיבור גדול יותר, אני אומר לכם "חכו, אני מוריד את הלקוח, משחרר את גודל החיבור".

יעל כהן-פארן: ירון תודה רבה.

יעל כהן-פארן: היה מעניין.

יעל כהן-פארן: תיכף רשות החשמל ונציגי הממשלה האחרים יתנו לנו תשובות.

יעל כהן-פארן: איתן פרנס מאיגוד אנרגיה ירוקה, אתה יכול להתייחס גם לדברים ומה דרוש בישראל כדי שאנחנו נזוז קדימה עם זה.

יעל כהן-פארן: בקצרה בבקשה.

<איתן פרנס: תודה יעל.

<איתן פרנס: רצינו לברך את רשות החשמל כי הם באמת זזים קדימה במיוחד באנרגיה הסולארית השנה היו בשורות גדולות מאוד, אבל כשזה מגיע לאגירת אנרגיה והתייעלות אנרגטית, לצערי כתב האישום קשה מאוד.

<איתן פרנס: אי אפשר לקדם בישראל אנרגיה ירוקה בדרך שרשות החשמל מתווה.

<איתן פרנס: לצערי זה הרבה יותר עמוק.

<איתן פרנס: השיטה שרשות החשמל הולכת אליה היא הפוכה לעולם, זה קונה יחיד, single buyer זאת אומרת האנשים הקטנים, היזמות, לא יוכלו לסחור ביניהם בחשמל, הם לא יוכלו להבין מה היתרון של מה שירון עושה, מה היתרון שברנמילר מקדמים.

<איתן פרנס: למעשה המטבע של היזמות במשק החשמל, לוקחים אותו מאתנו.

<איתן פרנס: המודלים האלה שבהם יש אחד בידי הכל, שזה מנהל רשת החשמל והוא יחליט איזה תחנות כוח יהיו והוא יחליט הכל מראש, לשמור את כל הכוח ברשות החשמל, במנהל המערכת ולא לתת למודל הדיגיטלי הזה להתפרע, הוא יעלה לנו מיליארדים בעתיד.

<איתן פרנס: על מה אני מדבר?

<איתן פרנס: אני פורט את זה לפרוטות.

<איתן פרנס: אגירה שאובה ואגירת סוללות ואגירה תרמית, היה כאן יו"ר רשות החשמל מקליפורניה, המדינה המצליחה ביותר בעולם.

<איתן פרנס: לא בסיסמאות.

<איתן פרנס: המצליחה ביותר בעולם.

<איתן פרנס: אחת מארבע הכלכלות המשגשגות בעולם.

<איתן פרנס: מה הוא אמר לרשות החשמל?

<איתן פרנס: היה נציג, הוא הגיע לכאן כאורח, "צריך לעשות מהכל כל אחד מהם יש לו תועלות אחרות, הסינרגיה ביניהם מייצרת טכנולוגיה חדשה.

<איתן פרנס: חדשנות.

<איתן פרנס: לערב כמה שיותר אנשים במפעל הדיגיטלי של החשמל.

<איתן פרנס: זה בדיוק הפוך ממה שאנחנו הולכים אליו היום.

<איתן פרנס: מנתקים את הגג הסולארי מהבטרייה.

<איתן פרנס: איך אני יודע?

<איתן פרנס: כי רשות החשמל יכלה כבר עכשיו להוציא הסדרה לבטריות.

<איתן פרנס: לפני שנה וחצי הם פרסמו קול קורא, אבל הם מנתקים.

<איתן פרנס: ב-2017 יצאו מכרזים לאנרגיה סולארית שכבר יכלו להצמיד אליהם קונטיינרים של אגירת חשמל, אבל מישהו לא רוצה שאנחנו נוכל לייצר אחרי השקיעה חשמל באמצעים מאוד פשוטים.

<איתן פרנס: מה הייתה הבעיה לעשות מכרז למתקן סולארי ב-2018 שיצא עכשיו מכרז, שבו שואלים את היזם "תציע כמה הכי פחות אתה מוכן להסתפק בתעריף אחרי שעות השקיעה, ושים כבר את הקונטיינר הזה.

<איתן פרנס: " נמצאות כאן באולם חברות שכבר הסתדרו כמו חיילים כשרשות החשמל פרסמה קול קורא לאגירת סוללות.

<איתן פרנס: אגירה שאובה – האגירה השאובה היא מפעל אסטרטגי בטחוני ממדרגה ראשונה.

<איתן פרנס: היא עמוד השדרה של משק החשמל כי היא מאפשרת לאנרגיה המתחדשת להתעצם.

<איתן פרנס: היא מתחברת לרשת ההולכה.

<איתן פרנס: זה לא עוזר הרבה שיש לנו בטריות ברשת החלוקה אם מחר יש תרחיש שבו צריך להשיל רשתות חלוקה ואנחנו נשארים עם רשת ההולכה הארצית, אבל אין על זה מחיר.

<איתן פרנס: אנחנו לא שמנו עדיין מחירים על האירוע הזה שנקרא "כשל ברשת החשמל" ואנחנו ממש מתנהלים בנושא הזה ואני מצטער על המילה הזאת, בחוסר אחריות, כאשר אנחנו עוברים לגז טבעי, כאשר מבקר המדינה כבר אמר שאנחנו עושים את זה בלי סקר סיכונים, בלי להבין לאן אנחנו הולכים.

<איתן פרנס: כאשר מצאנו אוצר ובמקום לקחת את הכסף שהאוצר הזה יצר, הרי הוא יצר חסכון עצום.

<איתן פרנס: הגז הטבעי יצר חיסכון עצום, לקחת אותו ולהשקיע בכל הטכנולוגיות היפות האלה לקנות לעצמנו ביטוח לאירועי קיצון במשק החשמל.

<איתן פרנס: אבל מה עושים?

<איתן פרנס: אומרים לשני פרויקטים של אגירה שאובה, תרוצו שניכם על מכסה שגם ככה היא לא מספיקה לאחד.

<איתן פרנס: אנחנו מדברים על הדור הבא של מתקני אגירה שאובה.

<איתן פרנס: אנחנו חייבים גם אותם, גם את הבטריות וגם את האגירה התרמית.

<איתן פרנס: האגירה התרמית, ואני אומר את זה, היא התסמונת של המחלה הזו של ללכת למשק חשמל לא מבוזר שלא מפותח, שבו לא נותנים לאנשים להיות שחקנים במשק החשמל.

<איתן פרנס: הדבר הזה לא יתפתח כי אנשים לא יעצרו, אנשים רוצים לייצר חשמל, לחסוך חשמל, לעשות ביניהם עסקאות חשמל, למכור לרכבים חשמליים חשמל.

<איתן פרנס: רשות החשמל, אני אומר לכם את זה כאן עכשיו יש עוד זמן לשנות את הכיוון הזה של האסטרואיד הזה שאתם יוצרים פה היום שיתנגש בנו בסוף ויקלקל לנו את הכלכלה.

<איתן פרנס: לא יתחברו כאן מכוניות חשמליות לגגות סולאריים, למתקנים של מיזוג שירון ימכור לבתים אם היום לא תתוו את הרשת הדיגיטלית הזאת שאתם לא מממנים אותה.

<איתן פרנס: יש לכם מקור תקציבי לה, אנחנו חוסכים הרבה מאוד כסף כתוצאה משימוש בגז.

<איתן פרנס: רשות החשמל לא עוסקת בהתייעלות אנרגטית.

<איתן פרנס: אין לה שום הסדרה ל-demand side management, אין לה שום הסדרה.

<איתן פרנס: מה אומר לכם פה ירון?

<איתן פרנס: שתיקחו קוביית קרח ואל תצרכו חשמל בזמן שאתם צריכים אותו לקירור.

<איתן פרנס: אז אני אומר ככה, הביקורת היא קשה לצערי.

<איתן פרנס: יש לנו גם דברים טובים להגיד ורשות החשמל יודעת את זה, וזה לא רק הם, זה גם משרד האנרגיה.

<איתן פרנס: הגיע הזמן להבין שהחשמל לא שייך למנהל המערכת, מנהל המערכת הוא בסך הכל שומר.

<איתן פרנס: החשמל שייך לאנשים שצריכים אותו, אתם לא תוכלו לעצור את הדבר הזה.

<איתן פרנס: הוא בגג הסולארי שלנו, אנחנו נאגור במכוניות שלנו חשמל ואתם לכל היותר יכולים לייצר תשתית שתשמור על רשת החשמל, להספקת חשמל, לאמינות חשמל, אבל בטח לא בזה שיזמים פה ישבו בשורה ואף אחד מהם לא מצליח להרים את הראש.

<איתן פרנס: אין תעריף לברנמילר, אין תעריף לאגירה, אין הסדרות להתייעלות, אין הסדרות ליח"פים שרוצים להקים.

<איתן פרנס: ומה נעשה פה?

<איתן פרנס: נעשה פיקרים.

<איתן פרנס: רשות החשמל רוצה לגבות את המפעל העצום של משק האנרגיה הסולארית, עם פיקרים.

<איתן פרנס: המילה פיקר כשמה כן היא, לפיק.

<איתן פרנס: היא לא יודעת לספור אנרגיה.

<איתן פרנס: גם אם תחממו את הפיקרים והם יתנו לנו זמינות נהדרת של מילי/שניה, עדיין כשיש לי אובר גנרציה של אנרגיה סולארית בשבת בבוקר באפריל, מה תעשו, תקטמו את הממירים שלנו ונזרוק אנרגיה סולארית לזבל.

<איתן פרנס: מה ההיגיון?

יעל כהן-פארן: תודה איתן.

יעל כהן-פארן: דברים כדורבנות.

יעל כהן-פארן: אנחנו עוברים לרשות החשמל.

יעל כהן-פארן: יש כאן עוד מישהו ממשרד האנרגיה?

יעל כהן-פארן: יעל: אני מהמדענית הראשית.

יעל כהן-פארן: אולי גם ניתן לך, אבל קודם כל באמת רשות החשמל, נמצאת כאן סמנכ"לית בכירה רונית גל, סמנכ"לית רגולציה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שהרבה מהשאלות שעלו כאן, אמרתי בצורה עדינה, לפעמים קצת האשמות, הם אליכם.

יעל כהן-פארן: השאלה היא באמת איפה רשות החשמל.

יעל כהן-פארן: הרי רשות החשמל אוחדה לפני שנתיים ממניעים פוליטיים, אנחנו יודעים את זה, לתוך משרד האנרגיה, אבל תמיד היו ויכוחים בין רשות החשמל והמדיניות שניסה להנחיל משרד האנרגיה.

יעל כהן-פארן: אז הכניסו אתכם לתוך המשרד כדי שתהיו ביחד, תחליטו ביחד על מדיניות ולא תתנגשו.

יעל כהן-פארן: השאלה היא באמת איפה ההסתכלות ארוכת הטווח.

יעל כהן-פארן: משקי האנרגיה בעולם הולכים לכיוון של הרבה יותר מתחדשות, אני לא צריכה לחזור על עצמי שוב ושוב בכל ועדה, אבל אני אגיד את זה שוב, ישראל מאוד מאחור, כל העולם, מעל 10, 20, 30 במדינות שונות אנרגיה מתחדשת ואנחנו ב-2% עם יעד של 10% בעוד שנתיים ואנחנו לא נעמוד בו, זה לא מפריע לאף אחד להכין יעד חדש ולהגיד שנהיה ב-15% ב-2025 או 14%, ו-17% ב-2030, וגם בהם אם לא ממש נשנס מותניים כנראה לא נעמוד, אבל אנחנו יכולים להיות וצריכים להיות בהרבה הרבה יותר מזה.

יעל כהן-פארן: ואיפה ההסתכלות הזאת ארוכת הטווח?

יעל כהן-פארן: כי מה שאני רואה, ועשינו על זה דיון כאן לפני פחות משלושה שבועות בערך, זה עוד ועוד תחנות גז, נותנת ליזמים להקים אלפי מגה וואטים בגז, לא פיקריות אלא מחז"מים, והתחושה היא - לא תחושה - המציאות היא שהגז מניע אתכם הרבה יותר מהסתכלות על אנרגיות מתחדשות, מהסתכלות על ניהול ביקושים בשעות השיא, מהסתכלות על התייעלות אנרגטית באופן כללי, אלה הדברים החמקמקים, אלה הדברים שטוב שנעשה אבל אנחנו לא יכולים לסמוך על זה, השמש לא זורחת בלילה ותירוצים מתירוצים שונים.

יעל כהן-פארן: אני חייבת כן להגיד, איתן אמר את זה גם בדבריו, שאתם התקדמתם מאוד בתחום האנרגיה הסולארית ומגיע לכם על זה שאפו.

יעל כהן-פארן: בשנה האחרונה רואים התקדמות, אנחנו מחכים כמובן שהדברים גם יצאו לפועל, אבל איפה בהסתכלות הכוללת, בראייה לטווח רחוק, באיפה ישראל רוצה להיות וצריכה להיות, לא ב-17% אנרגיה מתחדשת ב-2030, בהרבה יותר מזה.

יעל כהן-פארן: בבקשה.

יעל כהן-פארן: עלו כאן שאלות ספציפיות, אני אחזור עליהן, למשל הקול הקורא לפרויקט הסוללות שהוצאתם בספטמבר 2016, מה קורה איתו?

יעל כהן-פארן: עברה שנה וחצי.

יעל כהן-פארן: מדוע יש רק 800 מגוואט למכסה של אגירת אנרגיה.

יעל כהן-פארן: האם לא צריך כבר אם רואים שמגיעים למכסה הזאת אז הולכים הלאה, האם בכלל יש לכם תעריף לאגירה, מה התועלות למשק החשמל מאגירה ותועלות גם מהורדת שעות השיא בדרכים אחרות של אגירה אצל הלקוח.

יעל כהן-פארן: בבקשה נורית אלייך.

<נורית גל: שלום לכולם.

<נורית גל: דיון מאוד חשוב בעיני.

<נורית גל: לצערי בדברים שנאמרו בחדר קודם נפלו לא מעט אי דיוקים, אבל אני אשים אותם רגע בצד ואתאר את המקום שבו אנחנו נמצאים היום ואיך אנחנו הולכים קדימה.

<נורית גל: אני חושבת שהכי נכון להתחיל מהפעילות שלנו בתחום של האנרגיה המתחדשת ואז אני אתמקד באגירה.

<נורית גל: כמה מילים על האנרגיה המתחדשת, כמו שכולם יודעים היום בישראל יש בערך 1,000 מגוואט מותקנים, רובם ככולם סולאריים, אבל אנחנו על הסף של פריצה מאוד גדולה ומאמינים מאוד שאנחנו נעמוד ביעד של 10% ב-2020.

<נורית גל: למה אני אומרת את זה?

<נורית גל: כי עד לא מזמן, עד לפני שנה וחצי בערך בנינו על הרוח שתגיע.

<נורית גל: לקח לנו זמן להשלים עם זה שבעיקר בגלל עיכובים סטטוטוריים של רשויות מקומיות, לרוח יהיה קשה להגיע.

יעל כהן-פארן: גם הצבא הבנתי.

<נורית גל: גם הצבא, נכון.

<נורית גל: לכן אנחנו נתנו את מלוא הקשב חזרה לתחום הסולארי.

<נורית גל: נתנו המלצה לשר, השר קיבל אותה, תוספת של 1,600 מגוואט והרשות פרצה בתהליך של לעשות שורה של הסדרות כדי לאפשר להספק הנוסף הזה לקום.

<נורית גל: אנחנו רואים התקדמות מאוד גדולה.

<נורית גל: אז כבר כולם מכירים את המכרזים שלנו, היו שני מכרזים מאוד מאוד מוצלחים, אתם לא יודעים כמה עבודה קשה נדרשת כדי שמכרז כזה יעבור בשקט מופתי, בלי אף תביעה אחת, כשכל היזמים פשוט יושבים ומקימים, והתהליך עובד חלק לגמרי.

<נורית גל: מאות מגוואט יצאו לדרך בשיטה הזאת בשני מכרזים ויש עוד מכרזים, הכוונה היא לעשות שני מכרזים כאלה בשנה אז התהליך הזה כבר רץ, נוסע וממשיך.

איתן ברושי: מתי הוא ייתן פירות?

<נורית גל: חלק צריכים לקום כבר עד דצמבר הקרוב, כי המכרז הראשון היה לפני שנה ובמכרז הזה זכו אם אני זוכרת נכון 235 מגוואט, נתנו להם 21 חודשים להקים, זה נגמר בסוף 2018.

<נורית גל: רובם ככולם מצאו כבר מקום ברשת והם בתהליך הקמה.

איתן ברושי: מה שאת אומרת שנעמוד ביעד של 10% ?

יעל כהן-פארן: ל-2020.

<נורית גל: אני אסביר למה.

<נורית גל: המכרזים הסולאריים הם אכן יקומו, המכרזים שעכשיו אנחנו מסתכלים עליהם, הם מכרזים למתקנים ברשת המתח הגבוה ואנחנו מאמינים שיקומו עד 2020 אבל אנחנו לא תולים בהם את כל התקווה.

<נורית גל: המסה הגדולה שתיתן את הפריצה ותאפשר לעמוד ביעד תעבור דרך הגגות.

<נורית גל: פרסמנו שימוע למתקני גגות, אנחנו עומדים לקבל אני מקווה אפילו אולי במליאה הקרובה כבר, אם לא אז זו שאחריה, להפוך את זה להחלטה, קבענו תעריף כנראה שהתעריף שיסוכם בסוף יהיה אפילו יותר גבוה, יותר משמעותי, עם עוד הקלות ועוד אפשרויות, והכוונה היא למלא את הגגות בישראל באנרגיה סולארית.

<נורית גל: כמויות מאוד גדולות, כשבמקרה הזה גם לא צריך תכנית מאושרת.

<נורית גל: יש הרבה מאוד דברים שנפתרו מהיתרי בניה, השומות, כולם מכירים את זה, דברים מצוינים השתפרו, וגם בעיקר לא צריך מקום ברשת ולכן אנחנו חושבים שאפשר יהיה להקים כמויות גדולות בזמן הקמה מאוד קצר.

<נורית גל: לכן מבחינת כמויות ב-2020 הכמות הנוספת וההסדרות הנוספות והדגש לגגות והמחירים הנוספים שניתן, יאפשרו לעמוד ביעד.

<נורית גל: זה דבר משמעותי אחד שקורה.

<נורית גל: במקביל אנחנו גם עסוקים בתכנית ל-2030, לעמידה ביעד של 17% אנרגיה מתחדשת.

<נורית גל: ההבנה היא שלטווח הקצר אנחנו נותנים דגש לגגות, בטווח היותר גדול יהיה שוב דגש למתקנים הגדולים.

<נורית גל: המתקנים האלה דורשים בעיקר הקמה של רשת, תכניות סטטוטוריות.

<נורית גל: כרגע ה מלאי של התכניות הסטטוטוריות הוא קטן מדי והוא לא מתקדם מספיק, קשה לקדם תכניות כאלה לא רק לרוח, גם למתקנים סולאריים גדולים ותכניות הרשת, כולנו יודעים שכרגע היא חסומה, היא מהווה מגבלה.

<נורית גל: אבל כשאנחנו מסתכלים קדימה עד 2030 אנחנו מאמינים שגם זה יתאפשר.

<נורית גל: פעולה אחת למשל שהרשות עושה כדי לאפשר את זה, זה תהליך מואץ לאפשר פיתוח של הרשת.

<נורית גל: יש פה שני דברים, אחד – שינוי תעריף הרשת.

<נורית גל: התעריף בעבר לא נתן תמריץ לחברת החשמל להשקיע ברשת.

<נורית גל: ניתן תעריף אבל הוא לא הבטיח פעילות.

<נורית גל: התעריף החדש הוא כזה שרק אם יש השקעה ברשת, התעריף מעביר כספים לחברת החשמל.

<נורית גל: אז התמריץ היום הוא הרבה הרבה יותר - - -

יעל כהן-פארן: אם לא ישקיעו ברשת הם לא יקבלו כסף על הולכה?

<נורית גל: אז תעריף הרשת יירד, אבל אנחנו לא רק עוצרים בזה, אנחנו ביד אחת נותנים את הגזר - - -

יעל כהן-פארן: נראה לך שזה יעבוד.

יעל כהן-פארן: אני מצטערת להיות סקפטית.

<נורית גל: יש פה שני דברים.

<נורית גל: אחד – מנגנון תמריצים הרבה יותר יעיל, שניים – גם תכנית פיתוח לרשת עם פעילות מאוד אינטנסיבית של רשות החשמל מול חברת החשמל לבחור את מרכיבי הפיתוח הנכונים ברשת ולהביא את הפיתוח בשנים ספורות ולהביא את זה לאישור השר בקרוב.

<נורית גל: זה משהו שמקבל קשב מאוד מאוד משמעותי.

<נורית גל: בניגוד לעבר שבו תכנית פיתוח הרשת הייתה בעיקר לרשת ההולכה, במקרה הזה אנחנו מבינים שצריך להשקיע הרבה מאוד גם בפיתוח רשת חלוקה.

<נורית גל: כי אם אנחנו מביאים כל כך הרבה - - - על הגגות.

איתן ברושי: מי משקיע?

<נורית גל: הפעילות עצמה של פיתוח הרשת היא של חברת החשמל, התפקיד שלנו הוא לתת את התמריצים הנכונים ולעקוב אחרי זה שזה קורה.

איתן ברושי: עכשיו אין לך ברירה, את מייצגת את הממשלה.

איתן ברושי: כל הדברים שאת אומרת שהם קורים, זו תכנית העבודה של חברת החשמל, יש מקורות לדבר הזה?

איתן ברושי: זה יאפשר את הביטוי למכרזים?

<נורית גל: המקור הוא התעריף.

<נורית גל: יעל הסבירה את זה נכון קודם.

<נורית גל: אין תקציב לחשמל.

איתן ברושי: אבל השאלה אם זה קורה.

איתן ברושי: אנחנו עמדנו בפני מצב מוזר, שטייניץ ניסה לעזור, היה שם איזה כשל.

איתן ברושי: למשל לא פתרנו את בעיית סופה, יש עוד מקומות שלא פתרנו.

יעל כהן-פארן: יש עוד מקומות.

יעל כהן-פארן: גם תמנע.

יעל כהן-פארן: תמנע שנים אמרו להם, יהיה קו של מצפה, יש את כל הבעיות של ההטמנה, נסדר את זה, תוכלו להקים 120, 180 מגה וואט, הרי עושים 60 מגה וואט בגלל בעייתה הולכה.

יעל כהן-פארן: אז ברגע שיתקדמו, הקו מתקדם ואז אמרו להם "לא, אין עוד גרם אחד להוליך, אנחנו צריכים 50% גיבוי".

יעל כהן-פארן: שיקרו להם שנים.

<קריאה: גם אגירה יכולה לפתור את זה.

יעל כהן-פארן: כן.

יעל כהן-פארן: בואי - - - הדיון שלנו הוא על אגירה.

איתן ברושי: חברת חשמל לא נבחנת על האנרגיה המתחדשת.

איתן ברושי: לפעמים היא אפילו עוינת.

איתן ברושי: השאלה היא איך אתם מחליטים שזה סדר העדיפות שלה?

איתן ברושי: מה שצריך להפסיק למרוח אחד את השני, ואני לא מדבר אלייך אישית.

איתן ברושי: אנחנו, אמרה חברתי שאנחנו יכולים לדבר במילים.

איתן ברושי: צריך להפוך את המילים למעשים.

איתן ברושי: אי אפשר יותר לסובב פה את העניינים.

איתן ברושי: אם אתם לא מציגים תכנית מה קורה כל יום וכל חודש וכל שנה, אם לא מציגים איך מגיעים באמת ל-10%, הכל דיבורים.

איתן ברושי: אחד הנימוקים לאנרגיה מתחדשת זה גם פיזור אוכלוסייה, זה גם יצירת מקורות תעסוקה, אמרת דימונה, אמרתם רמת הנגב.

איתן ברושי: איפה השמש?

איתן ברושי: היא בעיקר במקומות שאין חלופות לתעסוקה, כמו בערבה התיכונה והדרומית, עמק בית שאן שהממשלה חיסלה את החקלאות.

איתן ברושי: צריך לדבר במונחים יותר ברורים, לא סתם לזרוק מילים.

<נורית גל: אוקיי.

<נורית גל: לא סתם זרקנו מילים, לרשות החשמל יש תכנית לעמידה ביעד של 10%, היא מפורסמת באתר שלנו, היא מאושרת על ידי השר, כולם יכולים לראות אותה, התכנית הזאת מסבירה איך נעמוד ביעד של 10%.

יעל כהן-פארן: אם אני לא טועה, בשביל 10% צריך 2,700 מגוואט - - -

<נורית גל: הוספנו 1,600 ויש עוד מאות מגה וואטים עם מוני נטו שעוד לא מומשו ואנחנו פועלים לממש גם אותם.

יעל כהן-פארן: אז את אומרת ש-1,600 פלוס מאות מגה וואטים של מוני נטו יגיעו ליעד של 2020?

<נורית גל: כן.

<נורית גל: אני יכולה לשלוח לך.

יעל כהן-פארן: גם בלי הרוח?

<נורית גל: הנחנו שהרוח לא תקום.

<נורית גל: כמובן שאם היא תקום נעבור את ה-10%.

<נורית גל: אנחנו מניחים שהרוח תגיע אחרי שנת 2020 ותסייע לנו לעמוד ביעד לשנים הבאות.

יעל כהן-פארן: יש לי שאלה.

יעל כהן-פארן: היעד שאתם לוקחים, מכוונים את התוכניות אליו הוא רק על 17% ל-2030?

יעל כהן-פארן: אתם לא מסתכלים על קצת יותר מזה?

יעל כהן-פארן: גם מבחינת יעד מרחיק לכת יותר וגם מבחינת שנים?

<נורית גל: בשלב הזה כן, אם תבינו את היקף העבודה שנעשית כדי לעמוד ביעד הזה, אני חושבת שזו התנהלות זהירה, קודם כל להבטיח עמידה ביעד הבסיסי שנקבע, שזה עצמו כרוך בהרבה מאוד מאמצים, ואחר כך לשאוף גם ליעדים יותר גבוהים, כדי שנהיה עם רגליים על הקרקע ונאפשר באמת לעמוד ביעדים שאנחנו קובעים לעצמנו.

<נורית גל: אז כרגע רוב הקשב הולך כדי לאפשר את ה-10% ומיד אחרי זה את ה-17%, ואחר כך גם לשקול יעדים יותר גבוהים.

<נורית גל: יש הרבה דברים, אני ארצה להשלים את ההתייחסות.

<נורית גל: לעניין הרשת, ברשת ההולכה יש מאמץ מאוד אינטנסיבי, זה בראש סדר העדיפויות של הרשות להביא לזה שמה שהיה תקוע הרבה שנים ייפתר.

<נורית גל: זה נעשה ביד אחת דרך התעריף הזה שמתמרץ את החברה להקים, וביד השנייה דרך מעקב מאוד מאוד צמוד מה החברה מקימה ובאיזה קבועי זמן, עם פיקוח מאוד אינטנסיבי של הרשות כדי שהדברים יקומו בזמנים הקצרים שבהם הם נדרשים.

<נורית גל: זה ברשת ההולכה.

<נורית גל: ברשת החלוקה עוד מאמץ שנעשה זה לשנות את הכללים של החיבור לרשת.

<נורית גל: מכיוון שאנחנו מבינים שהרבה מאוד מהמתקנים יקימו על הגגות, יקימו בהיקפים קטנים כי קשה לקבל תכניות גדולות ולהביא אליהן משאבי רשת, אז הרעיון הוא לאפשר חיבור יותר קל וזמין לרשת החלוקה.

<נורית גל: אנחנו עומדים לפרסם שימוע גם כאן שבו נעשה הרבה מאוד שינויים שיקלו על החיבור לרשת.

<נורית גל: זה מקבל עדיפות מאוד מאוד גבוהה ופעילות מאוד אינטנסיבית כדי שהדברים האלה יקרו.

<נורית גל: אני רוצה עכשיו לחזור רגע לאגירה ומשם להמשיך.

<נורית גל: קודם כל האגירה היא ללא ספק מרכיב מאוד מאוד חשוב בפיתוח של משק החשמל קדימה, אני חושבת שחלק מהדברים עלו פה אבל לא כולם.

<נורית גל: אז כשאנחנו מדברים על אגירה אנחנו מדברים גם על לקלוט אגירה בשעות השפל, גם על הגמישות של לעקוב אחרי עקום העומס שבערב אנחנו צריכים ביקוש יותר גבוה ובצהריים יש יכולת יותר גבוהה של ייצור האנרגיה המתחדשת, אז האגירה מאפשרת את הגמישות הזאת.

<נורית גל: היא מחליפה הספק בשעות השיא כמו שהוזכר פה קודם.

<נורית גל: הזכיר פה קודם נועם את החיסכון ברשת, זה מאוד מאוד נכון.

<נורית גל: בהרבה מאוד אזורים במקום לפתח את הרשת אפשר להשתמש באגירה.

<נורית גל: עוד דבר שפחות הוזכר פה זה הייצוב של התדר.

<נורית גל: בעולם עם הרבה אנרגיה מתחדשת אנחנו צופים הרבה מאוד נפילות תדר והשילוב באגירה יכול לתת מענה גם לזה.

<נורית גל: אני חושבת שעד לא מזמן כשדיברו על אגירה, זה היה חד משמעית בעיקר אגירה שאובה, אבל ככל שהתקדמנו והכרנו את הפרויקטים שהתחילו לקום, אנחנו מבינים שזה לא הפתרון המיטבי מכמה סיבות.

<נורית גל: אחד – הוזכר פה למשל פרויקט של אגירה שאובה הוא פרויקט לעשרות שנים, לפחות 50 שנה, אבל האופן שבו הוא נבנה הוא פריסה של התעריף רק ל-20 שנה.

<נורית גל: המשמעות היא שהציבור היום משלם על החשמל יותר על משהו שייתן תועלת לשנים הרחוקות.

<נורית גל: זה מבנה תעריפי לא נכון.

<נורית גל: הדברים האחרים זה הדרישות הטכניות מהפרויקטים כמו מהירות התגובה שלהם, הנצילות שלהם.

<נורית גל: אנחנו חושבים שהיום כשהידע הרבה יותר משמעותי נכון להקים פרויקטים של אגירה אבל צריך לשקול את הדרך הנכונה לעשות את זה.

<נורית גל: זו עבודה שאנחנו נמצאים בעיצומה היום.

<נורית גל: לגבי המגבלה של ה-800, זו מגבלה שלא הרשות קבעה, היא נקבעה על ידי השר ב-2010 והרשות מיישמת את המדיניות הזאת.

<נורית גל: אבל התפקיד שלנו - - -

יעל כהן-פארן: נכון אבל יש לכם מקום לבוא ולהגיד.

<נורית גל: לגמרי.

<נורית גל: התפקיד שלנו הוא גם להמליץ.

<נורית גל: להגיד כמה עוד ואיך נכון לעשות את זה וזה דבר שאנחנו עסוקים בו כבר היום בצורה מאוד אינטנסיבית.

<נורית גל: אז הפרויקט הראשון בתחום האגירה שאנחנו פועלים לקדם אותו זה אותו פרויקט של סוללות.

<נורית גל: אותו קול קורא היה אמצעי לקבל מידע מהציבור, זה מאוד עזר, קיבלנו הרבה מידע וגיבשנו עקרונות למכרז של סוללות שישמשו בשלב ראשון בעיקר לייצוב התדר.

<נורית גל: מדובר באגירה לקבועי זמן קצרים יחסית שמאפשר שימוש באגירה במקרה של - - -

יעל כהן-פארן: זו לא האגירה שאנחנו מדברים עליה כאן ב- - -

<נורית גל: לא רק, אבל זה חשוב לא פחות.

<נורית גל: הרבה אנרגיה מתחדשת, הרשת מאבדת את היכולת שלה להגיב לשינויים בתדר, והסוללות בהחלט משלימות את האנרגיה המתחדשת, יש לזה קשר הדוק שאין פה את המקום להרחיב עליו.

יעל כהן-פארן: מתי -- - למכרז?

<נורית גל: צריך להבין שהרשות קטנה, יש המון המון עיסוק כרגע בלממש תכנית אנרגיה מתחדשת וזה בדיוק הדבר הבא בתור.

<נורית גל: זה בלב תכנית העבודה שלנו למחצית השנייה של השנה.

<נורית גל: אני מאמינה שנפרסם את העקרונות ומיד אחר כך אולי נוכל כבר לצאת למכרז הזה.

<נורית גל: זמני ההקמה של אגירה בסוללות הם לא ארוכים ולכן אני מאמינה שבטווח הלא מאוד רחוק אפשר יהיה לראות את זה בישראל, בהתחלה בהיקף של עשרות מגה וואט וככל שנלמד ונראה כי טוב, נמשיך ונגדיל את זה.

<נורית גל: זה אלמנט אחד של אגירה.

<נורית גל: האלמנט השני זה באמת אותו חיזוק של ייצור ואגירה ברשת החלוקה.

<נורית גל: זו תפיסה שהרשות מאוד מאוד מעודדת היום את מה שנאמר פה קודם, על הרעיון שצרכן שהוא גם יצרן בחצר, יש לו יכולות שונות, גם מתקני גז קטנים, גם אנרגיה סולארית - --

יעל כהן-פארן: ביזור הרשת.

<נורית גל: ביזור של הרשת.

<נורית גל: חוסך את רשת ההולכה, מאפשר את הביזור הזה שאיתן דיבר עליו, מאפשר הרבה דברים טובים, והרשות בהרבה מאוד הסדרות שנעשו השנה היא הולכת לכיוון הזה.

<נורית גל: גם בעידוד של פיתוח רשת החלוקה, גם בעידוד של מתקני הגגות, גם בעידוד של יכולת החיבור לרשת.

<נורית גל: אנחנו מאמינים שבעתיד גם סוללות ייכנסו לשם.

<נורית גל: העניין הוא שכיום מחיר הסוללות הוא יקר, ואגירה כזו שמאפשרת בקיץ לא לצרוך אנרגיה מהרשת המשמעות של היא אגירה ללא מעט שעות.

<נורית גל: הסוללות הן כמעט שם אבל עדיין לא שם, עדיין המחירים יקרים.

<נורית גל: יכול להיות שבעתיד נאפשר גם שילובים, אפשרות שבה אתה שם סוללה בחצר, משתמש לשעת השיא, אבל גם נותן איזה שהוא שירות ברשת ביתר השעות.

<נורית גל: זה דברים שאנחנו לומדים היום, מגבשים, יש את הקצב של הלימוד, גם ללמוד הרבה ממה שמתפתח בעולם.

<נורית גל: אני מאמינה שנראה את זה בקרוב אבל עדיין אי אפשר להגיד שזו הסדרה בשלה שתצא לדרך.

<נורית גל: עוד דבר שאפשר להזכיר - - -

יעל כהן-פארן: לגבי עלות/תועלת למשק, בעצם תעריף לאגירה.

יעל כהן-פארן: אתם עשיתם עבודה כזאת?

<נורית גל: כן.

<נורית גל: אז בהחלט נזכיר את זה.

<נורית גל: התחלנו את העבודה עם הפרויקט של ברנמילר, אז באמת לברנמילר יש שני פרויקטים.

<נורית גל: הפרויקט הראשון של 1.5 מגה הוא קיבל תעריף לפי פרויקט אשלים שזה לפי התרמו-סולר.

<נורית גל: זה תעריף מאוד מאוד יקר, וצריך להבין שכל תעריף שנותן מענה ליזם הוא בסופו של דבר מתגלגל לציבור.

<נורית גל: זה לא איזה שהוא מענק ממשלתי שניתן, זה פשוט מתורגם ישר לתעריף.

<נורית גל: לא מזמן ישבנו עם יזמים בנושא של התעריף המערכתי והגיעו יזמים דווקא מעיירות פיתוח, כל מיני מפעלים, אפשר היה לשמוע מיד מה תעריף נוסף כזה עושה להם.

<נורית גל: תמיד צריך לזכור שכשאנחנו משלמים הרבה ליזם אחד, הגלגול הוא ישר למפעל שישלם יותר על החשמל.

<נורית גל: התפקיד שלנו הוא לאזן בין הדברים האלה.

<נורית גל: מצאנו שאפשר לאפשר אגירה למתקנים כאלה שלא באמצעות התעריף התרמו-סולארי של אשלים.

<נורית גל: לכן למתקן הראשון איפשרנו את זה ולמתקן השני אנחנו ממש בימים אלה בתהליך של לגבש את התעריף של האגירה, הרעיון הוא לעשות תעריף שיהיה כללי.

<נורית גל: זאת אומרת שהיום הוא ישרת את ברנמילר, אבל מחר אנחנו מאמינים שזה גם ישרת אולי את המכרז הסולארי הבא שבו יזמים יקימו מתקנים בדיוק כמו המכרזים הקודמים אבל תהיה להם גם אפשרות לאגירה.

<נורית גל: המשמעות היא שאם אתה מוכיח יכולת אגירה כזאת תקבל עוד בונוס תעריפי שמביא לידי ביטוי את זה שבעצם חסכת לנו את הפיקר, חסכת תחנה אחרת.

<נורית גל: אז יוגדרו לכך דרישות, יוגדר תעריף ויזמים יוכלו להתחרות על זה.

<ירון בן נון: למה פשוט לא להצמיד, כיוון שהפיקר בא לפתור את הבעיה של הפיק שהאגירה פותרת, למה לא פשוט לכמת את עלות אחזקת פיקר, שאנחנו יודעים שמשלמים לזמינות כל שנה משעות השנה, למה לא פשוט לכמת אותה לתעריף כללי.

<ירון בן נון: אגב, זה מה שקורה בקליפורניה.

<ירון בן נון: אני רוצה להגיד שלקליפורניה וניו יורק יש יעדי 50% סולארי ל-2030.

יעל כהן-פארן: ירון, בוא ניתן לנורית - - -

<קריאה: מילא השמש זורחת בקליפורניה, בניו יורק בלי שמש עושים את זה.

יעל כהן-פארן: אני אגיד יותר, באמת התחלת באמירה של מה שטוב ליזם אנשים בסוף ישלמו.

יעל כהן-פארן: אבל אנשים בסוף משלמים, הם כבר משלמים את זה בזמינות ובמחיר הגבוה של הייצור בשעות השיא.

<נורית גל: נכון.

<נורית גל: אתה ממש חסכת לי את המילים, כי זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

<נורית גל: אנחנו אומרים, האלטרנטיבה אם לא נשלם על האגירה תהיה להקים עוד פיקר, כמה עולה הפיקר ובוא נתרגם את זה למה צריך לאותו מתקן.

יעל כהן-פארן: אבל זה לא רק הפיקר.

יעל כהן-פארן: זה גם ההולכה וכולי.

<ירון בן נון: רק משפט קטן.

<ירון בן נון: בישראל לא מכירים את הדבר הזה שנקרא demand charges.

<ירון בן נון: כל ארצות הברית, חשבון החשמל מחולק לקילוואט שעה ולשיא ביקוש.

<ירון בן נון: הצרכן משלם גם קנס על רוחב הפס שהוא דורש, כי זה הפיקריות שאנחנו מחזיקים.

<ירון בן נון: בלי לשכלל את הכלכלה פה - - -

יעל כהן-פארן: כאן יש תעוז שזה שיטה אחרת והיא רק רלבנטית לתעשייתי.

יעל כהן-פארן: זה לא רלבנטי לביתי.

<ירון בן נון: חבר'ה, התעוז הוא על הפנים.

<ירון בן נון: הוא לא תומך.

יעל כהן-פארן: - - - שיש בארץ דווקא time of use גם מאריכים את זה בעולם עד כמה שמעתי, יש גם הערכה ל-time of use.

<ירון בן נון: בקליפורניה יש תעריפים של 3 סנט בלילה ו-33 סנט בשיא ביקוש.

<ירון בן נון: פה זה רוב השנה יש 15 אגורות הבדל.

<נורית גל: פה - - - 1 ל-4.

יעל כהן-פארן: בואו ניתן לנורית לסיים ואז אני אתן לכם.

<נורית גל: אז אותו תעריף כללי לאגירה, יהיה תעריף שיתווסף למי שידע לייצר אנרגיה סולארית וגם להביא אותה בשעות הנכונות באמצעות אגירה.

<נורית גל: תעריף כללי ישרת כאמור פרויקט ראשון אבל גם פרויקטים אחרים, השימוע צפוי מאוד בקרב.

<נורית גל: ההיגיון הוא באמת מה נחסך לנו בהקמה של מתקנים אחרים.

יעל כהן-פארן: יהיה תעריף לאגירה או לשעות שיא, או גם וגם?

<נורית גל: נשלים את שני הדברים.

<נורית גל: מצד אחד אנחנו משלמים על התועלת לאותו מתקן שחסך לנו את שעות השיא, מצד שני מה שעלה פה זה שהצרכנים ישלמו על שימוש בשעת השיא.

<נורית גל: כלומר לתמרץ אותם לא לצרוך בשעת השיא דרך זה שנבטא את העלות שהם גורמים למשק.

<נורית גל: זה המקום שאנחנו נמצאים בו באופן חלקי.

<נורית גל: צעד ראשון נעשה דרך תעריפי הרשת, היום יש תעריף קבוע לרשת, זה אומר שאם אתה בגודל החיבור שלך או בשיא הביקוש שלך משתמש הרבה במשאב הרשת, זאת אומרת שאתה בשעות השיא מגדיל את הביקוש המשקי, אז אתה משלם על זה תעריף - - -

<ירון בן נון: אבל זו תקנה הזויה.

<ירון בן נון: כי אני בגודל חיבור X משלם X וזהו, את לא מעודדת איתי לשנות גודל חיבור.

<ירון בן נון: אף אחד לא ילך להקטין גודל חיבור עכשיו אם הוא ישפר את השיא ביקוש שלו.

<נורית גל: בעתיד כן, אבל אתה צודק בהחלט שהמחשבה בעתיד צריכה להיות גם לתמחר יותר את השימוש במערכת בשעת השיא, זה מחשבות כלליות שיש, אנחנו עדיין לא שם אבל ללא ספק בעתיד צריך יהיה לקדם אותן.

יעל כהן-פארן: תימרוץ להפחתה של שיא, בכל מיני טכנולוגיות, לא רק אגירה.

יעל כהן-פארן: ניהול ביקושים, כל הדברים האלה זה משהו ששנים אנחנו מדברים עליו ואתם עדיין לא מזיזים את זה.

<נורית גל: הוא בהחלט על השולחן בדיונים ולמידה, אין לי בשורה לומר שכרגע זה תהליך זה קורה.

יעל כהן-פארן: עדיין בלמידה, עשר שנים בערך?

יעל כהן-פארן: באמת, אני לא צוחקת.

<נורית גל: הרבה דברים נעשים.

<נורית גל: אני חושבת שאם נסתכל על המאזן הכללי אז באנרגיה מתחדשת כמו שאמרת יש פריצה אדירה ומושקעת הרבה מאוד מחשבה ופעילות כדי שהדבר הזה יתממש.

<נורית גל: אני חושבת שבסוף רואים רק את מה שכאן וצריך להעריך את אין סוף הפעילות שנעשית כדי שהדבר הזה יקרה.

<נורית גל: אז זה כרגע בעדיפות הראשונה, תעריף הרשת והתוכנית לפיתוח הרשת בהולכה ובחלוקה הם בעדיפות מאוד מאוד גבוהה ומיד אחר כך תעריפי אגירה, האגירה בסוללות וגם שינוי מבנה התעריף באופן שאולי יעודד פחות צריכה בשעות השיא הוא בהחלט על השולחן של הדיונים של הרשות, אבל הוא יגיע - - -

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: עכשיו אני מבינה איזה נושאים אני צריכה לשים יותר למעלה בפגישה הבאה שלי עם אסף אילת.

יעל כהן-פארן: תודה רבה נורית.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לסיים ב-11:00.

יעל כהן-פארן: אני אתן לדורון טמיר לדבר.

<איתן פרנס: אני חייב להגיד שרשות החשמל השנה שינתה את הדרך שבה כולם משלמים חשמל וקנסה את כל המתייעלים אנרגטית, אלה שמשתמשים פחות בחיבור חשמל, כי בזמן שאמרו פה את הדברים, אני פשוט לא יכול להתעלם מזה.

<איתן פרנס: מינואר 2018 או פברואר, אני לא יודע מתי זה נכנס לתוקף כל המתייעלים אנרגטית, חוסכי החשמל גילו שהם צריכים לשלם תשלום קבוע, יותר גבוה וקבוע.

יעל כהן-פארן: מה זה מתייעלים אנרגטית?

יעל כהן-פארן: אף אחד לא סימן אותם.

יעל כהן-פארן: לא הבנתי אותך.

<איתן פרנס: לא סימן.

<איתן פרנס: עושים סדר במשק החשמל ובדרך שעושים סדר פוגעים במי שלמעשה משתמש פחות בחיבור החשמל.

<איתן פרנס: איך עושים את זה?

יעל כהן-פארן: כדי שהוא יירד בחיבור?

<איתן פרנס: כולם משלמים על חיבור החשמל, גם זה שמשתמש הרבה וגם זה שמשתמש קצת.

<איתן פרנס: זה שמשתמש קצת לפני השינוי הוא יכול לחסוך - - -

יעל כהן-פארן: לא מודדים באמת כמה הוא צרך אלא רק את גודל החיבור שלו.

<איתן פרנס: מחייבים אותו לפי גודל החיבור, לא לפי השימוש.

<איתן פרנס: עם מתודולוגיה כזאת, לא נגיע?

יעל כהן-פארן: בסדר.

יעל כהן-פארן: דורון טמיר בבקשה.

<דורון טמיר: אני מסולקס, בניתי 160 מגה וואט של PV כבר בישראל שעובדים ואני עובד בעולם.

<דורון טמיר: אני אגיד לכם מה ההבדל בין ישראל לעולם או מה קורה בעולם.

<דורון טמיר: עושים המון המון PV כי זה נורא זול, ושמים פיקר על כל קילו וואט של PV, שמים בערך קילו וואט של פיקר.

יעל כהן-פארן: על כל קילוואט של PV שמים קילוואט של פיקר?

<דורון טמיר: על כל קילוואט של PV שמים קילוואט של פיקר כגיבוי.

<דורון טמיר: כך מייצרים בעצם סטורג' בעולם.

יעל כהן-פארן: איך זה סטורג'?

יעל כהן-פארן: פיקר זה לא סטורג'.

<דורון טמיר: גיבוי.

<דורון טמיר: זה סוג של - - -

יעל כהן-פארן: זה גיבוי.

יעל כהן-פארן: בדיוק, זה לא סטורג'.

יעל כהן-פארן: שלא נבלבל במונחים, אני חייבת לדייק.

<דורון טמיר: מה שאני אומר, בסוף מחיר של פיקר בעולם זה בין 15 סנט ל-30 סנט, תלוי איפה אתה נמצא בעולם.

<דורון טמיר: גם בישראל, למרות שמדברים על מחירים יותר נמוכים, גם בישראל זה 15 סנט.

<דורון טמיר: זאת אומרת אנחנו מדברים היום שפיקר עולה 52 סנט.

<דורון טמיר: אנחנו עושים פה דיון שלם, אף אחד לא מדבר פה על מחיר לקילוואט ובסוף זה מה שמשנה, המחיר לקילוואט.

<דורון טמיר: אני יזם שעובד עם הטכנולוגיה של ברנמילר.

<דורון טמיר: היום אנחנו יודעים לקחת PV, לעשות את זה בעולם ולהתחרות בפיקרים.

<דורון טמיר: זאת אומרת אני יודע להתחרות, אני יודע להתחרות בפחם, אני יודע לעשות גרעין, אנחנו בעצם יודעים לתת best - - solution, במחיר שהוא יותר טוב מכל טכנולוגיה אחרת.

<דורון טמיר: זה אנחנו יודעים לעשות היום.

<דורון טמיר: לא עוד שנה, לא עוד שנתיים, לא עוד עשר, היום יודעים לעשות.

יעל כהן-פארן: עם הטכנולוגיה של ברנמילר.

יעל כהן-פארן: ו-PV-?

<דורון טמיר: ו-PV, ותרמו ורוח וזה לא משנה מה מקור החשמל.

<דורון טמיר: זה מה שיודעים לעשות היום.

<דורון טמיר: עכשיו צריך להסתכל למציאות בעיניים.

<דורון טמיר: אם רוצים באמת לעשות המון המון פיקרים, סבבה.

<דורון טמיר: אבל אפשר לעשות משהו הרבה יותר יעיל, הרבה יותר נקי, ואני אומר עוד פעם, ברוב המדינות לא מעניין אותם ניקיון.

<דורון טמיר: מה שמעניין אותם זה השורה הסופית.

יעל כהן-פארן: זה המחיר.

<דורון טמיר: והיום אפשר לעשות את זה.

<דורון טמיר: מחירי ה-PV באמת מאוד יורדים, בישראל הם עוד לא ירדו מספיק, אבל היום מדברים בישראל, עוד פעם, דיברת על 1.78 סנט בסעודיה - - -

יעל כהן-פארן: באבו דאבי.

<דורון טמיר: ו-2.4 באבו דאבי, אני אומר עוד פעם, אלה מחירים שהם עוד לא ריאליים, הם מחירים שמיישמים אופציות.

<דורון טמיר: אבל האופציות האלה קורות.

<דורון טמיר: אפשר לראות מה קרה באשלים, גם שם ב-53 סנט היה אופציה.

יעל כהן-פארן: 53 אגורות.

יעל כהן-פארן: זה הכי נמוך בעולם כשהוא זכה והיום זה מחיר פנטסטי.

<דורון טמיר: אני השותף של EDF, הם מאוד שמחים מהפרויקט הזה.

יעל כהן-פארן: שלום לדב חנין שהצטרף אלינו.

דב חנין: שלום וברכה.

<דורון טמיר: מה שאני בא להגיד, המחירים הולכים בסופו של דבר לאזור ה-3 סנט - היום אפשר לעשות, 2 סנט יהיה אפשר לעשות בעוד שנה-שנתיים.

<דורון טמיר: בשילוב של סטורג' שקיים היום ויש המון סוגי סטורג', ברנמילר זה רק סוג אחד אבל יש - - -

דב חנין: 2 סנט למה, פשוט פספסתי?

יעל כהן-פארן: לקילוואט PV, זה בסעודיה ואבו דאבי, זה המכרזים הכי נמוכים שזכו לאחרונה, 2 סנט.

יעל כהן-פארן: 1.78 סנט.

<איתן פרנס: במקסיקו זה המחיר הכי נמוך.

יעל כהן-פארן: אז אני לא מעודכנת, אתם צריכים לעדכן אותי.

יעל כהן-פארן: כל שבוע יש עדכון.

<דורון טמיר: מה שאני בא להגיד, אם אנחנו לוקחים, בסוף התהליכים של לעשות פרויקטים זה פרוסס ארוך.

<דורון טמיר: גם אם היום אנחנו מתחילים לעבוד על פרויקט הוא לא יוקם לפני עוד שלוש או ארבע שנים.

<דורון טמיר: כשאנחנו מסתכלים על עוד שלוש-ארבע שנים אני אומר לכם בצורה מאוד ברורה שילוב של סולאר וסטורג', אנחנו מגיעים לאזור של 7 סנט.

<דורון טמיר: אין היום הרבה טכנולוגיות שיודעות לתת - - - solution של 7 סנט.

<אבי ברנמילר: אולי לסיכום רק עובדות, בקליפורניה כשרוצים לעשות, אסרו בחוק פיקרים וכל חברות החשמל קליפורניה מוציאות היום מכרזים לאגירה.

<אבי ברנמילר: אסרו פיקרים.

<אבי ברנמילר: בחוק.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: דב, הגעת ממש לסיום הדיון.

יעל כהן-פארן: אתה רוצה להגיד משהו?

דב חנין: אני אגיד משהו קצת אופטימי.

יעל כהן-פארן: אופטימיות זה טוב, מי שלא היה בדיון נשאר אופטימי.

דב חנין: אני אספר לכם סיפור.

דב חנין: לפני די הרבה שנים עשיתי פוסט דוקטורט באוקספורד והכרתי שם אדם מאוד מאוד חכם שכותב על סביבה בגארדיאן, ג'ורג' מונביו.

דב חנין: הוא כתב ספר מאוד חשוב על משבר האקלים, ספר שנקרא בשם "היט".

דב חנין: בספר הזה הוא מדבר על אלטרנטיבות והוא נכנס שם לויכוח מאוד קשה עם התנועה הסביבתית ואומר "חברים יקרים, המודלים שלכם, אני בעד אנרגיות מתחדשות" הוא איש סביבה מובהק, הוא אומר "אני בעד אנרגיות מתחדשות רק המחיר לא יאפשר לנו לקדם אנרגיות מתחדשות.

דב חנין: אם אנחנו רוצים להתמודד עם משבר האקלים אין לנו ברירה אלא ללכת בכל הכוח על האופציה הגרעינית".

דב חנין: את זה הוא כתב לפני 14 או 15 שנים והיום המחירים האלה שאתם מספרים לנו מלמדים שאפילו אנשים כל כך חכמים ומבריקים כמו ג'ורג' מונביו יכולים לטעות ביכולות הפתרונות שלנו.

<אבי ברנמילר: בדרום אפריקה אנחנו יותר זולים מאנרגיה גרעינית.

יעל כהן-פארן: את ג'ורג' מונביו אני פגשתי בקופנה

יעל כהן-פארן: אגן בכנס ב-2009 והזמנתי אותו לישראל ואתה יודע מה הוא אמר לי?

יעל כהן-פארן: שהוא לא טס.

יעל כהן-פארן: הוא רק מתנייד ברכבת, אוטו, אז הוא לא טס.

דב חנין: אז הוא התנייד גם ברכבת היום הוא מתנייד רק באופניים.

יעל כהן-פארן: לקופנה

יעל כהן-פארן: אגן הוא הגיע ברכבת.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לסכם את הדיון.

יעל כהן-פארן: קודם כל, לא אמרתי את זה בהתחלה, מנהלת הוועדה העבירה לי את הפתק רק באמצע הדיון.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להגיד שהיום אנחנו מציינים, השבוע ממש, שנתיים לכינונה של הוועדה אז מזל טוב וברכות לוועדה.

יעל כהן-פארן: פספסנו את היום הולדת.

יעל כהן-פארן: קיימנו 18 דיונים בנושאים שונים רבים וחשובים, אז אני מברכת.

יעל כהן-פארן: גם את זה לא ציינתי בתחילת הדיון ואני רוצה לציין זאת, את זוכי פרס ישראל שהוכרזו השבוע, גברת יהודית ומר יהודה ברוניצקי שהקימו מפעל לתפארת מדינת ישראל, את אורמת וזוכים על כך השנה ביום העצמאות בפרס ישראל.

יעל כהן-פארן: אני באמת חושבת שהם איזו שהיא דוגמה ומופת לתעשייה ישראלית של אנרגיה מתחדשת, של ציונות, של חזון, כל מה שאנחנו רוצים שיהיה לנו כאן הרבה יותר ממנו.

יעל כהן-פארן: עכשיו נחזור לדיון וננחת לארץ, גם אורמת כשהוקמה, כן התבססה על טכנולוגיות שהיו אפשריות כאן אבל מהר מאוד עברה לחו"ל ולזכותם ייאמר שהם לא העבירו את המפעל לקליפורניה למרות ששם גם הם בנו, קליפורניה, נבאדה, אני הייתי במפעל שלהם בנבאדה, עשיתי סיור עם הבן שלהם יורם ברוניצקי לפני כמה שנים, וממש הם לא העבירו את המפעל לחו"ל.

יעל כהן-פארן: הם השאירו אותו כאן, את כל הייצור, את כל העובדים, ושלחו את המוצרים, את המכונות לחו"ל.

יעל כהן-פארן: הלוואי שהיינו היום במצב הזה.

יעל כהן-פארן: כל הרעיונות שעלו כאן וכל הרעיונות הנוספים הרבים והטכנולוגיות החדשות שבדרך שצריכות ויכולות לקבל כאן boost מאוד רציני מהמדינה כדי שיפותחו כאן, כדי שנישאר להיות חזית הטכנולוגיה של העולם, כמו שאורמת הייתה כשהוקמה בשנות ה-60, ה-70, אנחנו רוצים שהם ייושמו כאן וייוצאו לחו"ל ויישארו כאן החברות האלה, וגם על הדברים האלה הוועדה שוקדת ועובדת.

יעל כהן-פארן: העניין של אגירת אנרגיה שעלה כאן היום לדיון פתח מבחינתי הרבה נושאים אחרים.

יעל כהן-פארן: אתם ראיתם כמה אנחנו מוכנים לשלם על הפיק ועל איך אנחנו לא מתנהלים מספיק נכון בכל החשיבה על הורדת הפיק ולא רק להקים פיקריות אלא להוריד את הפיק, לנהל את הביקוש, להביא אגירה לבית הלקוח.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שיש המון מה לעשות.

יעל כהן-פארן: רשות החשמל ומשרד האנרגיה נדרשים לאיזה שהוא שינוי דיסקט לחשוב אחרת.

יעל כהן-פארן: הם הצליחו לעשות את זה בסולארי, לקח להם שנים לזוז קדימה בסולארי, וסוף סוף הם שם והם זזים ואני מקווה מאוד מהר, אני נותנת את ברכת הדרך לכל המכרזים החדשים שיוצאים עכשיו ואני ממש מחזיקה אצבעות כל יום שאנחנו נגיע ל-10% אנרגיה סולארית.

יעל כהן-פארן: אני קצת סקפטית אבל אני מחזיקה אצבעות עדיין, אבל אני חושבת שצריך לחשוב הרבה יותר בגדול, הרבה יותר קדימה, איך הופכים את מדינת ישראל למופת לעולם.

יעל כהן-פארן: אנחנו יכולים להיות שם.

יעל כהן-פארן: בניהול אנרגיה, באגירת אנרגיה, בפיתוח אנרגיות חדשות מתחדשות ונקיות, ובמקום זה אנחנו קצת מסתכלים קודם מה קורה בחוץ ואז זזים, וזה לא נכון לנו.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לזוז הרבה יותר מהר, אנחנו מדינה קטנה.

יעל כהן-פארן: ההחלטות יכולות להתקבל כאן בכיוונים הנכונים והרבה יותר מהר ואנחנו כאן בכנסת כדי לעקוב ולראות ולוודא שהדברים יתקדמו ומתקדמים.

יעל כהן-פארן: אני מודה לכולכם ולכל המשתתפים בדיון החשוב הזה, דב רביב, התכנית שהצגת, אחת הבעיות שיש להרבה מקבלי החלטות במדינת ישראל זה להסתכל על הדבר הזה ברמה לאומית ולראות איך אנחנו מתקדמים לשם.

יעל כהן-פארן: הם היום ואני אומרת את זה בצער, לא בציניות, הם היום מסתכלים על איך הכל רק השוק הפרטי ינהל כמה שפחות ניהול של המדינה, המדינה רק תבוא מלמעלה עם איזו שהיא רגולציה כוללת והתכנית שאתה מציע כאן דורשת התערבות מדינתית שהיא מנוגדת לחלוטין לצערי לתפיסות שעומדות היום בבסיס הניהול של המשק.

יעל כהן-פארן: בשביל זה אנחנו כאן, כדי לקדם את הדברים ולשנות את התפיסה כי אנחנו צריכים עצמאות אנרגטית אמתית ועצמאות אנרגטית אמתית לישראל תהיה רק מאנרגיה סולארית בשילוב עם אגירה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה לכם ויום טוב וחופשת פסח שמחה לכולם.