ועדת המשנה לשירותי כבאות והצלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 25, 2018-03-21 12:00

נאוה בוקר: צהרים טובים לכולם.

נאוה בוקר: אני פותחת את הדיון בוועדת המשנה לכבאות והצלה.

נאוה בוקר: הדיון יעסוק היום בנושא בחינת הליכי גיוס של לוחמי האש לרשות הארצית לכבאות והצלה.

נאוה בוקר: מאז הדיון הקודם קיבלנו אצלי בלשכה כל כך הרבה פניות, כמות כזאת אדירה של פניות, שפשוט לא יכולתי שלא לקבוע דיון המשך, ואני באמת מודה לכולכם שהגעתם לכאן היום.

נאוה בוקר: אומנם הכנסת בפגרה, אבל הדיונים בוועדת המשנה נמשכים כרגיל.

נאוה בוקר: אני אתן הקדמה קטנה לנושא לשמו הגענו לכאן היום.

נאוה בוקר: ב-1977, ממשלת הליכוד בזמנו בראשות מנחם בגין קיבלה ירושה מהממשלה הקודמת.

נאוה בוקר: הירושה הזאת באמת בין היתר כללה כלכלה פרימיטיבית, מגזר ציבורי מנופח, ביורוקרטיה אינסופית וכמובן היעדר שקיפות טוטלי.

נאוה בוקר: בעשרות השנים האחרונות הממשלות שלנו נאבקות בתופעה הזאת, ויש הרבה קונפליקטים באמת עם אנשי הממסד הישן, גם עם ארגוני עובדים, ויש גם התנגדות טבעית של כל ארגון לרפורמות, לחדשנות.

נאוה בוקר: אני מאמינה שכולכם רואים את ההישגים גם בשטח – אם זה בכלכלה, אם זה ברמת החיים שעולה משנה לשנה – אבל רק תופעה אחת לצערי אנחנו לא מצליחים למגר, והיא היעדר השקיפות.

נאוה בוקר: והנושא הזה שאנחנו דנים בו היום זו דוגמה קלסית להיעדר שקיפות, ואני רוצה באמת להיות פה ברורה וחד-משמעית.

נאוה בוקר: אני חושבת שמכרז שאין בו שקיפות מלאה זה מכרז שהוא לא לגיטימי, לא רק חוקית אלא גם מוסרית.

נאוה בוקר: וכשאני ניסיתי להבין באמת איפה נמצאת הבעיה אז הגעתי פעם אחר פעם לאותה תוצאה.

נאוה בוקר: בכל הפניות, בלי יוצא מן הכלל, הגענו לאותו מבוי סתום, והוא נציבות שירות המדינה, לצערנו הרב.

נאוה בוקר: ואם אתם זוכרים, רק לפני כשנה ישבו נציגים מטעם נציבות שירות המדינה אצלי והבטיחו, הם הבטיחו ככה ואני אקריא לכם: שכל ההליך יתבצע במערכת ממוחשבת, שכל התנאים למכרז יהיו נגישים לציבור, שהמתגייסים יוכלו לעקוב שלב אחרי שלב מה מצבם, ואם הם נכשלו, יקבלו תשובה מפורטת מדוע ובאיזה שלב הם כשלו.

נאוה בוקר: אז אתם יודעים, לפי הפניות שאני מקבלת, הדבר היחידי שבוצע זה רק להעביר את הליך הגיוס למערכת ממחושבת.

נאוה בוקר: שום דבר אחר מכל מה שהובטח, כנראה לא בוצע.

נאוה בוקר: אז זה מביא אותנו למסקנה שבמציאות, המצב שונה לחלוטין, ויתרה מכך, הוא גם הפוך ממה שהיה אמור להיות עד כה.

נאוה בוקר: קו החתך, שזה תנאי שחייב להיות מפורסם לפני הגיוס, לא פורסם; תנאי המכרז לא היו ידועים לציבור; המתגייסים שנדחו לא יודעים למה הם נדחו, וכתוצאה מכך הם לא יודעים אם יש צורך בערעור, גם איש לא יודע מה הציון שדרוש כדי לעבור בכלל.

נאוה בוקר: מישהו עם ציון נמוך עובר, ומועמד אחר עם ציון גבוה, נכשל.

נאוה בוקר: הדברים האלה לא ברורים, לחלוטין לא ברורים.

נאוה בוקר: אז אם כך פני הדברים אחרי שנתיים של הכנה – וזה הזמן המדויק שהיה אגב בין הגיוסים – אז אני חושבת שזאת תוצאה גרועה, תוצאה גרועה על חשבון משלם המסים.

נאוה בוקר: ואני מבקשת מכם, רבותיי, הדיון היום חייב להיות אפקטיבי.

נאוה בוקר: אנחנו חייבים להתמקד, להבין איפה בדיוק הבעיה, ופשוט להגיע לידי פתרון כי לא ייתכן שבשנת 2018 במדינת ישראל, מאות אנשים יוצאים למכרז בתחושה וגם חשש שמשהו שם לא היה תקין או לא כחוק, אני אפילו לא יודעת איך להגדיר את זה.

נאוה בוקר: אני חושבת שזה פוגע במועמדים, פוגע באזרחים שלנו ובאמון שיש להם במוסדות המדינה שלנו.

נאוה בוקר: אנחנו נתחיל בסקירה קצרה.

נאוה בוקר: נציבות שירות המדינה, תני לנו סקירה קצרה, אחרי זה נשמע את המועמדים, בעקבות הפניות שלהם, ממש חלק קטן מאוד מהפניות שקיבלתי נמצאים פה.

נאוה בוקר: נשמע אותם, נשמע את נציג הנציבות, ארגון העובדים, ונתקדם.

נאוה בוקר: אני מקווה שבאמת נסיים את הדיון הזה עם איזושהי תוצאה.

נאוה בוקר: אני אשמח, גברתי, אם תציגי את שמך ואת תפקידך.

נאוה בוקר: תודה.

<סיגל שקולניק: סיגל שקולניק, מנהלת את תחום האבחון באגף הבחינות והמכרזים בנציבות.

<סיגל שקולניק: המצגת שהוכנה, הוכנה על-ידי רשות הכבאות, ואם באמת רוצים איזשהו פתיח ליישור קו אז אולי עדיף שנראה את המצגת שלהם ואחר כך אני אענה לכל הדברים שאמרת.

נאוה בוקר: זה בסדר גמור מבחינתי.

נאוה בוקר: טפסר שיקו בר דב, קודם כול לפני שאתה מתחיל לדבר, מגיע לך ברכות על התפקיד החדש כמפקד מחוז איו"ש, אז שאפו ושיהיה בהצלחה רבה בהמשך הדרך.

<טפסר שיקו בר דב: תודה רבה.

נאוה בוקר: עדיין, היום אתה כאן בתפקידך כראש אגף מינהל ומשאבי אנוש.

נאוה בוקר: בבקשה.

<טפסר שיקו בר דב: את המכרז הזה אנחנו תכננו הרבה זמן ואנחנו נציג מה הקריטריונים לתהליך יום ההתאמה.

<טפסר שיקו בר דב: התהליך מורכב בעצם משלושה שלבים עיקריים.

<טפסר שיקו בר דב: שלב ראשון היה יום הגיבוש, שעשינו את כל התהליכים של כושר, עבודת צוות, כל התהליכים הראשוניים; השלב השני היה מכון ההשמה; ושלב שלישי זה ועדות הבוחנים.

<אילנה פינטו: מה עם ועדות בריאות?

<טפסר שיקו בר דב: בין לבין יש ועדות בריאות.

<טפסר שיקו בר דב: את צודקת מאה אחוז.

<עדי שחר כהן: במקביל.

<טפסר שיקו בר דב: במקביל, הם עושים ועדות בריאות.

<טפסר שיקו בר דב: אנחנו בוחנים במכון ההשמה שלושה תחומים עיקריים, שהם נגזרו מתפקידו ומעיסוקו של לוחם האש, שהוא יידרש להם בעתיד – נושא של אישיות, דגש על היבטים של חוסן נפשי, בגרות, בשלות, יכולת תפקוד ועבודה בתנאי לחץ, יכולת הכלת עמימות.

<טפסר שיקו בר דב: כל לוחם אש שמגיע לאירוע – האנשים המקצועיים יודעים את זה – הוא מגיע למצב עמום, הוא לא יודע איך העסק מתפתח והוא צריך לעבור את התהליכים האלה, לקבל החלטות בלחץ.

<טפסר שיקו בר דב: כל הנושא של ביצוע תעסוקתי, מוטיבציה של המועמדים לתפקיד, סגנון העבודה שלהם, שאיפות תעסוקתיות.

<טפסר שיקו בר דב: הנושא השלישי הוא נושא שהוא מאוד מאוד חשוב לנו, זה כל הנושא הקוגניטיבי, זאת אומרת אנחנו לא מחפשים רק לוחם אש שיהיה חזק, בריון, רץ מהר, אלא חשוב שיהיה לו גם בראש שכל כי הוא צריך לתכנן את האוויר שלו, את האמצעים, כל היכולת לראות אירוע, להסיק מסקנות ולקבל החלטות, לאלתר, תושייה, כל התהליכים האלה.

<טפסר שיקו בר דב: מכוני ההשמה, יש להם את המבחנים המקצועיים שמאפשרים להם את התהליך.

<טפסר שיקו בר דב: אם בגיוס הקודם עשינו תהליך ראשון שהיה תהליך של סימולציה, ואז מי שלא עובר את הסימולציה היינו מנפים את האנשים, הפעם לא עשינו את זה.

<טפסר שיקו בר דב: אמרנו, בן אדם בא ליום גיבוש, עושה יום מלא, עובר את כל התהליכים, זה מציג בעצם מה התהליכים שהוא עושה.

<טפסר שיקו בר דב: בודקים אותו בחשיבה כמותית, בודקים איך הוא יודע לעשות חשבון, לתכנן את הדברים, כמה מים יש לו לעשות את כל התהליכים האלה, עוצמות, לחצים, כל הדברים האלה.

<טפסר שיקו בר דב: ברגע שהוא ידע לחשב את הכמויות, כשהוא בא לקורסים הוא יוכל ללמוד את הטכניקות.

<טפסר שיקו בר דב: בודקים אותו בצד הטכני, כל התהליכים הטכניים שהוא נדרש מבחינת פעילות.

<טפסר שיקו בר דב: יכולת למידה – אנשים שבאים, רובם לא היו כבאים.

<טפסר שיקו בר דב: חלקם באים מחיל האוויר והיו כבאים אבל רובם באים כלוחמים או בתפקידים כאלה, אז לראות איך הם יכולים ללמוד דברים חדשים, להסיק, ללמוד, להתפתח.

<טפסר שיקו בר דב: וכמובן, חשיבות של כשירות, חשיבה וידע, כאשר לכל דבר כזה נתנו תנאי סף וציונים.

<טפסר שיקו בר דב: לדוגמה, ציון הסף לחשיבה כמותית הוא ציון 4 מ-9, ולהעדפה מתקנת, מי שזכאי לה על-פי החוקים, הורדנו את זה ל-3.

<טפסר שיקו בר דב: ככה קבענו את כל הקריטריונים, הם מופיעים כאן.

<טפסר שיקו בר דב: אלה הקריטריונים שקבענו, ואז, כאשר עשינו את כל הציונים האלה – מופיעים כאן כל התהליכים האלה - - -

<אילנה פינטו: מתי קבעתם?

<טפסר שיקו בר דב: כל התהליכים התבצעו לפני, זאת אומרת עשינו עבודה, יש לנו חוברת מוכנה עם כל הכללים האלה קיימים, אושרו על-ידי נציבות שירות המדינה לפני שיצאנו למכרז, וזה מה שעבר למכוני ההשמה.

<טפסר שיקו בר דב: כל הכללים האלה מופיעים בחוברת שלנו, מוסדרים.

<טפסר שיקו בר דב: ואני שם פה דגש – שום ציון לא עלה, רק הורדנו – שיהיה ברור.

<גבי גניש: שיקו, כל מה שאתה אומר זה חוץ מתנאי הסף שדובר במכרז.

<טפסר שיקו בר דב: כן.

נאוה בוקר: חברים, אל תפריעו לו.

<גבי גניש: זה לא עלה בכלל.

<קריאה: בגרות.

<טפסר שיקו בר דב: בגרות לא.

<טפסר שיקו בר דב: לגבי בגרות, שקלנו בתחילת הדרך להגדיר את זה כתנאי סף.

<טפסר שיקו בר דב: לפני שיצאנו החלטנו שזה יהיה העדפה, נתנו לזה רק שלוש נקודות בכניסה, אבל כל מי שעם בגרות – ואמרתי את זה גם בישיבה הקודמת – גם כל מי שעבר זה חצי-חצי.

<טפסר שיקו בר דב: לאלמנט של הבגרות לא הייתה פה שום משמעות שעל-פיה דחינו מישהו.

<גבי גניש: זאת אומרת שלא היה תנאי סף לקבלה.

<טפסר שיקו בר דב: זו רק הייתה העדפה, לא היה תנאי סף.

<עדי שחר כהן: לא בשלב הזה.

<גבי גניש: אוקיי.

<גבי גניש: העדפה זה משהו אחר ותנאי סף זה משהו אחר.

<אבי אנקורי: שיקו, בטבלה האחרונה שקמה, משום מה שם יש כל מיני דברים שכן מעידים על בגרות או לא בגרות.

<אבי אנקורי: אבל עוד דבר, באותו יום בעיר הבה"דים, גם בפרסום שיצא לאזרחים בתקשורת, אף אחד לא רשם – לא לחיוב ולא לשלילה – שאם אני עובר את היום הזה, זה לא אומר שאני ממשיך הלאה.

נאוה בוקר: למי שלא יודע, אבי אנקורי, יושב-ראש ארגון הכבאים.

נאוה בוקר: אני מבקשת שכל אחד יציג את שמו ותפקידו.

נאוה בוקר: מה שמך?

<עדי שחר כהן: עדי כהן שחר, אני בניתי את תהליך המיון, מאר"א יועצים.

<עדי שחר כהן: חברת אר"א יועצים זאת חברת ייעוץ פרטית.

נאוה בוקר: ניסיתי להבין.

נאוה בוקר: זו חברה פרטית?

<עדי שחר כהן: זו חברה פרטית ואני בניתי את הליך המיון, את זה ואת זה של 2015.

נאוה בוקר: אז הנו-נו-נו מגיע לכם.

<טפסר שיקו בר דב: לא מגיע להם כלום.

<טפסר שיקו בר דב: אני רוצה להגיד.

<טפסר שיקו בר דב: עדי עובדת בחברה, מנכ"ל החברה הוא ד"ר איל אפרתי, מי שהיה ראש ממד"ה בצה"ל, זאת אומרת לקחנו חברה שמתמחה וזו המומחיות שלה.

<אילנה פינטו: גם חברה יכולה לטעות ולעשות הליכים לא תקניים ולעשות עוול.

<אילנה פינטו: זה לא אומר שאם היא חברה, היא מומחית, היא יכולה להיות - - -

נאוה בוקר: סליחה, גברתי, אנחנו נאפשר לך לומר את דברייך.

נאוה בוקר: תני לו לסיים.

נאוה בוקר: בואו ניתן לו להשלים את דבריו.

<עדי שחר כהן: בואו נתייחס מקצועית.

<עדי שחר כהן: מה שפורסם בתקשורת, באתר 102, זה כל סיפי המשנה למכרז, סיפי המשנה לשלב הסינון והגיבוש – זה זמני ריצה, מתח, מקבילים, פסילות בתחנות פרט, גם בהיבטי רוח, פקטורים – כל הדברים האלה פורסמו באתר.

<עדי שחר כהן: אלה השלבים הפיזיים של הסינון והגיבוש.

<עדי שחר כהן: כמו שפורסם במודעה, נוּסח – תינתן עדיפות לבעלי תעודת בגרות, וכפי שסיכמנו בדיונים המקדימים בנציבות, מועמד שהיה בעל תעודת בגרות מלאה קיבל שלוש נקודות תוספת בציון המשוקלל בשלב הגיבוש בלבד.

<עדי שחר כהן: זה אומר שמרגע שעברנו את שלב הגיבוש והסינון - -

<טפסר שיקו בר דב: נגמר.

<טפסר שיקו בר דב: לא אפקטיבי.

<עדי שחר כהן: - - לא חוּשב יותר שום דבר בהיבטי בגרות, וזו הייתה ההסכמה.

<עדי שחר כהן: היה דיון עם הוועד בין שלוש נקודות לחמש נקודות, החלטנו שלוש נקודות ובזאת נסתיים.

<עדי שחר כהן: עכשיו אנחנו בעצם ב-Drilldown לשלב של מכוני המיון.

<אבי אנקורי: לא.

<אבי אנקורי: באותו היום הראשון, עברו הרי 800 או 1,000.

<עדי שחר כהן: עברו 834 אנשים.

<אבי אנקורי: אבל בפועל, כמה הגיעו לזה?

<אבי אנקורי: 500.

<אבי אנקורי: איך התאדו 300?

<עדי שחר כהן: קודם כול, לא התאדו – וזה הדיון הקודם.

<עדי שחר כהן: כמו שנוסח ואושר מלכתחילה, בעלי ההישגים הגבוהים הם אלה שעברו.

<עדי שחר כהן: מתוקף זה שבסוף, המשפך הזה צריך להצטמצם, לכן בעלי ההישגים הגבוהים הם אלה שעברו.

<אבי אנקורי: אף אחד לא ידע על זה.

<עדי שחר כהן: זה פורסם.

<עדי שחר כהן: זה פורסם.

<אילנה פינטו: לא, סליחה.

<אילנה פינטו: פורסם – כל מי שיעבור - - -

<טפסר שיקו בר דב: סליחה, אני יכול לדעת מי את?

נאוה בוקר: חברים, בואו נתרכז בדיון הזה.

<קריאות: - - -

נאוה בוקר: עורכת הדין אילנה, אני מבקשת.

<אילנה פינטו: אני לא עורכת דין.

<אילנה פינטו: אני יושבת-ראש נעמ"ת במרחב עמקים, אבל אני מייצגת פה את האחיין שלי שלא יכל להגיע לפה ומייצגת עוד הרבה - - -

נאוה בוקר: אילנה, אנחנו נאפשר לך לדבר בעוד מספר דקות.

<עדי שחר כהן: אנחנו רק נסביר את קו החתך הרלוונטי לשלב מכוני המיון.

<עדי שחר כהן: בשלב מכוני המיון – אם תסתכלו על הטבלה שנמצאת בצד, בעמוד השלישי - אלו הפרמטרים שקבענו, הפרמטרים שעל בסיסם בנינו את יום המיון.

<עדי שחר כהן: יום המיון נבנה באופן מותאם, פותח, תרגילים מותאמים, הכול פותח מאל"ף ועד תי"ו, ובעצם כהפקת לקחים מפעם קודמת לא סיננו אף אחד במהלכו.

<עדי שחר כהן: כל מי שנשלח מטעם הרשות, גם חזר.

<עדי שחר כהן: פה הוערכו מגוון של כלים – סימולציות, ראיונות, מבחני מצב, מבחנים אישיים, מבחני אישיות שונים ומשונים – ואל מול זה בעצם השתקלל ציון שהוא ציון משוקלל.

<עדי שחר כהן: על בסיס ציון משוקלל כזה נקבע קו חתך.

<עדי שחר כהן: אני חוזרת אתכם רגע אחורה.

<עדי שחר כהן: לחלק מאלה נעשו גם מבחנים שהם מבחנים קוגניטיביים.

<עדי שחר כהן: מתוך כל מכלול המבחנים הקוגניטיביים, אל מול צורכי התפקיד בפועל, נקבעו טרום הליך המיון סיפי משנה ספציפיים – לחשיבה כמותית, להבנה טכנית, ליכולות למידה ולאשכול שנקרא כישורי חשיבה וידע – במסגרתם בעצם אמרנו שיש צורכי תפקיד רלוונטיים שבלעדיהם – ואני אגיד, כהפקת לקחים מההכשרה הקודמת, אני מזכירה שב-2015 התקבלו לא מעט מועמדים שלא עמדו בתנאי ההכשרה, שלא הצליחו לחשב אחוזים, שלא הצליחו לחשב נפחי חמצן וכו' וכו' – ואז גם כתבנו בהפקת הלקחים של 2015 בצורה מפורשת שנדרשת קביעת סיפי משנה קוגניטיביים למעבר.

<עדי שחר כהן: אלו אותם סיפי משנה שאושרו טרום הליך המכרז.

<עדי שחר כהן: אני מסכימה שהם אולי לא פורסמו לציבור כי הם היו רזולוציה מאוד מאוד מינורית, יכול להיות שבהפקת הלקחים של עכשיו צריך גם לפרסם אותם.

<עדי שחר כהן: כל סיפי המשנה האלה אושרו מלכתחילה עם נציבות שירות המדינה.

נאוה בוקר: אוקיי.

<עדי שחר כהן: משפט אחרון, ברשותך.

<עדי שחר כהן: ואז בעצם הגענו לציון המשוקלל.

<עדי שחר כהן: נקבע ציון סף משוקלל למעבר שהוא 4, שזו בעצם נוסחה שמשקללת על-פי המשקולות האלה את כל הטבלה שנמצאת משמאל.

<חנן ביטון: זה כולל ההשמה?

<עדי שחר כהן: זה לא קשור.

<עדי שחר כהן: זה רק מכוני המיון, זה רק ההשמה.

<עדי שחר כהן: ובעצם, מה שקרה, ברגע שמיפינו את סיפי המשנה של המועמדים לא היה צריך לקבוע קו חתך נוסף.

<עדי שחר כהן: לא היינו צריכים לסנן עוד אנשים.

<עדי שחר כהן: רק המועמדים שלא עמדו בסיפי המשנה הם אלה שלא המשיכו, אבל כל מי שעמד בסיפי המשנה – ובלי שום קשר למה הציון שלו בפועל; אם הוא קיבל 5.2 אחר כך או 5.8 – בעצם המשיך לשלב של ועדת המראיינים.

<עדי שחר כהן: סיפי המשנה, יכול להיות שיש פה מועמדים עם ציון משוקלל הרבה יותר גבוה מחבריהם, אבל הם לא עמדו בסיפי המשנה הספציפיים.

<ד"ר לואי זרייק: מה, זה סוד כמוס?

<אילנה פינטו: מה זה אומר?

<קריאות: - - -

<אילנה פינטו: אז איפה האישיות?

<אילנה פינטו: איפה מצבי לחץ?

נאוה בוקר: חברים.

נאוה בוקר: תסלחי לי שאני אעצור אותך כאן.

נאוה בוקר: בואו נעשה הפסקה, נשמע את המתלוננים כי יש להם המון שאלות וטענות.

נאוה בוקר: אני אתחיל עם גל משה, נמשיך לחברים מהצד השני.

נאוה בוקר: תציג את המקרה שלך.

<גל משה: שלום לכולם.

<גל משה: אני גל משה מאשדוד, התמודדתי למכרז.

<גל משה: יש לציין שעברתי את הגיבוש בצורה טובה, לא הייתה לי פסילה אחת.

<גל משה: הגעתי למכון השמה, המכון השמה עבר לי בצורה חלקה, קיבלתי ציון של 4.79, ואני מכיר גם אנשים שקיבלו ציון נמוך יותר, ועברו, ואני לא עברתי.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: אז הוא לא עבר - - -

<עדי שחר כהן: אחד מסיפי המשנה.

<קריאות: - - -

נאוה בוקר: אילנה, אני רואה שקשה לך מאוד להתאפק.

נאוה בוקר: תציגי את עצמך בבקשה.

<אילנה פינטו: אילנה פינטו, אני יושבת-ראש נעמ"ת, מרחב עמקים, אבל אני פה מייצגת אחיין שלי עם ציון גבוה ועוד הרבה שהגיעו אלינו.

<אילנה פינטו: איך זה ייתכן – אני מתחברת לבחור – פה יש ציונים של 6 וציונים גבוהים יותר.

<אילנה פינטו: איך זה ש-4.2 עבר, ואמר כבודו שהיו פה פרמטרים של מצבי לחץ, מצבי אישיות, אז הפרמטרים האלה היו צריכים להיות נמוכים מאוד כדי לא לעבור.

<אילנה פינטו: אז הם עברו את הטכני ב-3, ב-4, הם עברו את החשיבתי והם עברו את הכמותי, ואז היה להם 4.2 – עברו, אבל מה קורה לשאר הפרמטרים?

<אילנה פינטו: יושב פה בחור, חנן, 13 שנה מתנדב בכבאות, שריפת אסון הכרמל – לחלץ גופות - -

נאוה בוקר: נכון.

<אילנה פינטו: - - במבצע צוק איתן – לא מסתכלים לגופו של עניין.

<אילנה פינטו: אחיין שלי, כבאי שלוש שנים בצה"ל, עם תעודות הכשרה, עבר, וביחידת כיבוי והצלה במילואים, איפה אתם מסתכלים?

<אילנה פינטו: ובאישיות גבוה וצוות והערכה פסיכולוגית.

<אילנה פינטו: אז מה, טכנית הוא 6, אז בכמותית בגלל קשב וריכוז שיש לו 3 ולא 4, הוא נפסל, בגלל פרמטר אחד?

<אילנה פינטו: איפה קו החתך שאמרתם שתקבעו אותו, לאורך כל הדרך – אם לא תעברו את קו החתך - הודעתם לנו לפני?

<אילנה פינטו: טעות טכנית פתאום באיזה טבלה מסוימת.

<אילנה פינטו: קיימת טעות טכנית, דקה לפני מקבלים מהנציבות את כל הפרמטרים של אדם מילוא, מה שידענו עוד לפני, ושעה אחרי מוועדת מכרזים – בשל תקלה טכנית אנחנו מתנצלים ומודיעים לכם, הכול בעל-פה, כי לא נוכל לקבוע קו חתך.

<אילנה פינטו: קו החתך הינו 00 וזה הכול.

<אילנה פינטו: וזה לא בשקיפות.

<אילנה פינטו: אני קודם כול מצטרפת לכל מה שנאוה אמרה כי היא הגדירה בגדול את הכול, ואני פה גם אתן ללואי לדבר ולשאול את השאלות כי זה מקומם.

<אילנה פינטו: פה נעשה חוסר שקיפות.

<אילנה פינטו: במכרז הקודם לפני שנתיים שהוא ניגש, סימולציה חברתית, הוא קם והלך, הוציאו מתוך 12 לנפות.

<אילנה פינטו: אני גם מוציאה לאדם מילוא ולמכונים אחרים, יש לי פרמטרים וקריטריונים.

<עדי שחר כהן: לא ניפינו.

<עדי שחר כהן: זה חלק מהפקת הלקחים בין 2015 ל-2017, אף מועמד לא נופה.

<עדי שחר כהן: הדבר היחידי, בסטנדרטיזציה מוחלטת בין המועמדים – וכן, זה נכון, באמת לא הסתכלנו אישית על מועמד כי מה שקיבלנו זה קובץ אקסל אחד עם כל נתוני המועמדים, וכל מה שבדקנו זה מי לא עומד בסיפי המשנה.

<קריאה: את אמרת ציון סופי 4.

נאוה בוקר: סליחה, אני רוצה להקריא לך משהו שנשלח אליי עכשיו, מכתב שקיבל מועמד למשרה של כבאי:

נאוה בוקר: להלן תוצאות מיונך עבור שלב א', אבחון אישיותי התנהגותי למכרז שבנדון.

נאוה בוקר: ציונך הסופי לשלב מיון זה הוא 5.39, וקו החתך למעבר לשלב המיון הבא הוא 0.00.

<עדי שחר כהן: זו הודעה של המרכב"ה.

נאוה בוקר: מה זה צריך להיות?

<סיגל שקולניק: זאת הודעה של מרכב"ה ואפשר להסביר את זה.

<סיגל שקולניק: זה לא תקלה טכנית כי אין פה תקלה.

<אילנה פינטו: אתם רשמתם את זה.

<סיגל שקולניק: יש פה איזשהו קושי במערכת ה-SAP של מרכב"ה.

<סיגל שקולניק: כאשר מדובר על מספר סיפי משנה אין במרכב"ה מקום שאתה יכול להזין יותר מסף משנה אחד.

<ד"ר לואי זרייק: אז תכתבו: טרם נקבע.

<סיגל שקולניק: ולכן, בהחלטה מושכלת בינינו החלטנו שבשלב הזה אנחנו לא בודקים סף משנה - - -

<אילנה פינטו: מושכלת בינינו.

נאוה בוקר: לא הבנתי.

<סיגל שקולניק: אני אנסה להסביר שוב.

<סיגל שקולניק: אני מרגישה שאני לא ברורה, אז אני אסביר.

<סיגל שקולניק: במכרזים רגילים בדרך כלל קובעים קו חתך ואז מי שמעל קו החתך – עובר, ומי שמתחת – לא עובר.

<סיגל שקולניק: המכרז הזה לא היה מכרז רגיל, במכרז הזה לא קבעו קו חתך אחד אלא ארבעה קווי חתך שונים.

<סיגל שקולניק: ב-SAP, במרכב"ה, לא ניתן טכנית להזין ארבעה קווי חתך, ולכן לא הוזן בכלל קו חתך, וכל המועמדים שלא עברו קיבלו ממרכז השירות שלנו הודעה מסודרת על ארבעת סיפי המשנה כדי שכל אחד יוכל להסתכל בציונים שהוא קיבל – שאפרופו, נמסרו בצורה שקופה לחלוטין לכולם – וכל אחד יוכל להבין מהמכתב מדוע הוא לא עבר.

<סיגל שקולניק: כלומר, אם היה לו ביכולת למידה 5, אז הוא מבין שאת הסף הזה הוא עבר.

נאוה בוקר: אין בעיה, אבל תגידו מה קו החתך הכללי.

נאוה בוקר: לא הבנתי.

<סיגל שקולניק: לא היה קו חתך כללי.

<עדי שחר כהן: במכרז מעבר אין קו חתך כללי.

<אילנה פינטו: אז למה יצא המכרז?

<קריאות: - - -

<חנן ביטון: למה אתם רושמים טרם נקבע?

נאוה בוקר: למה אין קו חתך בכל פרמטר?

<סיגל שקולניק: יש קו חתך בארבעה סיפי משנה - - -

<אילנה פינטו: כי אתם קבעתם, כרגע אמרתם, החלטתם - - -

<חנן ביטון: אתם רשמתם: טרם נקבע קו חתך.

<חנן ביטון: עדיף שלא תרשמו.

<אבי אנקורי: יש קו חתך ואז נולדה הטבלה.

נאוה בוקר: אני לא מצליחה ככה.

נאוה בוקר: אני באמת לא מבינה למה אין לכל סף משנה קו חתך.

<סיגל שקולניק: יש לארבעה - - -

נאוה בוקר: אתה מבין את זה?

<אבי אנקורי: אני אגיד לך מה אני מבין.

<אבי אנקורי: אני מבין שזה שהיה צריך להגיע לכאן.

<אבי אנקורי: רוני הרוש, שליווה את כל התהליך, משום מה קיבל הנחיות שהן לא נכונות, לא להגיע – לשכת שר, לא שר, הוא מתכתב איתי, אמרו לו לחזור.

<אבי אנקורי: אם הוא היה מדבר איתי בטלפון, זה לא היה קורה והוא היה מגיע לכאן כמו אורן אושרי.

<אילנה פינטו: חמור ביותר.

<אבי אנקורי: אורן אושרי גם קיבל כביכול הנחיה מלשכת השר לא להגיע, ואין חיה כזאת.

<אבי אנקורי: ורוני הרוש, שהכי בקי בנתונים, הוא לא הצליח לתפוס אותי, חזר לתחנה.

<אבי אנקורי: אז קודם כול, אני יודע על דבר אחד.

<אבי אנקורי: שהיה קו חתך, ואז משום מה נולדה - - -

<סיגל שקולניק: לא היה קו חתך.

<אבי אנקורי: תני לי רגע, אני יודע לדבר.

<אבי אנקורי: נולדה איזה טבלה מדוברת, עם ארבעה או חמישה סעיפים, ולא ידענו על הטבלה, ורוני דיבר אתכם, אמר לכם – הטבלה הזאת, לא ידענו עליה.

<עדי שחר כהן: רוני שאל אותי האם נקבע מראש - -

<אבי אנקורי: אף אחד לא ראה אותם.

<עדי שחר כהן: - - וזה כמובן נקבע מראש ואושר בנוהל.

<אבי אנקורי: אנחנו ראינו?

<אבי אנקורי: הארגון ראה אותם?

<אבי אנקורי: לא.

<עדי שחר כהן: אני אחזור.

<עדי שחר כהן: כשהתחלנו את תהליך המיון הזה הצגנו לכולם את הפקת הלקחים של 2015.

<אבי אנקורי: כמה גיוסים היו בשש שנים - - -

<עדי שחר כהן: אני מדברת על השניים האחרונים.

<אבי אנקורי: כמה היו?

<אבי אנקורי: מאות כבאים התגייסו, אף פעם לא הגענו למקום הזה.

<עדי שחר כהן: בהפקת הלקחים של 2015 כולנו ישבנו בחדר ודיברנו על זה שצריך לקבוע סיפי משנה כי אנשים לא מצליחים לעבור את ההכשרה.

<עדי שחר כהן: נקבעו סיפי משנה.

<עדי שחר כהן: אני מסכימה שאולי רוני לא ראה את נוהל הגיוס המלא, הוא ישב איתנו בכל השלבים של קביעת הסינון והגיבוש, וגם זה לא הוסתר מאף אחד.

<עדי שחר כהן: זה אושר בנוהל שלם אל מול נציבות שירות המדינה.

<אילנה פינטו: הוסתר מאיתנו.

<עדי שחר כהן: סליחה, ברשותך.

<עדי שחר כהן: נקבעו סיפי משנה, הם בדיוק אותם סיפי משנה, זה ארבעת אלה: חשיבה כמותית, הבנה טכנית, יכולות למידה וכישורי חשיבה וידע.

<עדי שחר כהן: סיפי המשנה מופיעים באדום בתחתית, וסף משנה נוסף הוא ציון משוקלל שהוא בדיוק האגרגציה של כולם בסף משנה 4.

נאוה בוקר: אז מה הבעיה לפרסם קו חתך לכל סעיף כדי שאותו אחד שמתמודד ידע במה הוא לא עבר?

<עדי שחר כהן: אז אני מסבירה.

<עדי שחר כהן: קו חתך הוא מונח שמדבר על ציונים משוקללים על-פי הישגים.

נאוה בוקר: אוקיי.

<עדי שחר כהן: ולכן, במכרז כזה שהוא מכרז מאגר, לא נקבע קו.

<עדי שחר כהן: קו חתך זה חיתוך האוכלוסייה עוד מעבר.

<עדי שחר כהן: זה מה שנקרא תנאים הכרחיים.

נאוה בוקר: לא, אי אפשר בצורה כזאת.

נאוה בוקר: בעצם מה, אז אתם עושים מה שנראה לכם?

<סיגל שקולניק: לא.

<סיגל שקולניק: אנחנו מנסים להסביר.

נאוה בוקר: אנחנו רוצים להיות מדויקים בתשובות שלנו.

נאוה בוקר: אני מנסה להבין.

נאוה בוקר: אני בן אדם מן השורה, אני לא עד כדי כך - - -

<סיגל שקולניק: אני אנסה להסביר שוב.

<סיגל שקולניק: לו היו לנו 5,000 מועמדים, לצורך העניין - -

נאוה בוקר: יש.

<סיגל שקולניק: - - שהיו עוברים - - -

<אילנה פינטו: היו.

<אילנה פינטו: היו.

<סיגל שקולניק: לו היום עוברים או מגיעים למכון המיון 5,000 מועמדים, אני מניחה שהיה צריך לקבוע גם איזשהו קו חתך כללי כיוון שהיו לנו עודף מועמדים, ואז היה צריך לחתוך.

<סיגל שקולניק: במקרה זה לא היה עודף מועמדים.

<סיגל שקולניק: היו בסך הכול כ-600 מועמדים שהגיעו.

<סיגל שקולניק: אחרי שהורדו אותם אנשים שלא עמדו בסיפי החתך שצוינו, נשארה כמות מועמדים יחסית צנועה, נקרא לזה, ולכן לא היה צורך לחתוך שוב - - -

נאוה בוקר: מה זה קשור לזה שאתם צריכים לעבוד לפי כללים מסוימים?

<סיגל שקולניק: עבדנו לפי כללים.

<סיגל שקולניק: אני ממש לא מבינה.

נאוה בוקר: אני גם לא מבינה למה אין קו חתך - -

<סיגל שקולניק: אז אני אנסה להסביר שוב.

נאוה בוקר: - - כדי שבן אדם יקבל תשובה מדויקת.

נאוה בוקר: אוקיי, את יודעת מה, נכשל – מקובל עליי – אבל תגידו למה.

נאוה בוקר: יש מה שנקרא שקיפות.

<סיגל שקולניק: נאוה, סליחה.

<סיגל שקולניק: השקיפות ניתנה פה במלואה, ואני חולקת על מה שאת אמרת בהתחלה.

נאוה בוקר: נשגב מבינתי.

<סיגל שקולניק: קודם כול, הפקת לקחים הייתה באמת אחרי המכרז הקודם – וישבה פה גם גברת גבריאלה אשכנזי והתחייבה בפגישה שנעשתה, שהכול יהיה שקוף, ואכן כך, ואני רוצה להסביר את זה בבקשה.

<סיגל שקולניק: קודם כול, באמת עברנו לעבוד במערכת הממוחשבת.

<סיגל שקולניק: כשגבי אמרה שכל אחד מהמועמדים יוכל לעקוב אחרי ציוניו, מצבו וכו', זה באמת קרה, להוציא את השלב המקדים של עיר הבה"דים שלא מוחשב במערכת הממוחשבת, אבל החל מהשלב הזה כל מועמד יכל לעקוב אחרי הזימונים שלו, יכל לראות את הציונים שלו, ועדיין יכול לראות אותם.

<סיגל שקולניק: בנוסף לזה, מרכז השירות שלנו, ביום שבו נקבע מי עובר ומי לא עובר, הפיץ לכל המועמדים שלא עברו את קו החתך, מכתב מסודר שמסביר על סיפי המשנה ושולח אותם לבדוק מה היה הציון שגרם לכך שלא עברו – ציון אחד או יותר מאחד.

<סיגל שקולניק: הדברים היו מאוד מאוד ברורים.

<אילנה פינטו: לך.

<אילנה פינטו: ממש לא לנו.

<קריאה: ממש לא.

נאוה בוקר: אגב, למה את כל זה לא פרסמתם לפני המכרז?

<סיגל שקולניק: יצא מכתב מסודר - - -

<אילנה פינטו: את לא ענית בבקשה על השאלה שלי כרגע.

נאוה בוקר: אילנה, את לא מנהלת את הדיון בבקשה.

<אילנה פינטו: אבל היא לא ענתה לי.

<סיגל שקולניק: ובנוסף לזה, מרכז השירות ממשיך לענות על שאלות מועמדים.

<סיגל שקולניק: כל מועמד שיש לו שאלה, ולא מבין ורוצה לדעת, מקבל כל יום ביום תשובה ממרכז השירות שלנו.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: ד"ר לואי זרייק.

נאוה בוקר: אתה עורך דין, אני מבינה.

<ד"ר לואי זרייק: נכון.

נאוה בוקר: ולמה אתה כאן היום?

<ד"ר לואי זרייק: אני מייצג כתשעה מועמדים, פנינו לנציבות שירות המדינה ופניתי במכתבים, אני וידאתי קבלת המכתבים, ולמרבה הצער, למרות שעבר כמעט חודש מאז, עד היום לא קיבלנו תשובה.

<ד"ר לואי זרייק: אותם דברים שנאמרים כאן, לא נאמרו בשום מקום.

<ד"ר לואי זרייק: עכשיו אני שואל, ואני שואל את הגברות הנכבדות כאן:

<ד"ר לואי זרייק: אם הממוצע הוא לא רלוונטי, למה אתם מציינים אותו כדבר ראשון?

<ד"ר לואי זרייק: אתם לא מציינים את הגובה שלך, הגובה שלך הוא 1.80 מטר, אתם מציינים - ציונך הסופי לשלב מיון זה הוא.

<ד"ר לואי זרייק: אם המידע הזה לא רלוונטי ואין לו שום קשר - - -

<סיגל שקולניק: אני אענה.

<ד"ר לואי זרייק: סליחה, אני מבקש.

<ד"ר לואי זרייק: אני שתקתי ואני שמעתי את כולם.

נאוה בוקר: תנו לו לסיים את דבריו.

<ד"ר לואי זרייק: אם המידע הזה הוא לא רלוונטי, והמידע הרלוונטי הוא אחר, חובה עליכם, הדבר הראשון, לבוא ולהגיד – כל 15 הפרמטרים שנבחנתם לגביהם, עשרה אין להם חשיבות, לא מעניינים אותנו, סתם אתם עברתם אותם.

<ד"ר לואי זרייק: מה שמעניין אותנו זה ארבעה פרמטרים, כמו שכתבתם במכתבים אחרים לאנשים שכן עניתם להם.

<ד"ר לואי זרייק: פעם ארבעה פרמטרים חשובים, פעם חמישה, פעם 15.

<ד"ר לואי זרייק: אנחנו לא יודעים מהי האמת.

<ד"ר לואי זרייק: אנחנו לא יודעים לפי מה אתם התנהלתם, ואם המידע הזה שנשמע הוא העיקרי, כי אתם פותחים את המכתב שלכם ואתם כותבים: ציונך הסופי הוא 5.63, ופתאום אתם מצהירים כאן שאין לזה שום רלוונטיות, זה בכלל לא חשוב, מה שחשוב הוא הציון האחר שאתם קיבלתם, שאתם לא ידעתם עליו, שאנחנו לא כתבנו לכם עליו, ואתם הייתם צריכים לדעת רק כשאתם מגיעים לוועדת הכנסת.

<ד"ר לואי זרייק: ואני אומר, ההתנהלות הזאת לא ראויה.

<ד"ר לואי זרייק: לא ראוי שנציבות שירות המדינה תתנהל בדרך הזו.

<ד"ר לואי זרייק: נציבות שירות המדינה היא כלב השמירה, היא צריכה להיות ברורה מלכתחילה.

<ד"ר לואי זרייק: איזה הסבר, מי יכול לקבל את ההיגיון הזה?

<ד"ר לואי זרייק: טכנית אי אפשר, אז אל תרשמו, אל תכתבו מכתבים.

<ד"ר לואי זרייק: אם אתם לא מסוגלים לכתוב לאנשים בדיוק מה הבעיה שלהם, איפה הם נכשלו ואיפה הם הצליחו, אז אל תכתבו מכתבים.

<ד"ר לואי זרייק: אתם לא יכולים לכתוב מה שבא לכם, מה שמתחשק לכם, ואחר כך לבוא ולומר, טכנית אי אפשר.

<ד"ר לואי זרייק: אז טכנית אפשר לעשות ציון משוקלל, וטכנית אי אפשר לעשות את הציון הרלוונטי לכל פרמטר ופרמטר?

<ד"ר לואי זרייק: חוץ מזה, היכן נרשם שיש פרמטרים שהם רלוונטיים, ויש פרמטרים שהם לא רלוונטיים?

<ד"ר לואי זרייק: הרי בן אדם שניגש למכון המיון והוא נבחן בנושאים מסוימים, הוא יודע דבר אחד - שכל הנושאים הם חשובים.

<ד"ר לואי זרייק: ואם יש נושא שהוא לא חשוב, אתם לא אמורים בכלל לתת לו להשקיע מאמץ בפרמטר הזה אלא לתת לו להשקיע מאמץ בפרמטר הרלוונטי.

<ד"ר לואי זרייק: וההתנהלות הזאת היא התנהלות לקויה.

<ד"ר לואי זרייק: אתם לא כתבתם מלכתחילה מהו קו החתך, גם כששיניתם את קו החתך לא כתבתם.

<סיגל שקולניק: לא שינינו.

<ד"ר לואי זרייק: אתם טענתם כרגע שאתם שיפרתם את קו החתך.

נאוה בוקר: הם חילקו את זה לארבעה פרמטרים.

<ד"ר לואי זרייק: אבל הם אמרו שהם שינו.

נאוה בוקר: זה מה שהיא אומרת.

<ד"ר לואי זרייק: הם טענו שהם הנמיכו את הקו.

<ד"ר לואי זרייק: היה קו מסוים, והנמיכו.

<עדי שחר כהן: לא.

<עדי שחר כהן: יש הבדל בין קו חתך לסיפי משנה, זה שני דברים שונים.

נאוה בוקר: אני לא יודעת אם הם הנמיכו, אני חושבת שהם חילקו אותו לארבעה פרמטרים שונים.

<עדי שחר כהן: חברים, סיפי משנה זה משהו אחד, קו חתך זה משהו אחר.

<עדי שחר כהן: זה בלבול מושגי, יש פה פשוט שני דברים נפרדים לגמרי.

<עדי שחר כהן: סיפי משנה הם נושא אחד.

<עדי שחר כהן: מי שלא עומד בתנאים ההכרחיים האלה, לא יכול להמשיך.

<ד"ר לואי זרייק: ברשותך, אני אשלים.

<עדי שחר כהן: קו חתך זה משהו אחר.

<ד"ר לואי זרייק: לא יכול להיות שאתם תכתבו אפס ותתכוונו ל-4, לא מקובל עליי.

<ד"ר לואי זרייק: לא מקובל עליי שאתם תכתבו – בן אדם, ברגע שהוא יקבל הודעה כזאת – אנחנו מדברים על מלח הארץ - -

נאוה בוקר: נכון.

<ד"ר לואי זרייק: - - אנשים שהם שירתו שנים על גבי שנים, התנדבו, ההקרבה הכי גדולה.

<ד"ר לואי זרייק: אנשים שירתו בכבאות, בכל מיני מקומות, ואין להם את הזכות לקבל את המידע.

<סיגל שקולניק: יש להם את הזכות והם קיבלו.

<ד"ר לואי זרייק: אתם סתם כתבתם אפס, וזה לא מרגש אתכם.

<ד"ר לואי זרייק: סתם טכני.

<ד"ר לואי זרייק: אם המכתב לא יכול לתת מענה, אל תשלחו אותו.

<ד"ר לואי זרייק: לא מקובל עליי שתשלחו מכתב שאין בו אמת, שאינו מייצג את המצב המציאותי.

<ד"ר לואי זרייק: מצד אחד אתם אומרים, טרם נקבע קו החתך.

<ד"ר לואי זרייק: מה זאת אומרת טרם נקבע?

<ד"ר לואי זרייק: אז איך החלטתם שאני לא מתקבל?

<סיגל שקולניק: אנחנו לא כתבנו טרם נקבע.

<קריאות: - - -

<ד"ר לואי זרייק: כתוב במכתבים.

<ד"ר לואי זרייק: את רוצה, אני אציג לך.

נאוה בוקר: היא טוענת שהיא לא כתבה.

נאוה בוקר: אתה יכול להראות לי את המכתב הזה?

<ד"ר לואי זרייק: בוודאי.

<סיגל שקולניק: אפשר בינתיים להגיב על מה שאמרת?

<ד"ר לואי זרייק: בבקשה.

<ד"ר לואי זרייק: יש עוד נקודה חשובה.

<ד"ר לואי זרייק: שישנם אנשים שציינו בפירוש שיש להם התאמות, הם צריכים לקבל התאמות, הגדלת זמן, ולא התייחסתם אליהם.

<סיגל שקולניק: לא נכון.

<סיגל שקולניק: חד-משמעית לא.

<ד"ר לואי זרייק: הנה, יש בן אדם כאן שהוא נמצא, הוא עד, יכול לספר.

נאוה בוקר: חנן.

נאוה בוקר: חנן ביטון מתנדב בכבאות כל כך הרבה שנים.

<אילנה פינטו: חנן פה, הנה הוא, לא קיבל.

<סיגל שקולניק: מי שלא קיבל, או שלא הגיש מסמכים בזמן, או שלא - - -

<חנן ביטון: כל המסמכים הוגשו.

נאוה בוקר: סליחה, גברתי.

נאוה בוקר: אני מציעה שנשמע כמה מלים מחנן.

נאוה בוקר: תספר את הסיפור שלך.

נאוה בוקר: אתה עושה עבודה נהדרת בכבאות ואנחנו יודעים את זה כבר הרבה שנים, כמתנדב.

<גבי גניש: באיזה תחנה?

<חנן ביטון: אני מתנדב במחוז יו"ש, תחנה מעלה אדומים, אני מגיל 15 שותף לכל האירועים שם – שבתות, חגים.

<חנן ביטון: בקיצור, אני ביליתי שבתות, חגים, לילות, משמרות, הכול, רק בשביל לא להסתובב ברחובות.

<חנן ביטון: התגייסתי לצבא, הגעתי לאסון הכרמל, הרמתי גופות שם.

<חנן ביטון: אני עד היום מתנדב, אני עם רישיון לכבאית.

<חנן ביטון: לא הגיוני שארבעה מכרזים אני אגש, ואת כל הארבעה אני לא אעבור.

<חנן ביטון: זה לא הגיוני.

<חנן ביטון: אני חושב שיש פה משהו שמישהו יושב מאחורי המחשב ומשחק במבחנים.

<חנן ביטון: אם אתם רושמים ציון 4, ואני מוציא 4.60, לא הגיוני שאני לא עובר.

<חנן ביטון: זה אחד.

<חנן ביטון: שתיים, לא הגיוני שאני נכנס במשך חודש וחצי למחשב, ורשום לי – טרם נקבע קו חתך.

<חנן ביטון: אם לא נקבע קו חתך, אל תפרסמו, אל תרשמו ישר 4.60, לא עבר, ותשלחו לי איזה הודעה מזופתת.

<חנן ביטון: אני מגיש ערעור, אפילו לא עונים לערעור.

<חנן ביטון: לא עונים לערעור.

<אילנה פינטו: מזלזלים.

<חנן ביטון: חודש לא עונים לערעור.

<חנן ביטון: אני לא יודע מה אתם עושים שם מאחורי הקלעים, אני לא שופט אתכם, אבל בואו תהיו הוגנים.

<חנן ביטון: אנשים פה נלחמו בגיבוש - אלה יודעים כי הם היו שם במקרה.

<חנן ביטון: אנשים נלחמו, שרפו ימי עבודה.

<חנן ביטון: עוד אני הייתי יומיים בגיבוש – יום אחד עשיתי את הריצה, ואז סערה, החזירו אותי עוד יום.

<חנן ביטון: איפה אתם לטובת האנשים, לטובת האזרחים?

<חנן ביטון: אנחנו פה מתמודדים.

<חנן ביטון: אני גם עם אלה שלא מכיר אותם, אבל אני גם איתם.

<חנן ביטון: איפה אתם?

<חנן ביטון: אנחנו נלחמים על מקום עבודה.

<חנן ביטון: אני איש בצה"ל, לא מבייש אותו, אבל אני רוצה את מה שאני אוהב לעשות – גדלתי שם, רוצה לחיות שם, למות שם – אבל מה קורה מעבר לקו?

<אילנה פינטו: רואים רק מספרים.

נאוה בוקר: האמת שאני שומעת אותך, זה ממש מעציב אותי כי אני זוכרת את העבודה שלך - -

<חנן ביטון: מי כמוך יודעת דברים עליי - -

נאוה בוקר: - - באסון הכרמל, ולאחריו – ובאמת, חנן, מגיע לך שאפו.

נאוה בוקר: זה בן אדם שמתנדב ותורם ונותן מזמנו מכל הנשמה.

<גבי גניש: נאוה, כמה מלים, ברשותך.

<גבי גניש: חברים, אני שומע פה את הדברים ואני נדהם.

<גבי גניש: לי קוראים גבי גניש, אני 35 שנה בכבאות - 20 שנה קצין מבצעים, 15 שנה אני מנהל מחלקת ההדרכה והחקירות של כל מחוז ירושלים.

<גבי גניש: אין גופה שלא ראיתי, אין בור שלא ירדתי ואין מתאבד שלא הצלתי.

<גבי גניש: אני שואל אתכם: מה, אנחנו מתעסקים פה בפקידוּת?

<גבי גניש: מה זה הניירת הזאת?

<גבי גניש: מה זה הקריטריונים לקבלת כבאי?

<גבי גניש: מגיע אליי אחד שמדבר דברים כאלה, שממש אני נדהם.

<גבי גניש: בן אדם מתנדב, ראה גופות, הוא יודע מה זה הכבאות, הוא יודע במה הוא מתעסק.

<גבי גניש: אתם צריכים להבין דבר אחד.

<גבי גניש: בכבאות, הערכת מצב שלנו לא נכונה עולה בחיי אדם.

<גבי גניש: לא יעזור לכם כלום, אתם יכולים לכתוב מה שאתם רוצים.

<גבי גניש: מהות האש, אף אחד לא ישנה אותה.

<גבי גניש: יש שלושה גורמים עיקריים שהם גורמים לשריפה, יש תאונות דרכים, יש המון במה להתעסק.

<גבי גניש: אנחנו מתעסקים בהצלת נפש ורכוש, אנחנו לא פקיד שאם אני טעיתי אני עושה איקס ואני עובר הלאה.

<גבי גניש: אני מתעסק פה בהצלת נפשות.

<גבי גניש: אם אני עושה הערכה לא נכונה, הרגתי את הבן אדם.

<גבי גניש: אני הגעתי כשהוא חי, והרגתי אותו.

<עדי שחר כהן: אתה יודע מה השתנה בין המיונים באופן הכי קריטי?

<גבי גניש: תסלחי לי, תני לי לסיים בבקשה.

<גבי גניש: ואז מה קורה?

<גבי גניש: אתם פשוט מעדיפים את מה שיש לבן אדם בכיס.

<גבי גניש: אני לא צריך את מה שיש לו בכיס, אני צריך מה שיש לו בראש.

<גבי גניש: בכיס – זה שטויות.

<גבי גניש: תעודת בגרות, תעודת נעליים, עבר זה, לא עבר זה.

<גבי גניש: זה לא זה.

<גבי גניש: זה לא זה, עם כל הכבוד.

<גבי גניש: לדעתי, אתם צריכים לשקול את העניין הזה למה לא מודיעים לאנשים שעברו בציונים מסוימים שאתם מבקשים שיעמדו בקריטריונים האלה והם לא מתקבלים, או אחד כזה שמתנדב שנים ביו"ש והוא ראה והוא יודע לאן הוא הולך, הוא יודע מה התפקיד שלו, הוא יודע בדיוק לאיזה משימה הוא הולך.

<גבי גניש: אז למה אחד כזה, אני לא מקבל אותו לכבאות?

<גבי גניש: להיפך, אחד כזה, אני עוטף אותו ואני אומר, זה באמת מתאים לכבאות.

<אילנה פינטו: אחד שמשרת.

<גבי גניש: ולא אם יש לו בגרות או אם יש לו זה.

נאוה בוקר: תודה רבה, גבי.

<גבי גניש: תגידי לי בבקשה, מה ההבדל בין עשר מתיחות שהוא עושה או תשע?

<גבי גניש: הוא עשה תשע, אז הוא לא מתאים לכבאות?

<גבי גניש: זו האינדיקציה לגבי כבאי שעוסק בהצלת נפש ורכוש?

<גבי גניש: עם כל הכבוד.

<גבי גניש: תודה רבה לכם.

נאוה בוקר: תודה רבה.

<אילנה פינטו: אבל היא לא ענתה לי על השאלה.

נאוה בוקר: היא כבר תענה לכם.

<טפסר שיקו בר דב: אני רוצה להתייחס.

<טפסר שיקו בר דב: אני רוצה, קודם כול בפתח דבריי, באמת להודות לחנן ביטון על ההתנדבות שלך.

<טפסר שיקו בר דב: אני לא הכרתי אותך עדיין אבל אני אשמח להכיר אותך קצת יותר טוב.

נאוה בוקר: הוא יהיה מפקד שלך עכשיו.

<טפסר שיקו בר דב: ואני בטוח שאם אתה מתנדב ביו"ש, אתה קורצת מחומר טוב, אנחנו נבדוק למה לא נכנסת ואנחנו נראה איך אנחנו עושים שכן בעתיד תוכל להיות כבאי.

<גבי גניש: ואם גבי גניש ממליץ עליך, אז זה בכלל טוב.

<חנן ביטון: אז הנה, אני מבטיח לך שאם עכשיו זה לא יקרה, בעתיד זה לא יקרה.

<טפסר שיקו בר דב: אבל צריכים להבין כמה דברים.

<טפסר שיקו בר דב: המונחים שאנחנו מדברים הם מונחים מקצועיים שאולי קצת לא נהירים לכם בדברים.

<טפסר שיקו בר דב: למה הדבר דומה?

<טפסר שיקו בר דב: כל אחד מכם, יש לו ילד, הלך לעשות בגרות.

<טפסר שיקו בר דב: ממוצע הבגרות שלו 90 אבל אם אין לו במתמטיקה ציון 60, הוא לא יכול להתקבל לאוניברסיטה למקצוע הנדסה – סתם כדוגמה.

<טפסר שיקו בר דב: אותו דבר כאן אנחנו מדברים.

<קריאה: - - -

<טפסר שיקו בר דב: אותו דבר בדיוק.

<טפסר שיקו בר דב: זה בסדר, אתה יכול לחשוב אחרת ותציג את עמדתך בבית המשפט, והכול בסדר.

<טפסר שיקו בר דב: לעצם העניין, אותו דבר גם כאן.

<טפסר שיקו בר דב: אנחנו באנו וגילינו בקורס הקודם שבו אנשים, אנחנו קבענו ציון סף 5.8.

<טפסר שיקו בר דב: בקורס הקודם נכנסו אנשים עם 5.8, אבל מה?

<טפסר שיקו בר דב: הם הגיעו לקורס - - -

<ד"ר לואי זרייק: אז כן קבעתם נקודת סף.

<עדי שחר כהן: בפעם הקודמת.

<טפסר שיקו בר דב: אני מבקש, אל תפריע לי.

נאוה בוקר: בפעם הקודמת.

<טפסר שיקו בר דב: אל תפריע לי.

<טפסר שיקו בר דב: הגיעו לקורס, ואותו בן אדם – סליחה על הביטוי, אני מתנצל מראש – ממש פתחנו שם כיתה טיפולית לאנשים, ללמד אותם אחוזים, ללמד אותם מתמטיקה, ללמד אותם דברים.

<טפסר שיקו בר דב: כשגניש בא ואומר, אני מצדיק כל מילה שלו – שהוא צריך לעשות הערכת מצב, צריך לעשות את כל הדברים כדי להכשיר אותם.

<טפסר שיקו בר דב: אי לכך ובהתאם לזאת, בקורס הזה באנו ואמרנו – ציון החתך הוא קו 4.

<טפסר שיקו בר דב: אני מזכיר לך, הציונים הם מ-1 ל-9, כשאנחנו באנו ואמרנו, לא באתי ודרשתי ציון 6 בחשיבה כמותית, לא דרשתי ציון 6.

<טפסר שיקו בר דב: הציונים שדרשנו הם מאוד מאוד סבירים, זאת אומרת אנחנו מדברים על ציון 3, ציון 4.

<טפסר שיקו בר דב: שתבינו את הפרופורציה, מ-9 אנחנו דורשים ציון 3.

<טפסר שיקו בר דב: אם אחד, בנושא הבנה טכנית יש לו ציון 3, זה אצלנו מדליק נורה אדומה.

<אילנה פינטו: ואם הוא 6, מה זה מדליק?

<טפסר שיקו בר דב: אל תפריעי לי בבקשה.

<אילנה פינטו: אתם לא עונים.

<טפסר שיקו בר דב: ולכן אנחנו אומרים בצורה מאוד ברורה.

<טפסר שיקו בר דב: קו החתך נקבע כציון 4, אבל בתוכו דרשנו תנאי סף נוספים – בכישורי חשיבה ציון 4, ביכולת למידה ציון 4, בהבנה טכנית ציון 3, ובציון 4.

<טפסר שיקו בר דב: מי שנכשל בקריטריונים האלה, אחד מהקריטריונים האלה, בעצם הוא לא עבר כי אלה דברים שקשה לנו אחר כך להשקיע וללמד את האנשים האלה, ויש לנו אוכלוסייה מאוד גדולה שניגשת לתהליכים האלה.

<טפסר שיקו בר דב: אני ראיתי אנשים באמת מדהימים, מישהו שאומר לי: שיקו, נכשלתי בחשיבה הכמותית או בדברים האלה, וואלה איך אני יכול לשפר?

<טפסר שיקו בר דב: אז בסדר, שתבין, קיבלת ציון 5 אבל אם אחד מתנאי הסף שלך לא עמדת.

<טפסר שיקו בר דב: שתבינו.

<טפסר שיקו בר דב: אנחנו גוף מאוד מאוד מקצועי.

<טפסר שיקו בר דב: באמת לבי יוצא אל החבר'ה שפה נכשלו.

<אילנה פינטו: לא נכשלו.

<טפסר שיקו בר דב: להבנתך.

<טפסר שיקו בר דב: להבנתי, הם נכשלו.

<אילנה פינטו: לא נכשלו.

<טפסר שיקו בר דב: בסדר, להבנתך.

<טפסר שיקו בר דב: לכו לבית משפט, תגידו מה שאתם רוצים שם.

<אילנה פינטו: נכון.

<טפסר שיקו בר דב: ומה שיהיה שם, אנחנו אנשי חוק, נקבל את זה כלשונו.

<טפסר שיקו בר דב: לבי יוצא אל האנשים האלה כי אני בטוח שאלה אנשים מלח הארץ, טובים, מדהימים, אבל כשאנחנו עושים הליך גיוס, אין מה לעשות, צריך לקבוע קריטריונים, קריטריונים ברורים.

<טפסר שיקו בר דב: יכול להיות שיש לנו מה לשפר בהעברת האינפורמציה לאזרחים, ואני מוכן לקבל את ההערה הזאת ואנחנו נעשה את זה ונשתפר אבל הקריטריונים הם מקצועיים.

<טפסר שיקו בר דב: כל דבר כזה חשבנו והתלבטנו, ואם תשימו לב, אני אומר עוד פעם – אנחנו עושים הליך למידה מוסדר.

<טפסר שיקו בר דב: מוסדר, עם הפקת לקחים מאוד ברורה, כדי לשפר ולהשתפר.

<טפסר שיקו בר דב: אז יכול להיות שהפעם הבעיה שלנו זה באמת הנגשת האינפורמציה לאזרח, שצריך לעשות בה שיפורים, ואנחנו נעשה את זה, אבל הקריטריונים מקצועיים, ברורים.

נאוה בוקר: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית.

<אילנה פינטו: נאוה, הם לא ענו על השאלה.

נאוה בוקר: תמתיני בבקשה.

נאוה בוקר: תשמרי את השאלה, אני אאפשר לך.

<אילנה פינטו: שאלתי.

<אילנה פינטו: הם לא ענו.

נאוה בוקר: אני אאפשר לך עוד כמה דקות.

נאוה בוקר: היועצת המשפטית של הכנסת יושבת כאן, עורכת דין איילת לוי נחום.

<איילת לוי נחום: נראה לי שהעלית אותי בכמה דרגות.

נאוה בוקר: אז השאלה שלי היא כזאת.

נאוה בוקר: זה מריח לי לא טוב – אני לא יודעת, אני לא מבינה בהליכים של מכרז – מותר לשנות באמצע הליך, לעשות את אותם סעיפים שמדברים עליהם בלי קו חתך מסודר?

<איילת לוי נחום: צריך להכיר את הליכי המכרז.

<איילת לוי נחום: במכרזים בכלל - וכאן עובדים בשיטה של מכרז - יש מושג שנקרא תנאי סף, ומי שלא עובר את תנאי הסף בעצם לא יכול להמשיך בהליכים.

נאוה בוקר: אבל באמצע ההליכים מותר לשנות?

<איילת לוי נחום: לא.

נאוה בוקר: לאחר שמיידעים את הציבור על משהו מסוים?

<איילת לוי נחום: לא.

<איילת לוי נחום: ההבנה שלי שלא.

<איילת לוי נחום: אני לא חושבת שמה שהציגו פה הנציבות - - -

<עדי שחר כהן: הכול נקבע מראש.

<איילת לוי נחום: אני רק רוצה לשאול ברשותך האם תנאי הסף האלה מתפרסמים למועמדים כי זו הנקודה שבהסבר שלכם לא הצלחתי להבין, ובאיזה שלב ובאיזו צורת הנגשה כי זה נורא נורא חשוב.

<אילנה פינטו: לא פורסם.

<עדי שחר כהן: זה בדיוק הדיוק שבתחילת דבריי גם אמרנו.

<עדי שחר כהן: יש תנאי סף למכרז והם גיל 18 – הם התפרסמו בעצם גם בתהליכי הרישום של המועמדים – וגם תנאי הסף לפרק הסינון והגיבוש: מדדי זמנים, ריצה, מתח מקבילים, כל ההיבטים האלה פורסמו באתרים באינטרנט.

<עדי שחר כהן: כשהמועמדים מילאו את שאלוני הרישום הם נדרשו לקרוא, ללחוץ "הבנתי" ואז להמשיך - אם אני לא טועה, כך לפחות תוכנן – ולכן המידע הזה הונגש לגמרי.

<עדי שחר כהן: מה שאושר, ואושר לפני כן, סיפי המשנה אושרו לפני כן לשלב מכוני המיון.

<עדי שחר כהן: הכול אושר לפני כן, כתוב בנוהל מסודר אל מול נציבות שירות המדינה.

<עדי שחר כהן: המידע הזה בדבר סיפי המשנה לא פורסם, וזה מה שאמר שיקו, ואנחנו גם מקבלים.

<עדי שחר כהן: יכול להיות שהמידע הזה היה אמור להיות מפורסם, אבל הוא אושר לפני כן אל מול נציבות שירות המדינה, הוא נקבע, הוא גם היה בהפקת הלקחים של 2015, אז כבר ידענו להגיד - - -

נאוה בוקר: השאלה אם יש פה איזו עילה.

<איילת לוי נחום: אני לא יודעת להגיד, אני צריכה עוד ללמוד את הנושא, אבל אני חושבת שזו הנקודה החשובה.

<עדי שחר כהן: על זה אנחנו לוקחים אחריות.

<איילת לוי נחום: לא כולנו משפטנים וזה צריך להיות מונגש גם למועמד שהוא לא בקי ברזי המשפטנים ובהבנה של מה זה תנאי סף או לא תנאי סף.

<עדי שחר כהן: ובגלל זה המועמדים קיבלו.

<עדי שחר כהן: בעצם ברגע שקיבלנו את נתוני המועמדים – וישבנו כולנו בנציבות שירות המדינה – הגיעו נתוני המועמדים, כל אותם 600 נתונים, והתפלחה הרשימה מי לא עומד בתנאי הסף ומי כן עומד בתנאי הסף, ואז בסוף נשארנו עם 300 איש שעמדו.

נאוה בוקר: אבל למה לא פרסמתם קו חתך לכל אחד מהפרמטרים שאתם העליתם?

נאוה בוקר: אותם ארבעה פרמטרים, היה צריך להיות קו חתך.

נאוה בוקר: בן אדם רואה אם הוא נכשל פה, נכשל שם.

<עדי שחר כהן: המונח קו חתך לא רלוונטי.

<סיגל שקולניק: זה נשלח במכתב.

<עדי שחר כהן: זה נשלח במכתב לכולם .

<קריאות: - - -

<חנן ביטון: הקטע שלא שלחתם את זה.

<חנן ביטון: אם לא היינו מדברים בצ'ט עם הנציבות, לא היינו מקבלים את זה.

<סיגל שקולניק: לא נכון.

<סיגל שקולניק: לא נכון.

<חנן ביטון: אל תגידי לי לא נכון.

<קריאות: - - -

<טפסר שיקו בר דב: עוד משפט אחד.

<אילנה פינטו: לא, לא.

<אילנה פינטו: סליחה, עכשיו אנחנו רוצים.

<אילנה פינטו: זה אליך מופנה.

<אילנה פינטו: לא ענית.

<טפסר שיקו בר דב: עוד רגע, תני לי משפט אחד.

<אילנה פינטו: לא.

<אילנה פינטו: אני אישה, ותן לי כבוד.

<טפסר שיקו בר דב: כל הכבוד תקבלי, אבל אני חייב להגיד לך עוד משפט אחד.

<טפסר שיקו בר דב: רק שלא תחשבו שזה תהליך שנערך רק לגבי לוחמי אש.

<טפסר שיקו בר דב: גם בכירים אצלנו שהולכים להתמודד לתפקידים בכירים – מפקד תחנה, מפקד מחוז, סגן מפקד מחוז – גם שם אנשים הולכים לעשות מכון השמה, גם שם נקבע שציון החתך הוא 5.

<טפסר שיקו בר דב: אומרים לך, אם ביכולות ניהול אתה בסעיף משנה כזה, כמו אצלכם, לא מגיע ל-4 או ל-4.5 – לא משנה הציון – גם אם קיבלת 6 בקו חתך, אתה לא עובר ולא מתקדם.

נאוה בוקר: אילנה, רצית לשאול שאלה.

<אורן אושרי: אבל להם אומרים את זה, להבדיל.

<אילנה פינטו: אף אחד לא אמר את זה.

<אבי אנקורי: לא, במבחנים אצלנו אומרים.

<אילנה פינטו: אני רוצה לפנות גם אליך, גם אליהם, הם לא ענו על השאלה.

<אילנה פינטו: אני רוצה להבין כשמישהו התקבל ועבר את הטבלה שקבעתם, של 4, והוא עבר לשלב הבא.

<עדי שחר כהן: 4 זה לא נתון אחד.

<עדי שחר כהן: זה מה שאנחנו מנסים להסביר.

<אילנה פינטו: ציונך הסופי הוא 4.20.

<עדי שחר כהן: נכון, זה הציון המשוקלל.

<עדי שחר כהן: זו הטבלה הזאת.

<אילנה פינטו: רגע, אני מבינה.

<אילנה פינטו: הציון הסופי של אחד הוא 8 ולא עברת לשלב הבא.

<אילנה פינטו: הציון של אחד הוא 4.20, משוקלל, עברת לשלב הבא.

<אילנה פינטו: מה הציון שלו באישיותי כמו שהוא אמר?

<אילנה פינטו: צריך להיות אחד שעומד בעמימות, במצבי לחץ.

<עדי שחר כהן: הנה המשקולות.

<אילנה פינטו: אבל איך הוא יגיע לציון?

<אילנה פינטו: הוא צריך להגיע לפרמטר יותר גבוה.

<עדי שחר כהן: אז הנה, זה כתוב בצורה מאוד מאוד ברורה, חברים.

<טפסר שיקו בר דב: אבל זה כתוב במתמטיקה.

<ד"ר לואי זרייק: למה לא כתבתם לאלה שנכשלו מה בדיוק היו הדרישות?

<ד"ר לואי זרייק: תראי, אתם כתבתם מכתב, אני מחזיק במכתב של מישהו שהגיש ערר.

<עדי שחר כהן: אנחנו נשמח אבל להסביר.

<ד"ר לואי זרייק: במסגרת הערר אפילו, אתם מציינים שני ציונים שבהם אתה השגת ציון כך וכך, היית צריך להגיע לכך.

<ד"ר לואי זרייק: איפה היתר?

<ד"ר לואי זרייק: למה אתם לא נותנים תמונה מלאה?

<סיגל שקולניק: אבל יש.

<סיגל שקולניק: כל אחד יכול להיכנס למערכת הממוחשבת.

<חנן ביטון: אין ,לא מופיע.

<ד"ר לואי זרייק: את יודעת מה, אם כבר את מדברת על המערכת המקוונת, אני רוצה להגיד לך – במערכת המקוונת, שם רשום: טרם נקבע קו חתך לשלב.

<עדי שחר כהן: חברים.

<עדי שחר כהן: טרם נקבע קו חתך, משמעו שיש חודש ושבועיים שהמועמדים מתמיינים, 600 איש עוברים במכוני המיון, וכל עוד לא נסגרו כל 600 המועמדים, לכולם כתוב במערכת – טרם נקבע קו חתך.

<ד"ר לואי זרייק: אז את מאשרת שכן נכתב: טרם נקבע קו החתך.

<סיגל שקולניק: זאת הודעה אוטומטית שיוצאת.

<עדי שחר כהן: זה הודעה אוטומטית שכל המועמדים עדיין נצברים.

<ד"ר לואי זרייק: סליחה, למה קו החתך לא קבוע מראש?

<סיגל שקולניק: כי אנחנו לא יודעים.

<ד"ר לואי זרייק: למה לאדם אין יעד?

<ד"ר לואי זרייק: הוא צריך להגיע ליעד מסוים והוא יודע מה היעד שלו.

<עדי שחר כהן: תרשה לנו לענות, זה גם יהיה ברור יותר.

<ד"ר לואי זרייק: לא נראה לי.

<עדי שחר כהן: חברים.

<עדי שחר כהן: אל מול כל – וזה פורסם בצורה ברורה, גם במכתבי הרישום ובטפסי הרישום של המועמדים – כתוב, המעבר בין שלבי המיון יהיה על סמך הישגי המועמדים.

<עדי שחר כהן: המשפט הזה הופיע בכולם, ודרך זה עברנו משלב לשלב.

<עדי שחר כהן: כש-600 איש עוברים במכוני המיון במשך חודש וחצי, אז לכולם מופיעה במערכת הודעה אוטומטית מטעם ה-Sap: טרם נקבע קו חתך.

<עדי שחר כהן: ביום שבו קיבלנו את הנתונים ובעצם ניפינו את מי שלא עובר את סיפי המשנה, גם אם ציונו המשוקלל הגיע ל-6 יכול להיות, אבל יכול להיות שבהבנה טכנית יש לו 2.

<אילנה פינטו: יש לו 5, בכמותית – 3.

<אילנה פינטו: פרמטר אחד, אז מה - - -

<עדי שחר כהן: אילנה, כן.

<עדי שחר כהן: זה סף המשנה.

<עדי שחר כהן: זו הגדרה של סף משנה.

<אילנה פינטו: אבל לא קבעתם את זה מראש.

<עדי שחר כהן: קבענו את זה מראש.

<אילנה פינטו: אז מה האישיות שלו?

<אילנה פינטו: מה מצבי הלחץ שלו?

<עדי שחר כהן: אי אפשר להתפרס על הכול.

<אילנה פינטו: אז תיקחו את כל הפרמטרים.

<עדי שחר כהן: אילנה, אבל תקשיבי.

<אילנה פינטו: כל הפרמטרים, הוא לא יגיע לציון הנמוך הזה.

<עדי שחר כהן: אילנה, כל הפרמטרים מופיעים על הלוח.

<עדי שחר כהן: אתם יודעים, המעבר בין מיון 2015 למיון 2017 היה בדיוק למצוא את האנשים עם הברק בעיניים, עם המוטיבציה, עם הנשמה.

<עדי שחר כהן: תסתכלו על הקריטריונים שבהם נכנסו הבנה - - -

<אילנה פינטו: יש לי שאלה אלייך.

<עדי שחר כהן: אילנה, תני לי לסיים את המשפט.

<עדי שחר כהן: נכנסו היבטים של מוטיבציה, פותח מסלול צוות שלם כדי למצוא אנשים שמצליחים לחיות ביחד, להיות חסונים, להיות עם מוטיבציה.

<עדי שחר כהן: וכן, המיון הזה עשה קפיצת מדרגה משמעותית בהיבטי האנשים המתאימים.

<עדי שחר כהן: ועדיין, יש לנו דרישות סף קוגניטיביות, שבסוף אי אפשר בלעדיהן והן הכי נמוכות שאפשר, אין מה לעשות.

<עדי שחר כהן: אז בן אדם שלא עבר את אחד מסיפי המשנה, עם כל כאב הלב - וכן, גם לי צבט בלב כשחנן דיבר – אין מה לעשות כשלא עוברים את אחד מסיפי המשנה – ואת יודעת להסתכל על כל מועמד לאחור, איזה סף משנה הוא לא עבר.

<עדי שחר כהן: כשאת אומרת לי 5 בזה או 3 בזה, משהו אחד הוא לא עבר – כן, זה סף משנה, זו הגדרתו, עם כל הצער שבדבר.

<אילנה פינטו: קודם כול, אני לא מקבלת את כל הדברים האלה, וגם במבחני המיון של אדם מילוא, כל מועמד שנכנס בפורטל וקיבל את התוצאות, הן הערכה מסכמת של הפסיכולוג למטה, ציונו הסופי של המועמד מצוי בתחום הגבוה - -

<עדי שחר כהן: יש רשימת ציונים.

<אילנה פינטו: - - מעט מהממוצע ביחס לקבוצת ההשוואה הרלוונטית.

<עדי שחר כהן: יש רשימת ציונים מלאה.

<אילנה פינטו: כוכבית של אדם מילוא – קבוצת ההשוואה הרלוונטית היא קבוצת האוכלוסייה שהיא בעלת מאפייני השכלה הדומים לדרישות המכרז.

<אילנה פינטו: דרישות המכרז, זאת אומרת אתה עמדת בדרישות שאנחנו העברנו.

<אילנה פינטו: אתם העברתם פרמטרים, הם עבדו, ואתה עומד ביעדים בדרישות של המכרז.

<עדי שחר כהן: כל מועמד קיבל את כל הציונים שלו מהתחלה ועד הסוף.

<אילנה פינטו: אבל הערכה של אדם מילוא שהוא עומד בכל הדרישות.

<חנן ביטון: אבל יש הערכה בסוף, למטה במשבצת.

<עדי שחר כהן: חברים, אנחנו לא יכולים לשנות את המהות של מה זה סיפי משנה, עם כל הצער והכאב שבעניין.

<אילנה פינטו: כל מועמד שמקבל את זה עבר בציון גבוה, עבר הערכה פסיכולוגית – עמדת מעל הקבוצה הרלוונטית, עמדת בתנאי דרישות המכרז.

<אילנה פינטו: כשאני מבקשת לשלוח מנהלות למכוני השמה להתקבל אליי לעבודה, אז הן יודעות לפני כן שצריך להיות X, Y, Z באישיות, בלויאליות, במצבי לחץ, לדעת לעבוד עם ילדים, אבל הן ידעו את זה לפני.

<אילנה פינטו: פה לא ידעו.

<אילנה פינטו: פה הם הלכו לכל הפרמטרים - - -

<עדי שחר כהן: אבל את זה אמרנו, ואמרנו ביוזמתנו בתחילת הדיון.

<עדי שחר כהן: אנחנו מסכימים ולוקחים אחריות על הפער והנגשת המידע הזה.

<אילנה פינטו: אולי מועמד היה אומר – אני לא ניגש.

נאוה בוקר: יש פה בחור בשם ערן שסיים את הגיבוש אבל לא קיבל ציון.

נאוה בוקר: ערן, אני אשמח אם תציג את המקרה שלך.

<ערן שוכר: נעים מאוד.

<ערן שוכר: שוכר ערן מחצור הגלילית.

<ערן שוכר: ב-2015 ניגשתי, עברתי את הכול, הגעתי לוועדת בוחנים.

נאוה בוקר: סליחה, לא שומעים אותך.

<ערן שוכר: ב-2015 ניגשתי, עברתי את כל השלבים בהצלחה, הגעתי לוועדת בוחנים, קיבלתי תשובה שלילית.

<ערן שוכר: למה?

<ערן שוכר: שום הסבר למה.

<ערן שוכר: בגיוס הנוכחי גם ניגשתי, עברתי את היום גיבוש הראשון מהבוקר עד הערב, לא נפסלתי בשום תחנה, וקיבלתי תשובה שלילית.

נאוה בוקר: פנית לקבלת תשובה?

<ערן שוכר: פניתי, הגשתי ערעור, לא מסבירים למה.

<ערן שוכר: גם בהתחלה, כשהגשנו מועמדות עם מסמכים והכול, לא הסבירו את זה וגם לא עדכנו שיש מצב שמישהו מסיים את היום והוא לא עובר.

<עדי שחר כהן: זה כתוב מפורשות.

<ערן שוכר: זה לא כתוב.

<ערן שוכר: תראי לי.

נאוה בוקר: שאלה לנציגת שירות המדינה: מדוע אתם לא משיבים לערעורים?

<סיגל שקולניק: דווקא השאלה הזאת היא לא לנציבות שירות המדינה מכיוון שהגיבוש לא נערך על-ידי הנציבות אלא דווקא הגיבוש - - -

נאוה בוקר: מי אמור להשיב לערעורים?

<סיגל שקולניק: קודם כול, אני רק רוצה לדעת - - -

נאוה בוקר: סליחה, זה דיון שהוא ציבורי, אני אשמח אם תדברי למיקרופון.

נאוה בוקר: זה לא שיחה אישית.

<סיגל שקולניק: קודם כול, לא קלטתי את שמו.

<ערן שוכר: ערן שוכר.

<סיגל שקולניק: אז רק ברשותך, אני ארשום את זה.

<סיגל שקולניק: דבר שני, רציתי לדעת, האם פנית לנציבות הכבאות, פנית למרכז שירות?

<ערן שוכר: כן, כן.

<ערן שוכר: הגשתי ערעור לנציבות שירות המדינה.

<סיגל שקולניק: באיזה דרך?

<סיגל שקולניק: פשוט בשביל להבין.

<ערן שוכר: בממוחשב.

<סיגל שקולניק: של השירות?

<ערן שוכר: כן, ועד היום לא קיבלתי שום תגובה למה.

<סיגל שקולניק: אז אני אשמח לקבל את הפרטים.

<אילנה פינטו: גם אנחנו.

<ד"ר לואי זרייק: ב-19 בנובמבר שלחנו ערעור.

<ד"ר לואי זרייק: חודש ויומיים.

<סיגל שקולניק: מרכז השירות פונה לכולם.

<סיגל שקולניק: בגדול, התשובה לא מצויה אצלנו כי המידע על הגיבושים נמצא רק בידיים של נציבות הכבאות, אבל אני כן אשמח לברר את זה ואני אשמח אם תיתן לי אחר כך את הפרטים.

<קריאות: - - -

נאוה בוקר: אני רוצה לשמוע מדוע לא משיבים לערעורים.

נאוה בוקר: לא הבנתי את התשובה.

<סיגל שקולניק: אמרתי.

<סיגל שקולניק: אין לי דרך לשלוף את זה כי אני לא מכירה אותו ורק עכשיו שמעתי.

<אילנה פינטו: ואנחנו פה.

<קריאות: - - -

<סיגל שקולניק: אני כן אבדוק במרכז השירות האם הגיעה פנייה.

נאוה בוקר: אני מדברת איתך על תופעה.

<סיגל שקולניק: לא, זו לא תופעה.

נאוה בוקר: לא על מקרה פרטי.

נאוה בוקר: זו תופעה.

<סיגל שקולניק: לא נכון.

נאוה בוקר: לפחות עשר תלונות של אנשים שלא קיבלו תשובה על הערעור שלהם.

<סיגל שקולניק: אני לא מסכימה עם זה.

נאוה בוקר: אני יכולה לתת לך רשימות.

<אילנה פינטו: הנה, יש לך מועמדים כאן.

נאוה בוקר: אני יכולה לתת לך רשימות של מועמדים שלא קיבלו תשובות.

<אילנה פינטו: תשעה פה יש לך.

נאוה בוקר: הנה, בבקשה, לעינייך – תשעה כאלה.

<סיגל שקולניק: הפנייה של עורך דין זרייק, התשובה הייתה כבר מוכנה עד שהוגשה פנייה לבית הדין, ומאותו רגע אני מנועה מלענות.

<אילנה פינטו: סליחה, אז תעצרי פה, איפה השלושה שלא ניגשו לבית הדין?

נאוה בוקר: גברתי, תשבי בבקשה.

<אילנה פינטו: איפה השלושה שלא ניגשו איתנו לעתירה כי לא יכלו כלכלית?

<סיגל שקולניק: אותם שלושה שלא ניגשו, אם הם יפנו למרכז השירות, אני אשיב להם.

<אילנה פינטו: אותי לימדו – כשיש ספק אז אין ספק.

<אילנה פינטו: והחבר'ה האלה נלחמים ואני איתם.

<אילנה פינטו: אני מזמני ומהזמן החופשי שלי, ומגיע להם להיכנס, לכל אלה שיושבים כאן.

<אילנה פינטו: אתם צריכים לעשות את המאמץ הזה ולהשיב את כולם לוועדות בוחנים.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו לקראת סוף הדיון.

נאוה בוקר: אני אשמח אם יש לך תשובות לנושאים שהועלו כאן.

<טפסר שיקו בר דב: אני אענה.

<סיגל שקולניק: תענה אתה, אני אבדוק אם יש משהו שרציתי להוסיף עוד.

<סיגל שקולניק: בבקשה, שיקו.

<טפסר שיקו בר דב: אני אומר ככה.

<סיגל שקולניק: למה היא לא עונה לנו?

<סיגל שקולניק: מה ההבדל בין נציבות לבין כבאות?

<קריאה: הן נציבות שירות המדינה, וזה נציבות כבאות.

<אילנה פינטו: אז אני רוצה נציבות שירות המדינה, שזלזלה בנו ולא ענתה, תענו לנו קודם.

<אילנה פינטו: אנחנו הגענו מרחוק והפסדנו הרבה זמן בשבילכם.

<סיגל שקולניק: אם יש עוד שאלה שלא עניתי אני אשמח לענות.

<אילנה פינטו: כן, עכשיו, למה אין לנו תשובות?

<סיגל שקולניק: תשובות על מה?

<אילנה פינטו: על הערעור.

<אילנה פינטו: ביום חמישי שנתק

<אילנה פינטו: בלה התשובה, עוד לפני שהוגשה העתירה.

<סיגל שקולניק: אמרתי אני חושבת בדיוק לפני דקה שכבר התשובה הייתה כמעט מוכנה, ואז הוגש לבית הדין, ובאותו רגע אני עצרתי את השליחה.

<ד"ר לואי זרייק: למה?

<אילנה פינטו: אז אני עניתי לך ששלושה לא ניגשו לעתירה לבית הדין.

<סיגל שקולניק: אז אמרתי, אם אותם השלושה יפנו באופן פרטני אני אענה להם.

<ד"ר לואי זרייק: מי אמר שהעתירה מבטלת את חובתכם לענות לערעור?

<סיגל שקולניק: לא אמרתי שמבטלת, אבל מאותו רגע כללי המשחק השתנו.

<ד"ר לואי זרייק: כל הפנייה לבית הדין לעבודה הייתה בגלל שאתם בכלל לא התייחסתם, אפילו לא כתבתם מכתב – אנחנו קיבלנו, אנחנו נשיב לך תוך עשרה ימים, תוך חמישה ימים.

<סיגל שקולניק: לדעתי יצאה תשובת ביניים.

נאוה בוקר: האמת, שזה מאוד מצער שצריכים להגיע למצבים כאלה.

<ד"ר לואי זרייק: אנחנו אוויר בעיניכם.

<אילנה פינטו: עד דקות אלה בדקנו במייל במשרד.

נאוה בוקר: אני מבינה שפניתם לבית הדין לעבודה?

<ד"ר לואי זרייק: נכון, פנינו לבית הדין.

<ד"ר לואי זרייק: ביום ראשון יש לנו דיון.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: חברים, בואו ניתן לשיקו בר דב.

<טפסר שיקו בר דב: אני אגיד שני דברים.

<טפסר שיקו בר דב: אחד, צריך להבין, כל הליך הגיוס, הוא נערך בצורה מאוד מאוד מקצועית.

<טפסר שיקו בר דב: שותפים אליו לוחמי אש מקצועיים שקובעים, אנחנו איתם למדים את הצרכים והקריטריונים וכל התהליכים, עם יועצים ואנשים מקצועיים מהרמה הכי גבוהה, וכמובן, הכול באישור נציבות שירות המדינה.

<טפסר שיקו בר דב: שתיים, אני מקבל את ההערה שחלק מההנגשות והפרסומים, אולי אנחנו עוד צריכים לשפר אותם ולהשתפר, ואני מתחייב לכם שנשפר את הדברים האלה.

<טפסר שיקו בר דב: שלוש, אנחנו הקמנו מרכז מידע גם בנציבות שירות המדינה, גם אצלנו, שבנות יושבות שם עד הערב, מתקשרים ונותנים תשובות ושולחים תשובות גם במיילים.

<טפסר שיקו בר דב: אין מצב שמישהו לא עונה.

<טפסר שיקו בר דב: לכן מפליא אותי שיש ערעורים.

<טפסר שיקו בר דב: אני מוכן לבדוק כל אירוע כזה לגופו.

<טפסר שיקו בר דב: ואני אומר עוד פעם, אין פה איזה משוא פנים או ניסיון, את משה להכניס ואת חיים לא.

<טפסר שיקו בר דב: הפוך.

<טפסר שיקו בר דב: אנחנו רוצים את הכי טובים.

<טפסר שיקו בר דב: הכי טובים.

<טפסר שיקו בר דב: ולכן, לצערי, כשאתה רוצה את הכי טובים ויש לך 5,000 איש שמתמודדים ואתה צריך 150 משרות, לצערי יש 3,850 איש שלא ייכנסו.

<טפסר שיקו בר דב: לכן אני אומר, אנחנו משתדלים לעשות הכול בצורה מסודרת.

<טפסר שיקו בר דב: גם היום יש ועדות מסודרות, עם כל האנשים, לכל אחד ניתן הזמן שלו והתהליכים.

<ערן שוכר: אני יכול להגיד משהו?

<טפסר שיקו בר דב: עוד מילה אחת.

<טפסר שיקו בר דב: בא לוועדה, ישב, קיבל את הדברים.

<טפסר שיקו בר דב: עכשיו אנחנו מוציאים מכתבים לכולם.

<טפסר שיקו בר דב: אם יש דברים שפקששנו, מתחייב כל פנייה אישית שלא קיבלה תשובה, לפנות אליי, אני אדאג שכל אחד יקבל תשובה מאוד מאוד ברורה.

<טפסר שיקו בר דב: אבל צריך להבין, אין מה לעשות.

<טפסר שיקו בר דב: אם יש לי רק 150 משרות, הציונים הכי גבוהים, לפי הקריטריונים, הם האנשים שיהיו.

<אילנה פינטו: אנחנו רוצים לראות את הקריטריונים ושקיפות של מי שהתקבל.

נאוה בוקר: חברים, לפני שנסיים את הדיון, אחרון הדוברים.

<אילנה פינטו: נאוה, אפשר לראות את הקריטריונים, ומי שהתקבל, שלא קיבל את הסף הזה, אפשר לראות מי התקבל ואיך הוא התקבל?

<אילנה פינטו: אנחנו רוצים שקיפות שתהיה עד הסוף.

נאוה בוקר: אני אסכם את זה בסוף הדיון.

<אילנה פינטו: עד הסוף.

נאוה בוקר: אנחנו שואפים לשקיפות מלאה.

נאוה בוקר: זה מה שצריך לקרות ולהיות.

נאוה בוקר: אחרון הדוברים יהיה מוחמד כעביה, נציג משרד ראש הממשלה.

נאוה בוקר: עלתה פה הסוגיה של זימון נציגים גם מהוועד, מארגון לוחמי האש, לוועדת הזאת בעיקר, לוועדת המשנה לכבאות והצלה.

נאוה בוקר: אז חברים, אני רוצה להדגיש שוועדות הכנסת סוברניות לזמן כל נציג ציבור וכל עובד ציבור לדיונים של הוועדה ואם יש איזושהי בעיה ספציפית אנחנו נטפל בה בהתאם, כמובן בליווי של הלשכה המשפטית.

נאוה בוקר: אנחנו נשב איתך אחרי כן ונראה מה אפשר לעשות עם הנושא הזה.

נאוה בוקר: נציג משרד ראש הממשלה, רצית לומר כמה דברים?

<מוחמד כעביה: מוחמד כעביה, אני ממונה על המגזר הערבי הבדואי במשרד ראש הממשלה.

<מוחמד כעביה: קודם כול, אני מברך את נאוה בוקר על המעקב שהיא עושה, כל הכבוד לה.

נאוה בוקר: תודה.

<מוחמד כעביה: ב.

<מוחמד כעביה: אני רוצה לשאול לגבי תהליך הגיוס, כמה זמן לוקח תהליך גיוס שאנשים נרשמים – שנה, שנתיים, חודש, חודשיים – כמה זמן לוקח תהליך הגיוס של החברים?

<מוחמד כעביה: אני רוצה להגיד, משטרת ישראל קולטת הרבה.

<מוחמד כעביה: עכשיו רוצים לפתוח תחנות חדשות במגזר הלא-יהודי, אז יכולים גם להירשם לשם אם לא נתקבל פה.

<מוחמד כעביה: יש היום גם קורסים להכנה, להכין את האישיות של הבן אדם על מנת שיעבור את הבחינות האלה.

<מוחמד כעביה: הן בחינות קשות אבל צריך גם להכין.

<מוחמד כעביה: היום לדוגמה במגזר הבדואי אנחנו נרשמים.

<מוחמד כעביה: יש חיילים משוחררים, אני מזכיר יד לבנים, משפחות שכולות, אנחנו הכנו להם קורס הכנה, להכין את האישיות של הבן אדם על מנת שילך מוכן לבחינות, ועל מנת שהאישיות שלו תתקבל שם צריך להכין אותו.

<אילנה פינטו: אבל קיבלו תוצאות טובות על האישיות שלהם ועל מצבי הלחץ שלהם.

<אילנה פינטו: הם קיבלו על הכמותי 3 ולא 4.

<אילנה פינטו: באישיות הם מוכנים.

<מוחמד כעביה: בסדר.

<מוחמד כעביה: אם לא התקבל, יתקבל אולי במקום אחר.

<קריאה: לא רוצים מקום אחר.

<אילנה פינטו: נכון.

<אילנה פינטו: רוצים כיבוי.

<מוחמד כעביה: לכן, אני מודה לכם.

<מוחמד כעביה: אני חושב שהוועדה הזאת עושה עבודה.

<מוחמד כעביה: אני מברך אותך, אדוני, על התפקיד החדש שלך ואני מזמין אותך לבקר אצלי ביד לבנים הבדואים להיות אורח של משפחת השכול הבדואית.

<טפסר שיקו בר דב: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, כעביה.

נאוה בוקר: יש מישהו שרוצה משפט לסיכום?

נאוה בוקר: בבקשה.

<אילנה פינטו: רק לנציבות שירות המדינה.

<אילנה פינטו: כשאנחנו הגשנו עתירה וגייסנו את חנן להגיע עד שעה 16:00 עם כל המסמכים אליכם, אף אחד לא רצה לקבל את המסמכים של בית המשפט.

<אילנה פינטו: היינו אמורים להגיש את העתירה עד שעה 16:00 ולקבל אישור מסירה אישית.

<אילנה פינטו: אף אחד לא רצה לפתוח לחנן שם, חוץ מהמאבטחים, ונציבות שירות המדינה אף אחד לא רצה לבוא ולקבל את העתירה.

<אילנה פינטו: כן, זה הזלזול שלכם.

<אילנה פינטו: אנחנו מרגישים שאתם מזלזלים.

<סיגל שקולניק: תשימי קצת גבול, באמת.

<אילנה פינטו: אני מדברת על נציבות שירות המדינה.

נאוה בוקר: אילנה.

נאוה בוקר: גברתי, מספיק.

נאוה בוקר: אנחנו סיימנו כאן את הדיון.

נאוה בוקר: אני רוצה לסכם.

נאוה בוקר: קודם כול, אני רוצה להגיד לכם שאני ממש מברכת ושמחה על זה שמשרת הכבאי היום, המשרות האלה של לוחמי האש הן כל כך נחשקות, ואנשים נלחמים כדי להגיע לג'וב, ובאמת מבחינתי כל מה שקשור בהצלת חיים, בעבודת הקודש הזאת שאתם עושים, זה דבר מבורך.

נאוה בוקר: אתם יודעים, יש כאן סיפורים שפשוט עצוב לי לשמוע, כמו הסיפור של חנן כי אני מאמינה שצעירים כמו חנן, שכל כך הרבה שנים נמצאים במערך, נותנים את הנשמה, הבן אדם מתנדב כבר 13 שנה, הוא כבאי לכל דבר, לכל נושא ועניין.

נאוה בוקר: יש לו רישיון על רכב כיבוי, הוא נוהג על כבאית, הוא כוח העזר החשוב ביותר שיש ללוחמי האש בעבודתם.

נאוה בוקר: לא ייתכן שאחד כזה לא יכול להשתלב במערכת, ולא מעניין על איזה סעיף הוא נפל.

נאוה בוקר: אני חושבת שבמקרים כאלה של מתנדבים שנותנים שנים מחייהם למערך הכבאות וההצלה, צריך לנהוג בהם לפנים משורת הדין ולעשות כל מאמץ כדי לקבל אותם לשורות הכבאות.

נאוה בוקר: אז חברים, אני מבקשת, אני פונה פה לנציבות שירות המדינה ואני פונה אליך, שיקו בר דב, גם כנציג של אגף כוח-אדם וגם כמפקד מחוז איו"ש – בואו תסייעו.

נאוה בוקר: באמת אני מבקשת בקשה אישית – תגידו על זה מה שתגידו – כל אלה שנמצאים פה היום וטרחו, שזה נמצא בדמם, אנשים כאלה איכותיים שיש לנו פה, כמו אדון משה ואחרים, בואו תסייעו פרטנית לאלה שנמצאים פה, תבדקו האם יש דרך לבוא לקראתם, לשלב אותם במערך.

נאוה בוקר: באמת, אני חושבת שגם הנציבות צריכה לתת הסברים מפורשים ומפורטים לאלה שלא התקבלו, שיבינו על מה כשלו.

נאוה בוקר: אולי ידעו איך לשפר, אולי בגיוס הבא הם יצליחו, אני לא יודעת.

נאוה בוקר: תשמעו, מדובר פה בדיני נפשות.

נאוה בוקר: יש אנשים שזה החיים שלהם, זה כל חייהם.

נאוה בוקר: אז בואו, תבואו צעד לקראתם, תראו מה אפשר לעשות, ואני כבר לא מדברת על מאות תלונות.

נאוה בוקר: אני מדברת על אותם אלה שתראו, הגיעו לכאן היום מחצור הגלילית, מכל מיני מקומות מרחוק כי זה בדמם, זה בנפשם.

נאוה בוקר: אז באמת, בואו תעשו מאמץ.

נאוה בוקר: אני מקווה שלא נצטרך לקיים דיון המשך, אבל באמת בדיון המשך שנבוא עם תוצאות.

נאוה בוקר: אני רוצה להודות לכולכם, לכל מי שהגיע לכאן היום.

נאוה בוקר: תודה רבה, הדיון הסתיים.

<גבי גניש: נאוה, גם אנחנו רוצים להודות לך.

<אילנה פינטו: להודות לך באמת שבפגרה כינסת.

<גבי גניש: באמת, כל הכבוד על היוזמה.

נאוה בוקר: אני אשמח אם זה יעזור.

<גבי גניש: זה יעזור, ועוד איך.

נאוה בוקר: תודה רבה, הישיבה נעולה.