ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 697, 2018-02-20 11:00

איתן כבל: שלום לכולם, אורחים נכבדים, גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, רשמת פרלמנטרית, דובר, היום יש לנו נושא קצר אבל חשוב מאוד מאוד, הוא במסגרת ציון יום המאבק בעוני והוא הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח-2018.

איתן כבל: אנחנו מבקשים היום להאריך את תוקף החוק כך שיתאפשר לזכאים נוספים להמשיך ולרכוש את הדירה בה הם גרים.

איתן כבל: אני חושב שזה אחר החוקים היותר חשובים.

איתן כבל: לפני שאנחנו צוללים פנימה יש לי בקשה אל הגורמים הממשלתיים – זה נושא שאני מכיר אותו הרבה מאוד שנים, דני גיגי, חברי, היתה לי הזכות להיות מאלה שעסקו בתחום כבר לפני למעלה מ-20 שנה והיתה לי גם הזכות להיות חלק מהצעת החוק של ערן כהן, שהוא היה ראש וראשון לעניין.

שתי נקודות: נקודה נוספת שחשוב לבוא ולומר היא שאין כמו מתן סיוע לרכישת דירה שלך כדי להוציא אותך ממעגל העוני.

שתי נקודות: אין כלי יותר חזק שנוטע את הביטחון העצמי.

שתי נקודות: האמינו לי, אני מאלה שכתבו כללים ותקנות עבורכם והייתי מאלה שהובילו את המהפכות, אבל בשורה התחתונה, שום כלל לא היה יכול לנצח את העובדה שכשלבן אדם יש נכס משלו זה לוקח אותו לעולם אחר.

שתי נקודות: ברגע שאתה משאיר אותו בתוך אותו תהליך של הזכאות הרגילה ואתה לא מנסה לעזור לו לצאת מתוך המעגל, אז זה דור ראשון לדיור ציבורי, דור שני, דור שלישי, דור רביעי וזה לא יגמר.

שתי נקודות: אנשים שהמדינה נתנה להם את הכתף – אבל כתף אמיתית – המדינה הצילה דורות, את הילדים שלהם, את הנכדים שלהם וכנראה גם את הנינים שלהם.

שתי נקודות: אני אומר לכם את זה בצורה בדוקה.

שתי נקודות: כשעבדתי במשרד הבינוי והשיכון כיועץ ועוזר השר, הייתי מתחנן לאנשים, מתחנן – אז היו מבצעים שלצערי אין אותם היום.

שתי נקודות: כשהיו מגיעים אנשים שיש להם זכאות לדיור ציבורי המדינה היתה נותנת להם אקסטרה במשכנתה כדי שיתאפשר להם לרכוש את הדירה מתוך בדיוק אותה מחשבה.

שתי נקודות: ואני אומר לכם, גם אם יש ביניהם כאלה שלא הצליחו לעשות את המהלך עד הסוף, אז מתוך 100%, 80% כן הצליחו.

שתי נקודות: העובדה שהצלחנו להוציא את ה-80% האלה מתוך המעגל זה רווח של מדינת ישראל – ברור שהוא שלהם אבל של מדינת ישראל – כי ככל שאתה מוציא אותם מתוך המעגל הזה גם ההשקעות שהמדינה נדרשת לאחר מכן פוחתות.

שתי נקודות: לכן אני אומר את זה, אסור שנראה בהעברת המהלך הזה מהלך רק בשביל לסמן "וי".

שתי נקודות: דבר נוסף שאני מכיר גם דרך פניות ציבור הוא שמעבירים את החוק אבל אחר כך מעבירים את האנשים ויה דולורוזה, מעבירים אותם את כל התהליכים כשבסופו של עניין גם מי שבאמת רוצה נשבר.

שתי נקודות: גם ככה נקודת השבירה של האנשים האלה היא מאוד מאוד מאוד נמוכה.

שתי נקודות: מי נמצא שם?

שתי נקודות: קבוצות מוחלשות שבנקודת המוצא גם כך היכולת שלהם להתמודד היא לא פשוטה.

שתי נקודות: היא לא פשוטה כי גם כאלה שאתה עוזר להם לקנות את הבית, אין להם אחר כך לשלם את חשבון הגז.

שתי נקודות: זה לא פשוט.

שתי נקודות: זה לא עניין שאתה יכול להגיד: הנה, עכשיו יש לו בית, הכול בסדר, צא.

שתי נקודות: פתאום הוא התעשר.

שתי נקודות: זה לא המצב.

שתי נקודות: אבל אם כבר המדינה עושה מעשה טוב, שתראה באמת את המכלול השלם בעשיית הטוב הזה ולא תיתן את ההרגשה, בלשון העם, שהיא מתבאסת בכלל שהיא עושה את זה.

שתי נקודות: כל הזמן זו התחושה, של באסה כזאת, של מה פתאום וכו'.

<יענה משה אהרון: שעושים טובה.

איתן כבל: זה אפילו לא זה, זה משהו יותר בעייתי מעושים טובה.

איתן כבל: זה מה שאני אומר לכם, אתם מכירים את העניין הזה ומכירים אותו היטב.

איתן כבל: חשוב לי באמת ישר לצלול לתוך ההצעה כדי לסיים אותה ואחר כך לפתוח את הדיון, כדי שתנוח דעתי שקודם כל נעשה הדבר שלשמו התכנסנו והוארכה התקופה.

איתן כבל: לפני כן הייתי רוצה לשמוע את יוסי הירש, חברי, ממשרד מבקר המדינה לשעבר.

איתן כבל: אני רוצה לעשות את זה בנושאים שונים כפעולה שחוזרת על עצמה, שהוא תמיד יבוא ויציג לנו את עמדת מבקר המדינה מדוחות קודמים שלו בהתייחס לנושא שמונח לפתחנו.

איתן כבל: בבקשה, יוסי, בקצרה.

<יוסף הירש: תודה רבה.

<יוסף הירש: אבהיר שאני לא מייצג את משרד מבקר המדינה, אני גמלאי אבל דוחות מבקרי המדינה לדורותיהם מונחים לפני אז אני יכול להעיד על הגישה של מבקר המדינה.

<יוסף הירש: קודם כל, תודה ליושב-ראש.

<יוסף הירש: אני ביקרתי את היושב-ראש, באופן חיובי כמובן, עוד ב-1992, יצא לנו לעבוד יחד.

איתן כבל: אמת.

<יוסף הירש: ואכן, חוק ההלוואות לדיור נולד בשנת 1992.

<יוסף הירש: אז היה סבסוד גבוה מאוד, היום זה הלך לאיבוד, פשוט נשחק לגמרי לגמרי.

<יוסף הירש: קודם כל, אני אתייחס לשלושה דוחות של מבקר המדינה, שמתייחסים לשלושה מבקרי מדינה, בשביל להדגיש את העובדה שלא מדובר כאן באיזו גחמה של מבקר כזה או אחר, כשכמובן כל מבקר כבודו במקומו מונח.

<יוסף הירש: 2003, 2009 ו-2015.

<יוסף הירש: אני אתחיל מהסוף, שתנוח דעת יושב-הראש – כמובן אני חושב שעניין הארכת תוקף החוק לדיור ציבורי מבורך ולא רק לשים על זה "וי".

<יוסף הירש: עם זה, צריך לזכור שהבעיה של הדיור הציבורי היא בעיה כאובה מאוד.

<יוסף הירש: מבקר המדינה התייחס לזה, הוא גם התייחס לנורמות של הגוף המבוקר, לא של מבקר המדינה, איך הגוף המבוקר ראה את הנורמות שלו עצמו והאם הוא מיישם אותן.

<יוסף הירש: אז יש את החלטת 746 מ-19 בדצמבר 1999, היא ההחלטה המכוננת שאמרה למכור את הדירות בהנחה משמעותית.

<יוסף הירש: יחד עם זה, היא אמרה לקחת מכספי המכר ולקנות בהם דירות.

איתן כבל: מה שלא נעשה.

<יוסף הירש: מה שלא נעשה.

<דוד קשני: איפה הכסף עכשיו, אתה יכול להגיד לנו?

<יוסף הירש: הכסף הלך למטרות אחרות, הוא נקבר בקופה של משרד האוצר.

<דוד קשני: לאן?

<דוד קשני: נדמה לי שהוא הלך לארצות-הברית.

<יוסף הירש: לא רק זה, אותה החלטה ציינה שאם לא יישאר כסף – כי זה טבעי שלא יישאר כסף – אז צריך להשלים מתקציב המדינה.

<יוסף הירש: עד היום לא עושים את זה.

<יוסף הירש: למעשה, אפשר להגיד שעד 2013, כשחוק הדיור הציבורי נכנס לתוקפו, לא קנו אפילו דירה אחת לרפואה, בניגוד להחלטת הממשלה.

<יוסף הירש: בית המשפט העליון הכריח את הממשלה ליישם את החוק, זאת אומרת, להתחיל לרכוש דירות, ומה-2015 אכן רכשו דירות, לזכות משרד הבינוי והשיכון יאמר שהוא התחיל לרכוש דירות.

<יוסף הירש: יחד עם זה, העובדה שהוא רוכש דירות אך ורק מכספי המכר לא עונה לבעיה.

<יוסף הירש: יש זכאים שלא מממשים להם את זכות הזכאות.

<יוסף הירש: זה דבר שבעיני הוא בלתי חוקי בעליל.

<יוסף הירש: אני אגיד לכם רק דבר אחד בשביל לסבר את האוזן: יש לי כאן למשל דירות נ"ר, שזה משהו ספציפי, קונים דירות לנכים – למרות שלפי דעתי, כל מי שלא נמצאה לו דירה במלאי צריך לרכוש לו דירה, נקודה – ב-1999 זה היה 260 מיליון שקל, במחירים של אז, ב-2008, 28 מיליון שקל, במחירים של אז, ואני פותח את הצעת התקציב ל - - -

איתן כבל: מתי קנו ב-280?

<יוסף הירש: ב-2008 – 28 מיליון בלבד.

איתן כבל: ולפני כן?

<יוסף הירש: 1999 – 260 מיליון.

<יוסף הירש: ועכשיו אני מסתכל על הצעת התקציב לשנת הכספים 2019, רכישת דירות נכסי רכישה – אתם לא תאמינו – 28 מיליון ו-32 אלף.

<יוסף הירש: זאת אומרת, שמש בגבעון דום וירח בעמק איילון.

<יוסף הירש: הזמן נעצר מלכת.

איתן כבל: זה יותר גרוע מזה – זו חזרה לאחור.

<יוסף הירש: חזרה לאחור, חד-משמעית.

איתן כבל: כי ברגע שהמספר נשאר אותו מספר זו בעצם נסיגה.

<יוסף הירש: חד-משמעית.

<יוסף הירש: מאז מחירי הדירות עלו כמעט ב-100%.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אנחנו נעבור ברשות

איתן כבל: כם להקראה, תנו לי לעשות את מלאכתנו, ולאחר מכן כמובן שאשמח לשמוע את החברות והחברים המכובדים שלי כאן.

איתן כבל: משרד השיכון, נא להקריא ולהציג את ההצעה.

<רונן כהן: חשוב לי לומר, או לפחות לתקן את הרושם מול הביקורת, שמשרד השיכון הוא זה שיזם את הארכת החוק - - -

איתן כבל: חס וחלילה.

איתן כבל: אף אחד לא אמר שלא.

איתן כבל: אנחנו מברכים.

איתן כבל: זה לא בא מהמקום הזה.

איתן כבל: השיח לא היה שיח ביקורתי.

איתן כבל: ברגע זה הוא לא.

איתן כבל: כשאני רוצה לתת ביקורת אני יודע לעשות את זה לא רע, לא במקרה הזה.

איתן כבל: אמרתי, בירכנו, רק באנו ואמרנו, רונן, שנדרשת כאן גם השלמה נוספת ושינוי.

<רונן כהן: אני אתייחס גם לזה אחר כך.

איתן כבל: בואו נעבור קודם כל להקראה, נסיים את הדבר שלשמו התכנסנו.

<אמיר פז: החוק המקורי היה הוראת שעה לחמש שנים.

<אמיר פז: ההצעה היא להאריך אותו בחמש שנים נוספות, מתחילת 2018, כפי שנאמר, על מנת להמשיך ולאפשר לדיירים לרכוש את הדירות.

<אמיר פז: אני אקריא: "חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018

<מרב תורג'מן: כך שהחוק יעמוד בתוקפו חמש שנים מיום התחילה, כשיום התחילה נקבע בחוק 1 בינואר 2013.

<אמיר פז: 10 שנים.

<מרב תורג'מן: דהיינו, עד 2023.

<לאה ורון: אם אפשר שעו"ד פז יתייחס לעניין מדוע הצעת החוק עוברת במליאה רק ב-29 בינואר, מה גרם לעיכובים שלה.

<רונן כהן: הכנסת קבעה את לוחות הזמנים.

<לאה ורון: אם מעבירים לכנסת את הצעת החוק בדקה ה-90.

<לאה ורון: השאלה היא למה לא העברתם מבעוד מועד?

<לאה ורון: מה מנע מכם?

<רונן כהן: זה עבר כבר מדצמבר.

<מרב תורג'מן: חוברת הרשומות נמצאת לפני ולפני כל יושבי הוועדה – ב-22 בינואר 2018.

<מרב תורג'מן: זאת אומרת, הרבה אחרי שהחוק פקע.

<לאה ורון: זאת אומרת שלא תיפגע זכאותם של הדיירים שהיו מעוניינים לרכוש דירות במהלך חודש ינואר?

<אמיר פז: לא.

<ספיר סלוצקר עמראן: כרגע יש דיירים בטיפולי שבחודש דצמבר הגישו בקשה לרכישת הדירה ובגלל שהם לא קיבלו את תעודת הזכאות עד סוף דצמבר החליטו לעכב להם.

<ספיר סלוצקר עמראן: זה הנהלים שאני יודעת.

<ספיר סלוצקר עמראן: הנוהל שהגיע ממשרד השיכון הוא שמי שאפילו הגיש בדצמבר אבל משרד השיכון לא הספיק – הספיק, לא טרח – להוציא לו את תעודת הזכאות עד סוף דצמבר, עוכבו ההליכים שלו, אפילו שהם כבר הגישו את האגרה ואת כל המסמכים.

<ספיר סלוצקר עמראן: אני אבקש לטפל גם בדבר הזה.

<רונן כהן: כל זה טופל.

<רונן כהן: כמובן תעודת הזכאות היא המפתח.

<רונן כהן: אם אדם נכנס ב-29 - - -

<ספיר סלוצקר עמראן: לא, יש לי מקרה ב-13 בדצמבר.

<ספיר סלוצקר עמראן: לפי החוק, כל עוד בן אדם הגיש עד ה-31 בדצמבר, תעודת הזכאות לא רלוונטית פה, אני מצטערת.

<רונן כהן: הוא יקבל.

<רונן כהן: זה כבר משהו אחר.

<ספיר סלוצקר עמראן: אתם לא פרסמתם את זה, אני לא רואה - - -

<רונן כהן: בכל מקרה, אנחנו נטפל גם באלה.

<רונן כהן: היא כן רלוונטית אבל אני לא רוצה להיכנס לוויכוח הזה היות ואנחנו ממילא מתכוונים לטפל גם באלה.

<ספיר סלוצקר עמראן: זה מאוד רלוונטי.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר – ברגע שאנחנו נותנים ארכה, מנקודת המבט שלי, הרצף הוא רטרואקטיבי.

איתן כבל: גברתי תבין את זה, אני אומר את זה גם שהדברים יאמרו בפרוטוקול.

איתן כבל: זה לא מצב שעכשיו אמרנו "מ" ו"עד".

איתן כבל: ה"מ" נגזר לאחור.

איתן כבל: זאת אומרת, הדבקנו את 2013.

איתן כבל: אם היו בעיות כאלה ואחרות, גברתי, בתהליך, זה נחשב להם ברצף.

<רונן כהן: זה לא בעיות, אבל נכון.

<ספיר סלוצקר עמראן: ברור.

<ספיר סלוצקר עמראן: אני רק מבקשת שמי שהגיש עד ה-31 בדצמבר, ללא קשר למתי משרד השיכון הנפיק לו את תעודת הזכאות, יכול להמשיך בהליך הרכישה.

איתן כבל: אני חוזר ואומר, מנקודת המבט שלי – ואני אומר את הדברים בצורה ברורה גם לאנשי משרד השיכון - - -

<ספיר סלוצקר עמראן: בלי קשר לחוק, מתי הוא יעבור או לא יעבור.

איתן כבל: אין לזה שום משמעות כיוון שמהרגע שקבענו מ-2013 שזה 10 שנים, זה נתפס כבלוק אחד של 10 שנים.

איתן כבל: זה לא שעכשיו גזרנו ואמרנו: אוקיי, מה שהיה עד היום נלקח לאחור ואנחנו מתחילים לגזור מחדש ואז מי שלא הספיק יכול למצוא את עצמו נופל בין הכיסאות.

איתן כבל: זה לא המצב.

איתן כבל: הכול נספר כמקשה אחת.

איתן כבל: לכן, השאלות שגברתי שואלת הן שאלות נכונות, אבל העובדה שההצעה היא 10 שנים ולא 5 שנים נוספות בלבד נותנת את המענה לשאלות.

איתן כבל: דני, בבקשה.

<דני גיגי: קודם כל, אני רוצה לברך גם אותך וגם את השר על קידום החוק הזה.

<דני גיגי: אני חושב שזו באמת בשורה, זה חשוב וצריך להגיד גם דברים טובים כשנעשים דברים טובים.

<דני גיגי: בהחלט אנחנו מברכים על זה.

<דני גיגי: יש לי כמה שאלות: קודם כל, לגבי הסיפור של הקרן – איך הקרן באה לידי ביטוי בחקיקה הזאת?

<דני גיגי: האם הקרן של העברת כספים תיכלל גם בחמש השנים?

<דני גיגי: איך זה יבוא לידי ביטוי?

<דני גיגי: אני לא יודע משפטית איך.

<דני גיגי: יופי.

<דני גיגי: רק מוודא, בודק את זה.

<אמיר פז: הקרן חיה וקיימת והכספים ימשיכו להיכנס לקרן.

<דני גיגי: מעולה.

<דני גיגי: דבר שני, יש אנשים שבאמת יראו פה התחלות של תהליכים, לא בגלל שאנחנו פה מנסים להתקטנן אלא בגלל שיש אנשים שנמצאים באמצע תהליך ובאמצע התהליך הזה אומרים להם: כרגע נעצר הכול.

<רונן כהן: כי החוק לא בתוקף.

<דני גיגי: נכון, כי החוק לא בתוקף.

<דני גיגי: השאלה מה אנחנו יכולים לעשות אתם עכשיו?

<דני גיגי: מה התשובות שהם מקבלים מכם?

<אמיר פז: מי שהגיש אחרי ינואר.

<רונן כהן: כמובן.

<רונן כהן: כל מי שהיה בתהליך הזה – הערכנו שהכנסת לא תתנגד ולכן כל מה שיכולנו לעשות זה לנסות להקפיא מצב, לתעד את זה.

<רונן כהן: אנחנו ניזום – אחרי שהחקיקה הזאת תעבור ותפורסם ברשומות – את הפניה ונתייחס אליה כאילו הגיש בתקופת החוק.

<דני גיגי: דבר אחרון, אני מאוד מתחבר לנושא של המלאי.

<דני גיגי: אני חושב שיש פה בעיה מאוד גדולה של מלאי.

<דני גיגי: האמירה של האוצר כאילו חוק המכר הוא שפוגע במלאי – זה בדיוק ההפך, בגלל שיש את חוק המכר עוד נשאר כסף לרכוש דירות.

<דני גיגי: אם לא היה את חוק המכר הם לא היו רוכשים אפילו דירה אחת.

<דני גיגי: זאת אומרת, הכסף שמגיע מחוק המכר היום זה האמצעי היחידי כדי לרכוש דירות חדשות עבור אנשים שהם זכאים.

<דני גיגי: זה נכון שיש עכשיו תהליכים של גיוס הון וכל מיני תהליכים אחרים אבל בתקציב הנוכחי אין בשורה באמת לדיור הציבורי.

איתן כבל: דני, יש לי הצעה.

איתן כבל: תנו לי קודם כל להעביר את החוק, אני אאפשר אחרי כך לדבר על הנושא בניחותא, בלי לחץ זמן.

איתן כבל: בסוף זה בשבילכם.

איתן כבל: סיימתם את ההקראה?

איתן כבל: בבקשה.

<אמיר פז: כן, לאור אותו רצף, אין שום בעיה, וה-1 בינואר ממילא יספר.

איתן כבל: בבקשה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אדוני, חשוב מאוד שקבעתם את הדיון הזה, הוועדה הזאת עובדת הרבה בנושא של הדיור הציבורי ואני חושבת שהתמונה שנגלית לנגד ענינו היא תמונה לא טובה.

אורלי לוי אבקסיס: צודק דני גיגי שמדבר על כך שבעצם אם לא היה את המכר לא היו כספים לקנות.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, מהכספים האלה גם נגזלו 3 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם היה לנו גם את ה-3 מיליארד שקלים האלה – שזה לא כסף מבחוץ, אנחנו צריכים לזכור, זה בסופו של דבר סוג של משק סגור.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר פה שתי טענות לגבי הנושא של המלאי.

אורלי לוי אבקסיס: גם הנושא של המלאי, שהיום נמצאים פה דיירים זכאים של דיור ציבורי, הוא סוג של פיקציה – ולמה אני אומרת "סוג של פיקציה"?

אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו חושב שאלה שממתינים בתור, מתישהו יקבלו את הדירות האלה בחזרה לדור הבא, או לאלה שזכאים ואין מספיק דירות בשבילם, טועה טעות מרה.

אורלי לוי אבקסיס: האנשים שנכנסים לדיור הציבורי, בגלל הקריטריונים הנוראיים, לא יוצאים מדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: הדירות היחידות שמתפנות – לצערי הרב אני אומרת את זה – הן של קשישים עריריים שאין להם לאן ללכת, אם חלילה וחס נפטרו או אם עברו לדיור מוגן.

אורלי לוי אבקסיס: אלו הדירות היחידות, כי משפחות חלשות – כמו שאתם הגדרתם אותן, תסלחו לי, מיטת סדום – הם אלו שזכאים לדיור ציבורי ונמצאים בדירות הציבוריות האלה, לא מפנים את הדירה.

אורלי לוי אבקסיס: מצבם לא משתנה.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שמצבם יותר טוב כי יש להם קורת גג מעל הראש, אבל הם לא יכולים לצאת לשוק החופשי ולשכור דירות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: אז הדירות האלה בכל מקרה לא חוזרות לאלה שממתינים בתור.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, כל הזמן צריך למלא את המלאי, כל הזמן לתת פתרונות וכל הזמן לדעת שיש להם את הדור השני.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שברגע שהם רוכשים יש איזשהו שינוי או צמצום פערים, אין ספק שלבן אדם יש קורת גג מעל הראש, אבל הוא לא הופך להיות לפתע במעמד סוציו-אקונומי גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני רוצה להגיש עכשיו את ההסתייגות ואני באה ואומרת דבר שחייב להיות בילד-אין בתוך החוק הזה: אדוני היושב-ראש, יש תוכנית שקוראים לה שיקום שכונות במשרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: יש שיקום שכונות פיזי ויש שיקום שכונות חברתי, אני רוצה לדבר עכשיו על הפיזי.

אורלי לוי אבקסיס: לפי החוק, שיקום שכונות פיזי לא יכול להתרחש במבנים שבהם יש רוב של בעלים.

אורלי לוי אבקסיס: אם הזכאים האלה קונים את הדירות בדיור הציבורי הם לא הופכים להיות בעלי ממון משמעותי והם לא יכולים לעשות את השיפוץ בעצמם.

אורלי לוי אבקסיס: לכן גם מתוך השיקול של פני העיר, התחדשות עירונית, מדינת ישראל לא יכולה להיכנס ולעשות שיקום שכונות במבנים האלו, שהם במקור מבנים של דיור ציבורי, גם אם אותם עניים הפכו להיות עכשיו בעלי הבית, בגלל חוק זכויות המכר, אי אפשר לשפץ אותם.

אורלי לוי אבקסיס: נענשים אלה שעדיין נמצאים כדיירים שוכרים ונענשים אלה שאולי עכשיו הם בעלי בית אבל מצבם לא ממש השתפר.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם כסף לתת עכשיו.

<רונן כהן: אין חוק כזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להכניס פה.

<רונן כהן: אין חוק כזה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו את האפשרות להכניס פה לאפשר לממשלת ישראל לבצע פרויקט שיקום שכונות פיזי - - -

<רונן כהן: אין מגבלה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: תדבר עם השר שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אני כבר דיברתי אתו על זה, הוא גם אישר את זה.

<רונן כהן: אין מגבלה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני כבר אומרת לך.

אורלי לוי אבקסיס: צא 10 דקות, תרים טלפון, תחזור.

<רונן כהן: אני מכיר את זה טוב.

אורלי לוי אבקסיס: תרים טלפון, תברר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: יש בזה הרבה היגיון, לאפשר למדינת ישראל לעשות שיקום שכונות פיזי גם בבניינים שיש בהם רוב של בעלים.

אורלי לוי אבקסיס: צא רגע, תעשה טלפון, תחזור.

<רונן כהן: זה כללים פנימיים, אין מגבלה.

<רונן כהן: זה כללים פנימיים של הממשלה.

איתן כבל: אני אומר לחברים המכובדים פה שלא נפספס את העניין שלשמו התכנסנו כאן.

איתן כבל: אפשרתי לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס להעלות את העניין, אני שמח ובאמת גם נתתי פתיחה בגדול ברוח הדברים שאמרת.

איתן כבל: היא מעלה כאן מדרגה נוספת חשובה, שלא הייתי מודע לה, וצריך לראות איך אנחנו מתכתבים עם השאלה הזאת.

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות: קודם כל, היא צריכה להיות מובאת כהסתייגות ובוודאי אחר כך המליאה - - -

<לאה ורון: הצעה שאדוני ידחה אותה על מנת שהיא תהיה הסתייגות.

<מרב תורג'מן: צריך להצביע על ההצעה בוועדה.

<מרב תורג'מן: אני מבקשת לקבל הצעה קונקרטית, תיקון לאיזה חוק, כי אני מניחה שזה לא במסגרת החוק הזה, זה תיקון עקיף לחוק אחר.

אורלי לוי אבקסיס: זה פועל יוצא של החוק הזה, כי אם החוק הזה יוצא לדרך, עוד זכאים כנראה ירכשו את הדירות שלהם ועוד בניינים יהפכו להיות בניינים שהם לא יכולים להיכנס לשיקום שכונות פיזי כי יש שם רוב של בעלים.

<מרב תורג'מן: איך שאני רואה את הדברים – ואני לא מכירה את המטריה הזאת – הוא נושא של ועדה אחרת.

<מרב תורג'מן: הנושא של שיקום שכונות ככל הנראה לא מוסדר בחקיקה, מה שידרוש כהכנת ההסתייגות לנסח הוראה שמדברת על האיסור שחברת הכנסת טוענת, לבצע פרויקט שיקום שכונות בדירות - - -

<מרב תורג'מן: ואז לומר שההוראה של החוק גוברת - - -

איתן כבל: אבל זו החלטת שר בכלל, אני חושב.

<מרב תורג'מן: לכן אני כרגע צריכה לראות איך אפשר לנסח את ההוראה הזו.

<רונן כהן: מסיבות פרקטיות, לא מסיבות של מגבלה של חוק.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה לתקן, רונן, תקשיב לי טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להזכיר לך איזו הסתייגות הזויות אנחנו מגישים על חוקים רק כדי לתקן אותם או לשבש אותם.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים יש הסתייגויות שהן בכלל לא מהותיות, זו הסתייגות מהותית פר אקסלנס.

איתן כבל: אורלי, אני רוצה לסכם את העניין.

איתן כבל: חברות וחברים, אני אביא את זה כהסתייגות - - -

<מרב תורג'מן: שעדיין אינני יודעת תיקון לאיזה חוק, מה ההצעה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנשים מעלים הצעה לתיקון ומעלים אותה להצבעה – לתת לך דוגמאות?

אורלי לוי אבקסיס: כשביקשו לחקור את הכלבה קאיה, הסתייגות שהצבענו עליה גם במליאה, מישהו שאל אותם: איך אתם רוצים או על בסיס איזה חוק להכניס כלבים לתוך הסיפור של החקירות?

אורלי לוי אבקסיס: לא, יש הסתייגויות מהותיות ויש הסתייגויות קיקיוניות.

אורלי לוי אבקסיס: זו הסתייגות מהותית.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לתת לך נוסח: לצורך השקעות המדינה והרשויות המקומיות בשיפוצים ותחזוקה של המבנים, ייחשבו המבנים הללו – אני לא יכולה להגיד כרוב של שוכרים, אבל מעמדן יהיה כרוב של שוכרים – ותוכל המדינה להשקיע בהם פרויקט שיקום שכונות.

איתן כבל: אז אני אחדד.

איתן כבל: חברת הכנסת אורלי לוי אומרת שנכון להיום, ברגע שאתה בעצם עשית את המעשה הנכון, שבו אנשים עברו ממצב של דיירי הדיור הציבורי למצב של מכר, שהם בעלי דיור, ברגע שרוב הדיירים הם במצב של בעלי דירות, על פי הכללים – אני אפילו נזהר בלשוני – הקיימים היום במשרד הבינוי והשיכון, המדינה איננה יכולה להיכנס כדי לבצע פעולות של שיקום שכונות פיזי, זו טענתה.

איתן כבל: לכן אני אומר לך את הדבר הבא, אני לא עוצר בשום פנים ואופן את התהליך - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, גם אני לא רוצה.

איתן כבל: ברור לי.

איתן כבל: גם במחיר שזה ייפול במליאה.

איתן כבל: אני מבקש ממך שאנחנו נעלה את זה להצבעה, זה יובא כהסתייגות במליאה.

איתן כבל: בנסיבות האלה יהיה לך את הזמן לשבת מול משרד הבינוי והשיכון על הניסוח, על ההתאמה.

איתן כבל: אם תצליחי לשכנע אותם – מה טובו אוהליך יעקב משכנותיך ישראל, כי יכול להיות שגם הבעיה לא תהיה בשכנוע אלא בפרוצדורה.

איתן כבל: אני אומר את הדברים בצורה מאוד נהירה, מאוד בהירה, שלא תיפול חס וחלילה אחר כך איזו טעות או טענה מטענות שונות.

איתן כבל: אני רוצה להצביע על ההצעה, אני אפיל אותה, אז היא תובא כהסתייגות למליאה ולאחר מכן אנחנו נצביע על כל החוק.

איתן כבל: מי בעד ההצעה של חברת הכנסת אורלי לוי?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – אין

איתן כבל: הצעתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לא נתקבלה.

איתן כבל: אני רוצה שתבינו – הנגד הוא טכני.

ודאי לא לאורלי.

איתן כבל: עכשיו אני מצביע על כל החוק.

<מרב תורג'מן: אז, אם כך, גברתי מבקשת שההצעה תובא למליאה כהסתייגות?

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

איתן כבל: וכמובן, גברתי, אני אשמח מאוד, אם צריך אותי גם בתוך התהליך הזה, להיות לעזר.

איתן כבל: אני אשמח מאוד לעזור כי אני חושב שאם באמת פני הדברים הם כפי שאת מציגה אותם זה ראוי לתיקון.

איתן כבל: אתה לא פותר עוול ביצירת עוול.

איתן כבל: זו המשמעות של הדברים כפי שאת מציגה אותם.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את הצעת החוק החשובה הזו של הארכה של האפשרות לרכוש דיור בדיור הציבורי בחמש שנים נוספות, עם ההחלטה הרטרואקטיבית, יצירת רצף – אני רוצה להזכיר, לא לחינם אני אומר את זה כל הדברים האלה – מ-2013 ועד המועד של 10 השנים שפוקע.

איתן כבל: מי שבעד ירים את ידו.

איתן כבל: חבר הכנסת יוסי יונה מצביע במקום חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הצעת החוק עברה.

איתן כבל: קודם כל עשינו את הפעולה החשובה של הארכת החוק וזה חוק באמת חשוב.

איתן כבל: אני רוצה לומר עדיין לחברי הכנסת כאן, אורלי, אני רוצה לחדד, אני ממש מתחנן ופונה למשרד הבינוי והשיכון להתמודד עם השאלות האלה של רכישת דירות בדיור הציבורי בלב פתוח ובנפש חפצה, עם מינימום מכשלות להניח לפתחם של האנשים המוחלשים האלה, שכפי שאמרתי, אין כלי עדיין יותר טוב מלסייע להם כדי לצאת מהמעגל בו הם נמצאים יותר מאשר שלבן אדם יש נכס משלו.

איתן כבל: זה לא פותר את הבעיות, זה לא הופך אותם למיליונרים.

איתן כבל: זה עושה להם שינוי בראש – יכול להיות, אנחנו מקווים, ברוב המקרים זה עדיין מצליח – שאדם כבר מתייחס לעצמו בצורה אחרת לגמרי בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: אבל ראוי שנזכור, כפי שאמרה גם חברתי אורלי לוי, זה עדיין לא הוציא אותם מהמעגל.

איתן כבל: זה שיפר את מצבם, את תחושתם.

איתן כבל: הלוואי – הכוונה היא שבעזרת-השם הם יצליחו להעביר לילדים שלהם את התחושה של להיות בעל נכס וכמה חשוב להיות בעל נכס ולא להיות מונח לפתחה של המדינה.

איתן כבל: אז באמת תודה רבה לכם.

איתן כבל: השר הנוכחי, במגבלות שהן לא פשוטות, וסגן השר, באמת עושים כמיטב יכולתם.

איתן כבל: אני מכיר את השרים בשנים האחרונות וזו פעם ראשונה מזה תקופה ארוכה שיש שר וסגן שר שמוציאים את המיטב מהמצב הלא פשוט שגם הם עצמם נמצאים בו.

אורלי לוי אבקסיס: תנו להם יותר תקציבים, הם יעשו מהפכה.

איתן כבל: נכון, וראוי שהדברים האלה גם יאמרו.

איתן כבל: אני מבקש להעביר גם לשר גלנט וגם לסגן השר לוי את הדברים האלה.

איתן כבל: חבר הכנסת יוסי יונה ונפתח את הדיון.

יוסי יונה: אני מברך בוודאי על הצעת החוק הזאת ואני שמח שהיתה לי גם הזכות לבוא ולהצביע בעדה.

יוסי יונה: אבל כפי שאתה אמרת, אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים גם להתעמת עכשיו עם בעיה נוספת.

יוסי יונה: אנחנו בוודאי בעד מכירת הדירות הללו לדיירים שגרו שם שנים ארוכות ותחושת הבעלות על הנכס, ובכלל זה גם יכול להיות איזושהי דחיפה כלפי מעלה, אבל עדיין מוטלת חובה מאוד גדולה שם.

יוסי יונה: עם כל הערכה שלי לשר השיכון – ובאמת אני מאמין שכוונותיו טובות והוא עושה מספר דברים טובים – יש שתי בעיות: אחת, נכון שמשרד השיכון החל לרכוש דירות נוספות כדי להוסיף למצאי הדיור הציבורי, זה לא מספיק.

יוסי יונה: יש בזה גם קצת אלמנט שלילי, כי משעה שמשרד השיכון נכנס לתוך תחום הדירות ומתחיל לרכוש דירות אפשר שהמחירים כבר יעלו.

יוסי יונה: זאת אומרת שמה שהיה צריך לעשות, רבותי, זה להכין תוכנית רב-שנתית של משרד השיכון כדי להגדיל באופן דרסטי את ההיצע של הדיור הציבורי.

יוסי יונה: אנחנו נמצאים במינוס שהוא מחפיר בהשוואה בינלאומית.

יוסי יונה: כמה זה?

<דני גיגי: 2% בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: באירופה – בין 17% ל-30%.

אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל זה פחות מ-2%.

יוסי יונה: פחות מ-2%, אתה מבין, אדוני היושב-ראש?

יוסי יונה: לכן, עם כל המחמאות, ואני מוכן להרעיף עליו עוד, על הרצון הטוב שלו, אבל אם הממשלה לא תידרש לאתגר כבד המשקל הזה, שהייתי מכנה אותו גם רב-שנתי, שתקצה משאבים אדירים לתחום הזה, הרי שרבים מאזרחי ישראל ימשיכו להשתרך בשוק הדירות הללו ולא יזכו בכלל להתגורר במקום שיכול לכבד אותם ואותנו כחברה נאורה ומתוקנת.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: נעמי, בבקשה.

איתן כבל: לפני שנעמי מדברת אני אומר לכם, משרד הבינוי והשיכון ומשרד האוצר, שבתוך כל התהליך הזה עליו אנחנו מדברים – רכישה אינטנסיבית לנכים.

איתן כבל: לא מספיק הם נפגעים בנסיבות כאלה ואחרות, אני חושב שהמדינה כן צריכה להעביר הילוך בתהליך הזה, בוודאי ובוודאי למי שמוצא את עצמו גם מוחלש וגם נכה – שזה כפל עניין שהמדינה צריכה לתת עליו את הדעת ולהתייחס אליו בצורה אחרת ולא להכניס אותם לתוך הפול הגדול ולהגיד להם: הנה, יש להם פה דירה אחת ופה דירה.

איתן כבל: כי זה דירות שגם כן מצריכות התאמה מיוחדת, זה לא דירות שאתה יכול לבוא ולתת לו בכל קומה, אתה לא יכול לתת להם בבניינים שאין בהם מעליות מותאמות, לא כל נכה יכול להיכנס לתוך כל מעלית, יש סוגים שונים של עגלות וסוגים שונים של מעליות.

איתן כבל: לכן, אני באמת מנצל את ההזדמנות להגיד את זה בשמי ובשם חברי הכנסת.

איתן כבל: נעמי, בבקשה.

<נעמי מורביה: רציתי, בהמשך לדבריו של מר הירש שהביא את דוחות המבקר והתייחס אליהם, לעלות בעיה נוספת שקשורה להארכת המבצע.

<נעמי מורביה: ב-2013, כשהמבצע של רכישת הדירות יצא לדרך, עשו גם מבצע שנכים בדירות נ"ר יכלו לרכוש את הדירות שלהם בהנחה של 90% והיום זה לא קיים.

<נעמי מורביה: מזה כמה שנים זה לא קיים.

<נעמי מורביה: אני מאוד רציתי לבקש שזה יחזור לתוך החוק.

<נעמי מורביה: כל הניסיונות שלי לפנות לחברי כנסת שיפעלו למען החקיקה לא הועילו.

<נעמי מורביה: לא עזרה לי הפניה לסגן שר השיכון – ושר השיכון תומך.

<נעמי מורביה: היתה ועדה בראשות רונן כהן, שעשתה נסים ונפלאות, אחת ההמלצות שם היתה להחזיר את המבצע הזה לתוקפו ואני לא רואה את זה קורה.

<נעמי מורביה: כאן היה המקום להכניס את זה.

איתן כבל: לא נעים לי להגיד לך – הלוואי והייתי יכול באמת להכניס את זה כך, כפי שגברתי אומרת.

איתן כבל: יש לזה משמעויות תקציביות שמשנות את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: תפני לכחלון.

איתן כבל: זה ממש אוצר.

איתן כבל: זה אפילו לא – תקן אותי רונן – בינוי ושיכון.

<רונן כהן: אתה לא טועה.

איתן כבל: בסוף בסוף זה עניין אוצרי.

<רונן כהן: יש לזה משמעויות תקציביות.

אורלי לוי אבקסיס: אם המלצתם, למה זה לא עבר?

אורלי לוי אבקסיס: אם המלצתם, איפה זה נעצר?

<רונן כהן: זה לא נעצר.

<רונן כהן: בסוף יש שיקולים של סדרי עדיפויות תקציביים.

אורלי לוי אבקסיס: תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אז האוצר אמר לא?

<רונן כהן: הוא אמר לא על חלק מהדברים וכן על חלק דברים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: על הנושא שהציגה פה נעמי הוא אמר לא?

אורלי לוי אבקסיס: איפה זה נבלם אם הוועדה המליצה?

אורלי לוי אבקסיס: מי לא קיבל את זה – האוצר, מבחינת שיקולים תקציביים?

<רונן כהן: את יודעת איך מתנהלים דיונים תקציביים.

<רונן כהן: יש מקסימום תקציבים שאפשר להקצות למשרד, המשרד מתעדף - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם מטפלים גם ככה בנכים.

אורלי לוי אבקסיס: ישבו על המדוכה כל כך הרבה זמן, אף אחד לא חשב שהם צריכים קורת גג?

אורלי לוי אבקסיס: תן לנכה 770 שקל השתתפות בשכר דירה, תגיד לי איזו דירה הוא ימצא.

<רונן כהן: אין על זה מחלוקת.

איתן כבל: יש כאן נציג לאוצר, נכון?

<יובל טלר: אני לא מכיר את הפניה הזאת במסגרת דיוני ועדה.

<יובל טלר: רונן, אולי תתקן אותי על איזו ועדה אנחנו מדברים שזה היה רלוונטי אליה?

<רונן כהן: הוועדה שעסקה בטיפול בסוגיות דיור לנכים.

<יובל טלר: אולי היא התה טרם תקופתי?

<רונן כהן: שבה היית חבר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה חבר בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מצחיק אבל זה עצוב.

<יובל טלר: אני?

<רונן כהן: לא משנה, זה המלצות אבל זה בסוף בא לדיון - - -

<נעמי מורביה: אסור לשכוח שכנכים אנחנו לא מקבלים משכנתה.

<נעמי מורביה: אנחנו לא מקבלים הלוואות בבנק.

<נעמי מורביה: אין לנו אמצעים לרכוש את הדירה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, נכון.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה כשל מהותי.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יכולים לרכוש, הם לא יכולים לקחת משכנתה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שעושים הדיירים של דיור ציבורי שקונים את הדירה – כי אין להם הון עצמי להביא מאיפשהו – את מה שנשאר הם פורסים, לנכים אין את האופציה הזאת בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: בעיקר, אם זו ועדה שישבה והעלתה את הנושא הזה, היינו רוצים לשמוע התייחסות של משרד האוצר.

<רונן כהן: היו הרבה המלצות, חלק מההמלצות התקבלו, חלק מההמלצות לא.

איתן כבל: תודה, רונן.

איתן כבל: אנחנו בסוף נוציא גם איזו פניה.

איתן כבל: בבקשה, דוד.

<דוד קשני: אני מ-1997 פה – תעשו חשבון, 21 שנה.

<דוד קשני: לחוק הזה יש זקן ארוך ארוך, רונן יודע.

<דוד קשני: יש שתי בעיות שעד היום לא מנסים לפתור אותן: קודם כל, מחירי הדירות עלו לשמיים.

<דוד קשני: בשנת 2000, כאשר אהוד ברק היה ראש ממשלה, הוא הוציא החלטת ממשלה.

<דוד קשני: גם היום אפשר להוציא החלטת ממשלה בלי חוק, והחלטת הממשלה תהיה להעלות את המספר הזה, שאני אביא לכם – 700,000 שקל, ולנכים 860,000 שקל – מחיר הדירה.

<דוד קשני: היום אין דבר כזה.

<דוד קשני: היום מחירי הדירות הם מעל מיליון, 1.2 מיליון.

<דוד קשני: לכן אותו אדם שהולך לקנות את הדירה צריך, נוסף לזה שהוא משלם 500,000-600,000, לשלם בלי הנחה את היתרה של ה-300,000, נכון?

<דוד קשני: צודק אני?

<דוד קשני: רונן, אני צודק?

<רונן כהן: ואם אתה טועה, אני אגיד שאתה טועה?

<דוד קשני: לא, אני צודק או לא?

איתן כבל: אלה העובדות, עד עכשיו לא צריך את רונן.

<דוד קשני: אז הבקשה שלי היא בהחלטת ממשלה לעלות את המחיר של ה-700,000, לעלות ל-1.2 מיליון, לעלות לנכים.

איתן כבל: דוד, תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אני רוצה קודם כל לומר שהחוק הזה חשוב מאוד, ההמשכיות שלו, וכמו שנאמר, צריך להסתכל באמת על מה שקורה, חייבת להיות איזושהי גמישות גם למה שקורה בשוק.

חייבת להיות איזושהי חשיבה תוך כדי תנועה ולא להיות מקובע לדבר מסוים, שהיה טוב אולי ב-2000 או ב-2003.

איתן כבל: האמת שאפילו במקומות המוחלשים אין כבר מחירים כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם תחשוב שמדובר בנכים אז זה דירות קרקע, הן כבר יותר יקרות.

על זה אני בדיוק מדבר, אדוני, כי אף אחד לא מחשבן.

תמיד הפקידים מופתעים כשמגיע הגשם ואז רצים לנקות את התיעול.

תמיד אנחנו מופתעים מדברים שקורים.

צריך לראות את השינויים ולהתאים - - -

<רונן כהן: מחירים של מה?

איתן כבל: מחירי הדיור.

במחירי הדיור, כמה שכר הדירה – יש המון פרמטרים שמהם אתה בונה את חבילת הסיוע כדי שהיא תתאים לזה שצריך את הבגד הזה, לכן מאוד חשוב שתהיה גמישות בעניין הזה.

אני גם רוצה לומר שלדעתי בשנים האחרונות – ובאמת צריך להגיד מילה טובה על הקדנציה הזאת של השר גלנט וסגנו לוי – באמת יש התעוררות בנושא הזה.

הנושא של הדיור הציבורי עלה על השולחן, לא רק עלה על השולחן אלא גם נמצא בתהליכים.

הכי קל לבוא ולומר שאם השר הכריז השבוע בכנסת, או בוועדה, שהולכים לרכוש עוד 6,000 יחידות, אז ברור שאם הוא היה מכריז 60,000 היינו יותר שמחים אבל צריך להיות גם ריאליים.

קודם כל יש תנופה, יש התקדמות, צריך להאיץ אותה.

אני רוצה גם באמת לשבח את עמידתה של אורלי בעניין הזה בכל כובע שהיא היתה, גם בקואליציה וגם בחצי אופוזיציה שהיא נמצאת היום, בפוזיציה של האופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: בפוזיציה העניינית.

שבאמת עוזרת בעניין הזה.

אני גם מקווה שאותה הסתייגות – ברור לי שאם אתה תהיה מעורב בזה גם אז נוכל באמת להשלים את הדבר הזה.

אנחנו צריכים לא לרדת מהנושא הזה.

אבל אני באמת פונה למשרד השיכון – ההחלטות הן של השרים, ההחלטות הן של הדרג המדיני, הביצוע לפעמים הוא קריטי כדי באמת להגיע לאנשים שזה יכול לפתור להם את הבעיה.

אני רוצה לומר דבר אחד – הערך הזה שאדם מגיע למצב שבו הוא תולה תמונה על הקיר בבית שלו ולא בבית שהוא יודע שאין לו אפילו חשק לתלות את התמונה כי אולי עוד שנה הוא צריך לעבור, אין שיעור לחשיבותו.

בואו נתגייס כולנו לראות איך באמת נמשיך את התהליך הזה לטובת כלל ישראל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חסן אבי עליון.

איתן כבל: לאחר מכן – חבר הכנסת חאג' יחיא.

<חסן אבי עליון: אני מרהט.

<חסן אבי עליון: קודם כל, אני מברך את היושב-ראש ואת חברי הכנסת על העברת החוק, אבל רציתי לשאול שאלה שמעניינת אותי ומעניינת כמה אזרחים ותושבים אצלנו.

<חסן אבי עליון: אצלנו בעיר או בכפרים שאין דיור ציבורי, איפה נופלים האנשים האלו, גם עניים, גם ילדים ומשפחות רבות, שאין דיור ציבורי?

איתן כבל: תודה, שאלה מעניינת.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא יתייחס ולאחר מכן אני אאפשר לכם להתייחס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני אתחיל מכך שעכשיו, לפני שנכנסתי לפה, פגשתי אישה מבוגרת מאוד, ערבייה תושבת חיפה, שכונת חליסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לה בן נכה שלא יכול לעלות במדרגות, הגיע למצב שאין לו דיור, אפילו אשתו והבנים שלו נטשו אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מצב כזה מזעזע, אין להם מקום בדיור ציבורי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יכול להיכנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע שביישובים ערביים אין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם, אפס, אפס דיור ציבורי ביישובים הערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל גם לערבים שנמצאים בערים מעורבות, גם שם הם לא יקבלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע הזמן שמשרדי ממשלה – אם אנחנו מדברים על דיור ציבורי לעניים הרי כולם יודעים שיותר מ-50% מהערבים מתחת לקו העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו עובדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא רוצים בזה אבל זו עובדה, לעובדה הזאת צריך להתייחס אליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בניה לדיור ציבורי ביישובים הערביים – אפס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואפילו גם אנשים שיחפשו לבקש תמיכה בשכר דירה, הם לא ימצאו דירה להשכיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי אנחנו יודעים מה המצב, מצוקת הדיור ביישובים הערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע הזמן גם להתייחס לאזרחים הערביים כאזרחים ולקחת אותם בחשבון בכל התוכניות הממשלתיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכולים לבוא ולהגיד: תשמעו, אנחנו ננסה לצמצם פערים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן גם לסגור פערים וסגירת הפערים זה גם להתחיל לבנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אדמות מדינה – להתחיל לבנות, להכשיר אותן שיתאימו גם לעניים, גם לנכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע הזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לראות ששר השיכון יבוא עם תוכנית ויגיד: תשמעו, האזרחים הערביים הם אזרחי מדינת ישראל שמגיע להם דיור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדברים ברהט, מדברים בכל הנגב ומדברים גם במשולש, גם בגליל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה המזעזע הזה של אותה אישה, שהבן שלה – היא בוכה – אשתו נטשה אותו עם הבנים שלו, אני חושב שצריך לזעזע גם אנשים אחרים, לא רק אותי.

איתן כבל: תודה, אדוני, אתה צודק.

איתן כבל: ריקי כהן, בבקשה.

<ריקי כהן: אני דיירת בדיור הציבורי ואני פעילה במאבק הדיור הציבורי.

<ריקי כהן: באמת רציתי לברך על הצעת החוק החשובה הזאת.

<ריקי כהן: אני, באופן אישי, רואה חשיבות מאוד מאוד גדולה ליכולת להעביר הון במקום עוני לדורות הבאים, אבל צריך לזכור שהמלאי הקיים – מה שכל הזמן אומרים לנו, כמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – הוא פיקציה.

<ריקי כהן: אין באמת מלאי של דיור ציבורי.

<ריקי כהן: המלאים מאוכלסים.

<ריקי כהן: אני אתן סתם דוגמה – אם אני דיירת בדיור הציבורי 20 שנה, אני עוד צעירה, אני לא מתכוונת לפנות את הדירה שלי לפחות ב-60 שנים הבאות.

<ריקי כהן: לא צריך לחכות שאנשים ימותו כדי שיהיו בתים.

<ריקי כהן: זה אחד.

<ריקי כהן: נגזרת מזה שאין מלאי – הקריטריונים הם מאוד מאוד נוקשים.

<ריקי כהן: צריך לבוא ולהגיד את זה כאן כי אנחנו כן חייבים תמיד לבוא ולהגיד: חייב להביא מלאים.

<ריקי כהן: חייב להביא מלאים, כי אי אפשר שלאנשים שלא יכולים בשום צורה לא יהיה את הפתרון הזה.

<ריקי כהן: נכון, אמנם הדירות הן במצב מזעזע אבל הן עדיין דירות שאפשר להיכנס לתוכן ולקבל קורת גג.

<ריקי כהן: לא יתכן מצב כזה שיש כל כך הרבה לא זכאים והם לא יכולים להיות שותפים בשוק החופשי.

<ריקי כהן: אם אנחנו מתייחסים לנשים אז אנחנו רואים שהמצב שם עוד יותר קשה.

<ריקי כהן: אנחנו מדברים על 953 שקלים סיוע בשכר דירה, או 750 שקלים לנכים - - -

איתן כבל: שזה כלום.

<ריקי כהן: כן.

<ריקי כהן: ומי שמקבל את הכספים של הסיוע בשכר דירה זה בעצם אלה שיש להם בתים.

<אורית בת עין: האמת היא שכבוד היושב-ראש וגם הגב' אורלי לוי מכירים את הסיפור שלי.

איתן כבל: נכון, אני עכשיו נזכר, את צודקת.

<אורית בת עין: וקצת נלאיתי מלדבר על משהו שאני נתקבלת בו בסוג של אטימות.

<אורית בת עין: דבר ראשון, כשמדברים על זכויות רכישה אני שואלת: למי מתכוונים?

<אורית בת עין: מי אוכלוסיית היעד?

<אורית בת עין: כי אם לפני 10 שנים, לפני שנכנסנו לסיפור הזה, אז הדירה שגרתי בה, היתה 90 מטר, דירה חדשה, מקסימה לכל הדעות, באזור נורמלי, עלתה 750,000 שקל ולא יכולתי לרכוש אותה במצבי – אז בעלי קיבל קצבת נכות של 100%, היום הוא מקבל 65%, הורידו לו כי הוא ביקש צמיתות ושום דבר לא השתנה במצב שלו.

<אורית בת עין: אז היום, כשאני באה לרכוש את הדירה, זה המחיר שאני צריכה לשלם על 45 מטר, בבניין מ-1950, הכול רקוב, מזעזע, ולמה?

<אורית בת עין: כי קיבלתי הצעת מחיר של 1.431 מיליון למטר בבניין של שיכון מזעזע.

<אורית בת עין: יש לי פה תמונות, מי שרוצה לראות.

<אורית בת עין: גב' אורלי לוי היתה והדבר הראשון שהיא אמרה כשהיא נכנסה היה: לא עשו פה שיקום שכונות?

<אורית בת עין: זה דבר ראשון.

<אורית בת עין: אז באמת לאיזו אוכלוסייה זה מיועד?

<אורית בת עין: כי המצב שלי לא השתנה, להפך, הוא נהיה יותר גרוע.

<אורית בת עין: דבר נוסף זה העניין של השוק החופשי.

<אורית בת עין: אומרים לי: אוקיי, זה הכללים, זה החוקים.

<אורית בת עין: פניתי לכולם, הייתי בעמידר, עם המנכ"ל דיברתי גם: זה השוק החופשי, מה לעשות?

<אורית בת עין: אבל כשמדובר בשוק חופשי במגזר החרדי כולם יודעים שאנשים גם גרים במחסן בגלל הביקוש.

<אורית בת עין: אז כשמדובר בהפקרות הזאת שקורית שם, ומדינת ישראל משתפת פעולה עם ההפקרות הזאת – על מי, על הדיור הציבורי?

<אורית בת עין: זה הזוי בעיני.

<יוסף הירש: אני קורא לזה "שמאות מטעם".

איתן כבל: לכן זה היה הפתיח של הדברים שלי.

איתן כבל: כשאמרתי, בין היתר, בדברי הפתיחה שלי שצריך להתאים את העניין לדיור הציבורי – אתה לא יכול להתייחס לדיור ציבורי בכללים של אותו יישוב, חד-משמעית לא.

איתן כבל: מי שנוקב בסכומים מהסוג הזה של 1.4 מיליון כשמבקש מדייר הדיור הציבורי לרכוש את דירתו, הוא אומר לו בעצם: אל תקנה את דירתך.

איתן כבל: זה חד-משמעי.

<אורית בת עין: זה בלתי אפשרי.

איתן כבל: בוודאי, בהגדרה.

<אורית בת עין: גם משכנתה אנחנו לא מקבלים.

<אורית בת עין: כמה אני אקבל משכנתה על 6,000 הכנסה?

איתן כבל: הנקודה היא יותר מכך, ואני אומר את זה למשרד הבינוי והשיכון, אני מכיר את זה היטב, זה מזכיר לי את הימים הראשונים שבהם נבנו השכונות הראשונות בראש העין – שהן מבורכות, זה לקח את ראש העין למקומות אחרים לגמרי – אבל כשהתחילה הבניה ועדיין היישוב הוותיק היה כאן, הוא קיבל את הכללים של האזור החדש, מחירי הדירות.

איתן כבל: באו אנשים שרצו לבנות בחצר ההורים ואמרו: אני לא עושה קומבינה פה על איזה עניין.

איתן כבל: שם – יבורכו אלה עם היכולות, אבל זה משפיע עלי בצורה לא נכונה ולא הוגנת.

איתן כבל: כשאני אגיע למצב שבו אני יכול ואני רוצה לעשות מזה עסקים, זה דיון אחר.

איתן כבל: אותו דבר כאן.

איתן כבל: אני גם אומר למשרד האוצר ומשרד הבינוי והשיכון, זו גם נקודה שאנחנו נצטרך להתייחס אליה בדברים שלנו, חייבת להיות התאמה או התייחסות אחרת, אי אפשר לדבר על שמאות של שוק חופשי.

<אורית בת עין: שוק חופשי מופקר, זה לא רק שוק חופשי.

<אורית בת עין: אני רק רוצה להגיד שאף אחד לא מסכים לשבת אתי.

<אורית בת עין: כשאני שאלתי את גב' המכר: אתם הייתם קונים דירה במחיר הזה?

<אורית בת עין: היא אמרה לי: לא, זו בעיה שלך.

<אורית בת עין: אני רוצה שישבו אתי למשא ומתן.

<אורית בת עין: יש פה שמאות גרועה.

<אורית בת עין: למה אני צריכה לגשת לערעור, ולאיזו מדיניות אני אגש לערעור?

איתן כבל: יקירה, אני לא יכול לתת מענה ברמה האישית כי החלטה היא לא אישית.

איתן כבל: הדיון כאן הוא לא עכשיו אם תלחצי יותר, תגידי שתוסיפי עוד ותוותרי להם על – זה לא עובד כך.

<אורית בת עין: אבל אין עם מי לדבר.

איתן כבל: לכן אנחנו פה, מנסים לייצר איזה סטנדרט.

איתן כבל: למה שיבואו אתך בדברים ועם ההוא לא? יש חוק.

איתן כבל: אנחנו נפנה למשרד הבינוי והשיכון ולמשרד האוצר כך שהם יצטרכו לתת לנו את התייחסותם לשמאות שהם עושים, שהיא לא יכולה להתכתב עם השוק החופשי.

איתן כבל: משמעות של יצירת שמאות לדיור על פי השוק החופשי משמעותה בעצם להרוג את הפרויקט.

איתן כבל: כן, רונן.

<רונן כהן: קודם כל, אני רוצה להתנצל לפרוטוקול – התבלבלתי בין שתי ועדות, היתה במקביל ועדה לסדר קדימויות בדיור הציבורי, יובל היה חבר ולכן אני רוצה שזה יהיה כתוב בפרוטוקול.

<רונן כהן: אני מתנצל, הוא לא היה חבר בוועדה.

<רונן כהן: זה כמובן לפרוטוקול.

<רונן כהן: הדבר השני שחשוב לי לומר הוא לגבי המלאים.

<רונן כהן: ממשלת ישראל נקטה במספר צעדים מעבר לרכישת הדירות מתוך הקרן, שזה 1,350 דירות בשנתיים וחצי האחרונות.

<רונן כהן: קיבלנו גם תוספת תקציבית של 150 מיליון שקל לרכוש דירות נוספות וגם חצי מיליארד שקל לבנות דירות לקשישים, שזה דבר חשוב, הם גם זכאי דיור ציבורי.

<רונן כהן: בנוסף, התקבלה החלטה, לדעתי מהפכנית, בנוגע למחיר למשתכן, שעד 5% דירות מחיר למשתכן ששווקו יוקצו לדיור ציבורי.

<דני גיגי: 500 דירות, זה רק באזורי הביקוש.

איתן כבל: אבל זו התחלה.

איתן כבל: זה רעיון שהבאתי אותו כשעוד הייתי המשרד הבינוי והשיכון ודחו אותו אז על הסף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך תשובה לאזרחים ויישובים ערביים?

<רונן כהן: הנושא של מחיר למשתכן - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מחיר למשתכן, דיור ציבורי.

<רונן כהן: בפרויקטים של מחיר למשתכן לקחו בחשבון גם פרויקטים מחיר למשתכן ששווקו ביישובים ערביים.

<ספיר סלוצקר עמראן: מחיר למשתכן זה לא דיור ציבורי.

<רונן כהן: אז אמרתי, בתוך מחיר למשתכן יוקצו חלק מהדירות לדיור ציבורי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יכול לתת הערכה כמה דירות יהיו בכל היישובים הערביים?

<רונן כהן: לא, אני לא יודע להגיד לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יכול לשלוח לנו מכתב אחרי שתבדוק?

<רונן כהן: מה הולך להיות מחיר למשתכן ביישובים ערביים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה דירות לדיור ציבורי יהיו בחמש השנים הבאות?

איתן כבל: רונן, למה לך להסתבך?

איתן כבל: אני עונה לך.

איתן כבל: חברות וחברים, אני רוצה להתקדם, יש לי חמש דקות ואני רוצה שאנשים ידברו.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר, רונן, מה אתה עכשיו מכדרר את חבר הכנסת?

איתן כבל: אין מדיניות דיור ציבורי אמיתית משמעותית במגזר.

איתן כבל: למה עכשיו להתחיל – הוא עונה, אתה מג'ברש.

איתן כבל: אין, נקודה.

איתן כבל: אני פשוט אמרתי אמת והאמת היא הדבר שמונח כאן לפתחנו.

איתן כבל: כאן אני רוצה, גברתי, לבקש מהמשרדים התייחסות להתמודדות עם שאלת הדיור הציבורי במגזר הערבי.

איתן כבל: למה עד היום אין תפיסה שיודעת לתת מענה במגזר הערבי בישראל, לא רק בערים המעורבות, בכל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אבדוק אם היא עדיין פה, אם היא עדיין פה אני אחבר אתכם.

איתן כבל: תודה, רונן, כבר זה מעשה גדול.

איתן כבל: דני, משפט.

<דני גיגי: אני רק רוצה להגיד לרונן, קודם כל, אנחנו מברכים על מה שנעשה, נעשים דברים חשובים, אני חושב שהשר הוא במקום הנכון וסגן השר הוא במקום הנכון, אבל בראיה כללית, אתה, עם יד על הלב, יודע שהבעיה הרבה יותר גדולה.

איתן כבל: דני, הוא לא הבעיה, מה אתה עכשיו מטיל לפתחו?

<דני גיגי: הוא לא הבעיה, אני רק רוצה שיידעו פה שהבעיה היא בסדר-גודל הרבה יותר גדול ולא מדובר על 100 דירות.

איתן כבל: נועה רוזנפלד, בבקשה.

<נועה רוזנפלד: אנחנו עוקבים אחר ביצוע של החלטות ממשלה, חוקים ותקנות ואני חושבת שיש פיל בחדר שלא דיברו עליו והוא שיש פה חוק שכבר חמש שנים לא נחתמו לגביו התקנות.

<נועה רוזנפלד: הנושא הזה עלה בדיונים בוועדה כשהיא היתה בראשות חבר הכנסת ברוורמן – בשנים 2014-2015 הוועדה דנה בנושא הזה במשך חמש ישיבות, לפי דעתי - - -

איתן כבל: איזה תקנות?

<נועה רוזנפלד: תקנות של חוק הדיור הציבורי.

איתן כבל: אתם מכירים את זה?

<נועה רוזנפלד: לא נחתמו התקנות של החוק, שחלק מאוד משמעותי בתקנות אמור להיות שצריכה להיות ועדת חריגים עבור נכים קשים - - -

<אמיר פז: יש ועדה.

<נועה רוזנפלד: יש ועדת חריגים, לא ועדה ייעודית עבור הנכים הקשים.

<אמיר פז: יש ועדה לחריגים לנכים.

<נועה רוזנפלד: לנכים הקשים.

<יוסף הירש: אבל זה לא מופיע בתקנות.

<אמיר פז: כי התקנות לא הותקנו אבל הוועדה מופיעה, אותו נושא שמופיע בתקנות, מונתה ועדה והיא - - -

<נועה רוזנפלד: אז אתם יכולים - - -

<אמיר פז: סליחה, תתני לי לסיים.

איתן כבל: אל תכעס עליה, היא בסך הכול רוצה לדעת.

<אמיר פז: יש ועדה, רונן יושב בה, יש בה גם נציג של משרד המשפטים, הנציבות לשוויון אנשים עם מוגבלות, משרד הרווחה.

איתן כבל: אני רוצה מכם הודעה רשמית אלי שהתקנות האלה מופעלות, ולא רק שהן מופעלות אלא שהן בתוקף והשר חתם עליהן, זה הכול.

<דוד קשני: הן עוד לא נכתבו, אין תקנות.

<נועה רוזנפלד: אין, אין תקנות.

איתן כבל: חברים יקרים, מה ביקשתי?

איתן כבל: ביקשתי שאני רוצה שהם יודיעו לי שהתקנות אכן – אם הם יכתבו לי שלא אני אדע, בסדר?

<דוד קשני: יפה.

<נועה רוזנפלד: תודה.

איתן כבל: פשוט מאוד.

איתן כבל: בבקשה, עידית.

<עידית לוי: אני ממיצוי זכויות ותומכת בקבוצת דיור ירושלים.

<עידית לוי: אני אישה ש-33 שנה גרושה עם ילדה נכה, עברנו כבר 33 דירות וכולן במחסנים.

<עידית לוי: אני חיה מהבטחת הכנסה.

<עידית לוי: הבטיחו לי דיור ציבורי לפני המון שנים ובשנת 2008 תיקנו חוק שמי שהילד שלו מגיע לגיל 21 זה מתבטל, אני לא מקבלת דיור ציבורי.

<עידית לוי: אני היום חייה במחסן של 17 מטר, בקושי אני נכנסת.

<עידית לוי: אני לא יכולה להיכנס בו עם ילדה נכה ואני לא מקבלת לא שכירות ולא דיור ציבורי, אפילו סיוע בשכר דירה.

<עידית לוי: אני חייה מהבטחת הכנסה של 1,800 שקל.

איתן כבל: עידית, תודה, תני לי, אני רוצה לעזור לך.

<עידית לוי: אבל זה לא רק לגביי, אני אומרת לגבי כולם, לגבי החוק, שינוי בחוק.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, רק מהקשבה לעניין הזה, אני סבור – ואני אומר את זה לנציגי המשרדים – שיש אנשים שמנקודת זמן מסוימת אתה לא יכול להרע את מצבם גם אם המצב "כאילו" הוטב.

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: כאילו אם הילדה יצאה מתחום שיפוטה – למרות שזה לא בדיוק – רוב האנשים האלה לצערי, הילדים שלהם עדיין ממשיכים לגור בביתם.

איתן כבל: היא יודעת למצוא היום דירה לבד?

איתן כבל: אין סיכוי בעולם, גם אם היא תצא מחר בבוקר ותצעד עד אנטרקטיקה זה לא יעזור.

<עידית לוי: גם אין לי הורים שיעזרו לי, אני לבד, אישה לבד.

<עידית לוי: זה קשה לי.

<עידית לוי: אין אף אחד שתומך בי.

<עידית לוי: אני לא יכולה להיכנס לבית, תראה איך אני שמנה.

<עידית לוי: אסור לי גם לעשות כלום, לא לבשל.

<עידית לוי: אני צריכה ללכת לאכול בבתים.

<עידית לוי: אני גרה תחת אדמה.

איתן כבל: עידית יקרה, אני אעשה כל מאמץ לנסות לעזור לך.

איתן כבל: אשר, בבקשה.

רוכברגר: כבוד היושב-ראש, כבוד חברי הכנסת, קודם כל, אני מצטרף לדברי חברתי נעמי בכל מה שקשור לנכים.

רוכברגר: רק נקודה קטנה – יש אנשים שמוגדרים כנכים שקופים, שלא תמיד בגלל נכותם נכנסים לקריטריונים והם אכן זכאים להתאמות.

רוכברגר: זה עניין אחד.

רוכברגר: עניין שני, בחודשים האחרונים נתקלתי – כי אני עוזר לקרובי משפחתי ברכישת דירה בדיור ציבורי – לדברים שטעונים שיפור של משרד השיכון, וזה גם במשרדי עמיגור בעיר אופקים וגם במשרדי החברה שמנפיקה את תעודות הזכאות בבאר שבע, חברת אלונים.

רוכברגר: כשאני ביקשתי מהפקידים נהלים של משרד השיכון או נהלים של החברות נתקלתי בסירוב כאילו זה חומר מסווג של ועדת חוץ וביטחון כאן.

רוכברגר: לצערי, גם אתר משרד השיכון טעון שיפור ניכר ולא תמיד אפשר למצוא שם דברים נחוצים.

רוכברגר: אז במסגרת מיצוי הזכויות של דיירי דיור ציבורי יש לשפר את הנגישות לנהלים, שהם לכאורה אמורים להיות חשופים לכולם.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: בקי קשת, בבקשה.

איתן כבל: כן, זה מצריך יותר מדיון אחד וגברתי יודעת את מה שאני מבין.

איתן כבל: לכן, דרך אגב, אחת הדרכים להוציא גם דייר ממשיך היא הפרויקט של לתת להם באמת לרכוש את הדירה.

איתן כבל: אין דבר שמוציא משפחה ומכניס אותה למסלול אחר – ברוב המקרים, 80% לפחות מאלה שרכשו דירה, ואני מכיר בוודאי בראש העין שאני רואה את הדברים בסביבה הקרובה אלי – אלה אנשים שזה לקח אותם למקום אחר.

<ספיר סלוצקר עמראן: אני רק רוצה להגיד שאנחנו מתכנסים פה כבר כמה שנים ומדברים פה כל פעם על מקרים פרטניים ומה שקורה בוועדות האלה הוא שעולים מקרים ואז אוספים פה כמה טלפונים.

איתן כבל: ברור, אני מכיר את זה.

<ספיר סלוצקר עמראן: אז אני חושבת שבסופו של דבר מה שדיברנו עליו וצריך לשנות זה את הקריטריונים וזה משהו שראוי לתקוף ולהתייחס.

איתן כבל: נכון.

<ספיר סלוצקר עמראן: עידית לא מקבלת בגלל שאין לה ילדים מתחת לגיל 18, אז אם היא תקבל סיוע בשכר דירה – לפי מה שהיא אמרה עכשיו, אני לא יודעת את המקרה הפרטני - - -

<עידית לוי: אני רוצה להגיד שאני דיברתי גם בשם כולם, בשם החוק.

איתן כבל: הכול בסדר, היא לא אומרת דבר וחצי דבר כלפי המקרה שלך.

<ספיר סלוצקר עמראן: העניין היחידי שאני אומרת הוא שכשאנחנו מטפלים, באגודה לזכויות האזרח, במקרים, אני מרגישה שאני לא מקבלת מענה אלא אם כן זה לא מגיע למנכ"ל חגי רזניק, ויש פה בעיה שראוי להתייחס אליה איך אנחנו מצליחים לעבוד עם הפקידות הזוטרה יותר ולא להעביר כל דבר למנכ"ל.

איתן כבל: גברתי צודקת, אני מכיר את זה מהימים שעוד עבדתי במשרד הבינוי והשיכון.

<ספיר סלוצקר עמראן: לא צריך לרשום פוסט בפייסבוק בשביל שיטפלו בפניה.

איתן כבל: העניין ברור לי.

איתן כבל: אני חייב לסיים, גברתי.

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה, בהצלחה.