הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 134, 2018-03-18 13:00

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לפניות הציבור.

ישראל אייכלר: הנושא השלישי היום – דיברנו על קמחא דפסחא, דיברנו על ילדים שנולדו לאחר הרישום, ועכשיו אנחנו מגיעים לבעיה שנוגעת להרבה ילדים והרבה משפחתונים בכל הערים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר משהו שלא בדיון, אבל שייך לדיון.

ישראל אייכלר: קיבלתי פניות מאזורים שהעובדת הסוציאלית של העירייה אומרת שיש מספיק משפחתונים, וההורים אומרים שאין משפחתונים, כלומר תמיד צריך למצוא את הסינכרוניזציה בין משרד הרווחה לבין העיריות, ובין העיריות לבין השכונות, לראות מה קורה.

ישראל אייכלר: אבל זה לא הנושא.

ישראל אייכלר: הנושא הוא שינוי בהרכב תמהיל הילדים במשפחתונים, ודרישות חדשות של משרד הרווחה ממנהלות המשפחתונים.

ישראל אייכלר: היות שיש לנו הרבה פונים, לא אפרט מה הנושא, אלא אתם תפרטו בעצמכם.

ישראל אייכלר: ראשונת הדוברים תהיה סיגלית עשור, נציגת מטפלות משפחתונים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<סיגלית עשור: שמי סיגלית עשור, ואני עשרים שנה במערכת, מייצגת 3,700 מטפלות בארץ.

<סיגלית עשור: בתקופה האחרונה יצאתי לתביעה נגד משרד הכלכלה ועיריית ירושלים, תביעה ייצוגית לטובת המטפלות.

<סיגלית עשור: התחלנו את הדיון הראשוני שבוע שעבר.

<סיגלית עשור: יש לנו כמה נושאים.

<סיגלית עשור: הדבר הראשון שאמרו לי להתייחס אליו זה הרב-גילאי.

<סיגלית עשור: בשנה האחרונה משרד הכלכלה החליט שמטפלת לא מסוגלת לטפל בחמישה תינוקות בגלל מקרים של מוות בעריסה - למרות שזה קורה גם במעונות.

<סיגלית עשור: לכן ההגבלה היא שמטפלת תם

<סיגלית עשור: פל רק בשני תינוקות ולא יותר.

<סיגלית עשור: כרגע בחודש האחרון הכניסו שתינוק שלישי יהיה בין עשרה חודשים לשנה.

<סיגלית עשור: זה המתנה שקיבלו.

<סיגלית עשור: כלומר שתי תינוקות ועוד שלושה שהם גדולים.

ישראל אייכלר: אם היא רוצה עוד עשרה ילדים, היא יכולה להכניס?

<סיגלית עשור: רק אם היא מביאה עוד מישהי, ומשרד הכלכלה הוא הגוף המפעיל.

<סיגלית עשור: אין את זה הרבה.

<סיגלית עשור: זה ממש מיעוט שעושים את זה.

ישראל אייכלר: כלומר רוב המשפחתונים זה חמישה ילדים.

<סיגלית עשור: כן.

<סיגלית עשור: ועכשיו אמרו שמהחמישה רק שניים צריכים להיות עד גיל שנה.

<סיגלית עשור: בחודש וחצי האחרונים החליטו שאפשר להכניס ילד בן עשרה חודשים לשנה, התינוק השלישי.

<סיגלית עשור: המטפלות נשארות בלי עבודה.

<סיגלית עשור: מטפלת שיוצאת לעבודה בתוך הבית שלה, ומגבילים אותה למספר ילדים, ואימהות – ואני מאמינה להן, שהן לא מוכנות שהתינוקות שלהן יהיו עם ילדים גדולים שמרביצים, נושכים - והיו לנו המון מקרים כאלה בשכונות אצלנו בירושלים – בכלל בארץ.

<סיגלית עשור: לא מזמן היה מקרה של ילד בן שנתיים שנשך ילד, תינוק קטן, והאימא תובעת.

<סיגלית עשור: קודם כל, לדעתי, ברגע שהאימא הסכימה לשים את התינוק שלה במסגרת כזו של ילד גדול וקטן, היא צריכה לקחת את העול הזה על עצמה.

<סיגלית עשור: זה בלתי-אפשרי לתת למטפלת להיות שוטר בתוך הבית.

ישראל אייכלר: אם אני מכניס חמישה ילדים גדולים, זה בסדר מבחינת משרד הרווחה, או אני חייב להכניס שני תינוקות?

<סיגלית עשור: אתה לא חייב, אבל האפשרות להכניס תינוקות זה רק שניים, כלומר לא יותר משניים.

ישראל אייכלר: ואתם רוצים לאפשר חמישה תינוקות, למשל?

<סיגלית עשור: כן.

<סיגלית עשור: בלי גדולים.

<סיגלית עשור: המטפלת לא אמורה להיות שוטר ולהשגיח שהוא לא נושך, שהוא לא מרביץ, שהוא לא מועך אותו, שהוא זוחל ולא קופצים עליו, וזה קורה.

<סיגלית עשור: הדברים האלה קורים.

<סיגלית עשור: המון אסונות קורים.

<סיגלית עשור: מטפלת שבאה לטפל בילדים, יודעת שהיא צריכה להיות גננת לקבוצת גיל מסוימת של גדולים, ונותנת להם מה שצריך, ולא להתעסק מה התינוק עושה, להאכיל אותו דייסה, ההוא צורח.

<שלומית אבינוח-קואולמן: מה השתנה השנה לעומת שנה שעברה?

<סיגלית עשור: יש טענה שבגלל שקרו, לא עלינו, מקרים של מוות בעריסה- כך הם טוענים – במשפחתונים – והמטפלת באותו רגע לא ידעה איך לתמרן עם שאר התינוקות, ותינוק שקרה לו כך וכך בשכונת גילה לפני שנתיים – למטפלת כן יש המסוגלות להתמודד עם הדברים האלה.

<סיגלית עשור: מטפלת יש לה עבודה כפולה ומכופלת, להיות שוטר בתוך הבית ולהשגיח מה הגדולים עושים לקטנים.

ישראל אייכלר: כלומר מול הטענה שלהם, שאי-אפשר אשה אחת לטפל בחמישה תינוקות, את אומרת להפך – שאם יש שלושה גדולים, התינוקות יותר בסיכון.

<סיגלית עשור: ודאי.

ישראל אייכלר: אז מה את מציעה?

<סיגלית עשור: שמטפלות שיש להן האפשרות והמסוגלות והמרחב הביתי לקחת חמישה תינוקות, כמו שהיה תמיד, וטיפלה בהם 100% עבודה, וידעה איך לטפל בהם - להשאיר לה את חמשת התינוקות.

<סיגלית עשור: יש למטפלות המסוגלות הזאת.

ישראל אייכלר: את אולי אפילו מציעה לאסור עליה להכניס ילדים גדולים, שלא ינשכו את התינוקות.

<סיגלית עשור: ודאי.

<סיגלית עשור: המון סיכונים ואסונות קרו בזמן האחרון.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: הרב אברהם פלק, בבקשה.

<אברהם פלק: אני רוצה להוסיף על מה שהגב' עשור אמרה.

<אברהם פלק: חוץ מהבעיה של המטפלת עצמה, שצריכה לטפל ברב-גילאי, שזה דבר קשה לכשעצמו מבחינת בטיחות, תינוקות מפרקים, מרוץ סביב השעון – כשהגדולים ערים, הקטנים ישנים וההפך, יש גם הנושא של הפיקוח, שמשרד הכלכלה בפרט באזור המרכז- - -

ישראל אייכלר: אני חושב שמשרד הכלכלה עזב את הנושא.

ישראל אייכלר: משרד העבודה.

<אברהם פלק: כן.

<אברהם פלק: המשרד שמפקח על המשפחתונים, שהוא הידק מאוד-מאוד את הפיקוח באחרונה באזור המרכז.

<אברהם פלק: זה אומר שהגיעה רכזת, ומאשרת משפחתון במצב מסוים, ואחרי זה מגיעה ביקורת של משרד הרווחה, ומה פתאום - ישנים מ-12:30.

<אברהם פלק: זו אחת הבעיות, למשל, של המשפחתונים.

<אברהם פלק: יש תמהיל גילאים שונה.

<אברהם פלק: תינוקות, אי-אפשר להשאיר אותם ערים עד 12:30, וגדולים, להשכיב אותם ב-12:30 זה נתקע עם ארוחת צהריים.

<אברהם פלק: זה רוצה לאכול מוקדם, וזה טוב לו לאכול מאוחר.

ישראל אייכלר: אז מה אתה מציע?

<אברהם פלק: קודם כל, יש גוף פיקוח שנקרא רכזות ברשות המקומית.

<אברהם פלק: אצלנו זה עירייה, יש עמותות שונות.

ישראל אייכלר: אצלנו – איפה אתה גר?

<אברהם פלק: בני ברק.

<אברהם פלק: שם העירייה, יש לה מחלקה עם רכזות, שהן עובדות סוציאליות ברובן, והן מפקחות על כל מטפלת.

<אברהם פלק: בעצם אנחנו נותנים דורשים לתת להן את הסמכות, שהיא יודעת.

<אברהם פלק: היא מכירה את המטפלת, היא מכירה את האופי של הבית.

<אברהם פלק: היא מאשרת דברים לפי איך שהיא חושבת שטוב לילדים; אי-אפשר לתת משהו כללי במשפחתונים - כולם ישנים מ-12:30, כולם יישנו על מזרונים על הרצפה.

<אברהם פלק: יש אחריות שהרכזת לוקחת על עצמה כמפעילה, כזרוע של המפעילה על המשפחתון, לתת לה את הסמכות להחליט – מתי טוב לילדים לישון- - -

ישראל אייכלר: מה זה יותר טוב לך, שכל רכזת תוכל להכתיב לכל אימא איך לעשות את הדברים?

ישראל אייכלר: ואם היא תקום בבוקר באיזו עצבנות?

<אברהם פלק: אצלנו בבית היה לנו – כמה חודשים יש לנו סדר יום מסוים.

<אברהם פלק: הגיע אלינו פיקוח של משרד העבודה.

<אברהם פלק: לא נדבר על האופי של הביקורת – נושא חשוב לכשעצמו, אבל לא, מה פתאום, ישנים מאוחר מדי, ישנים מוקדם מדי, אוכלים לא טוב.

ישראל אייכלר: ואם הרכזת תגיד את זה, יותר טוב לך?

<אברהם פלק: במקום לישון בחדר X- - -

ישראל אייכלר: שאלתי - אם הרכזת העירונית תעשה לך את זה, זה יותר טוב?

<אברהם פלק: אין לי בעיה.

<אברהם פלק: הרכזת העירונית מכירה את המטפלת.

<אברהם פלק: היא מבקרת שם לפחות פעם בחודש.

<אברהם פלק: היא מכירה את האופי, את הסגנון.

<אברהם פלק: גם הנושא הזה של תמהיל גילאים, בוא ניתן לרכזות, שמכירות את האופי של המשפחתון, להחליט - אולי זאת מתאים לה רק גילאים גדולים?

<אברהם פלק: אולי זאת מתאים לה- - -

ישראל אייכלר: אתה מציע לאפשר לרכזות להחליט בעניינים האלה, ולא לקבוע כללים לכל המדינה.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: שמענו את הרעיון הזה.

ישראל אייכלר: חגי, אני מקווה שאתה רושם את הרעיונות כדי שתוכלו להשיב עליהם.

ישראל אייכלר: ישראל נוימן, בבקשה .

ישראל אייכלר: מאיפה?

<ישראל נוימן: מבני ברק.

<ישראל נוימן: גם כן, תחת אותה חסות של משפחתונים.

<ישראל נוימן: אני אוסיף עוד עליו, ועוד נקודה.

<ישראל נוימן: נקודה נוספת – שהתפתחות הילד מאוד לקויה במצב הזה.

<ישראל נוימן: למשל, ניקח ילד בן שנתיים.

<ישראל נוימן: ההתפתחות שלו, שדורשים מאתנו המפעילים, המשרד שמפעיל – לא חשוב כרגע מי זה – דורשים, נגיד, התפתחות מתאימה אליו, דהיינו דברים יותר מוחשיים כמו מדבקות, כמו חומרי פעילות.

<ישראל נוימן: דברים כאלה ממש מסכנים את הילדים הקטנים שנמצאים במשפחתון.

<ישראל נוימן: למשל, מתי יש זמן למטפלת לעשות מדבקות, כשהיא צריכה לטפל בקטנים בינתיים?

<ישראל נוימן: אין אופציה להפעיל משפחתון, ברמה שנגיע לרמת הכשרה – הרי גיל משפחתון הוא בין 3.5 חודשים עד גיל 3 שנים בערך.

<ישראל נוימן: ילדים בני 3 יוצאים עם הקניות לדברים מסוימים, שיש להם הדבקות ויצירות ומשחקים.

ישראל אייכלר: אתה מציע שייתנו רק לתינוקות או רק לגדולים?

<ישראל נוימן: בעיקרון, זה קשור גם למה שהוא אומר, הרב פלק, שזה מאוד תלוי אינדיבידואלית במפקחת, ברכזת המשפחתונים.

<ישראל נוימן: אם היא רואה שמתאים לאותה אחת, שמסתדרת עם שלושה גדולים ושניים קטנים, נאשר את זה.

<ישראל נוימן: אבל אם לא, לא.

<ישראל נוימן: זה קצת קונפליקט בכל המערכת הזאת.

<ישראל נוימן: אנחנו עצמנו, היו לנו חמישה ילדים קטנים, והם קיבלו את הטיפול הכי מסור שיכול להיות.

<ישראל נוימן: בשנה הראשונה הם הגיעו ממש תינוקות קטנים, ולא היה הורה שלא היה מרוצה, ופיקוח ועוד פיקוח – הכול עבר.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: בבקשה, יצחק אלחנן סימון.

<יצחק אלחנן סימון: אוסיף נקודה על מה שאמרו.

<יצחק אלחנן סימון: בעצם המשפחתון מכיל כמות של ילדים, מגיל שלושה-ארבעה חודשים ועד גיל 3.

<יצחק אלחנן סימון: זה בערך כמו לשלב ילד בכיתה א', עד כיתה ג', ד', שבגילאים האלה ההפרשים האלה מאוד משמעותיים.

<יצחק אלחנן סימון: בשטח משרד העבודה לא כל כך יורדים לשטח לראות את המקום.

<יצחק אלחנן סימון: אני מכיר משפחתונים במשך חמש שנים.

<יצחק אלחנן סימון: הם לא בודקים – אני יודע שלא הגיעו לבדוק בצורה ברורה, כמה זה מזיק לילדים, שילד גדול נמצא עם ילד קטן.

<יצחק אלחנן סימון: זה סדר יום שונה.

<יצחק אלחנן סימון: זה ממש צרכים שונים.

<יצחק אלחנן סימון: ילד שזוחל, במקום שילד בן שנה ילמד ללכת, הוא זוחל, כי הוא רואה ילדים קטנים שזוחלים.

<יצחק אלחנן סימון: במקום שילד גדול ילך, הוא זוחל.

<יצחק אלחנן סימון: הוא נשאר קטן.

<יצחק אלחנן סימון: משאירים אותו קטן.

<יצחק אלחנן סימון: רואים את זה.

ישראל אייכלר: השאירו אותו כיתה, אתה אומר.

<אברהם פלק: שלוש כיתות.

<יצחק אלחנן סימון: ובגילאים האלה זה ממש משמעותי.

<יצחק אלחנן סימון: אני לא מדבר על החלק של המטפלת, שזה נקרא להתעלל בה, כי לתינוקות צריכים לטחון אוכל, לגדולים צריך לתת אוכל מרוסק, ולגדולים יותר צריכים לתת אוכל עם כפיות.

<יצחק אלחנן סימון: בעצם מבקשים ממנה להכין שלושה סוגי תפריטים, וכולה יש לה חמישה ילדים בבית.

<יצחק אלחנן סימון: למה להתעלל בה?

<יצחק אלחנן סימון: זה נראה התעללות לשמה, בעוד שאני יודע שלא בדקו את זה.

<יצחק אלחנן סימון: דיברתי עם משרד הכלכלה בעצמם.

<יצחק אלחנן סימון: לא קיבלתי תשובה.

<יצחק אלחנן סימון: דיברתי עם אשה בשם אורית בוגנים, מטעם משרד הכלכלה.

ישראל אייכלר: היא פה.

<יצחק אלחנן סימון: שלום.

<יצחק אלחנן סימון: דיברתי אתה.

<יצחק אלחנן סימון: היא אמרה שמשפחתון זה שם ש משפחה.

<יצחק אלחנן סימון: הבטיחה לי תשובה לפני שנה, ולא קיבלתי ממנה עד היום.

<יצחק אלחנן סימון: רק דיברה אתי בטלפון במשך עשרים דקות.

<יצחק אלחנן סימון: יש לציין שהיא כן הסבירה בצורה טובה.

ישראל אייכלר: אני מכיר מעט מאוד פקידים שמוכנים לדבר עם אזרח עלום שם עשרים דקות.

ישראל אייכלר: ..

<יצחק אלחנן סימון: ציינתי את זה.

<יצחק אלחנן סימון: היא הסבירה לי בצורה ברורה, אבל הבטיחה לי שאקבל מסודרת ולא קיבלתי.

<יצחק אלחנן סימון: חיכיתי, ואולי בשביל זה הגענו לפה.

<יצחק אלחנן סימון: יש עוד נושא, שיוצא מזה - הם לא מכניסים תינוקות.

<יצחק אלחנן סימון: מטפלת נשארת עם שני ילדים.

<יצחק אלחנן סימון: משאירים אותה בלי עבודה.

<יצחק אלחנן סימון: אומרים לה: יש לך שני תינוקות – את לא יכולה לקבל עוד.

<יצחק אלחנן סימון: את נשארת בלי עבודה.

ישראל אייכלר: נגעת בנקודה שאני רוצה שתרחיב עליה.

ישראל אייכלר: הם נשארים בלי פרנסה – למה?

ישראל אייכלר: חסרים ילדים גדולים יותר?

<יצחק אלחנן סימון: הם לא מכניסים.

<יצחק אלחנן סימון: יש שני תינוקות, ההורים לא כל כך רוצים.

<יצחק אלחנן סימון: מה שקורה, שילדים בני שנתיים וחצי, מנהלת משפחתון שיש לה שני תינוקות, מכניסים לה אותם.

<יצחק אלחנן סימון: היא לא רוצה לטפל בתינוקות בני שלוש משתי סיבות: אל"ף, כי הורים לילדים בני שלוש לא כל כך רוצים משפחתון – הם רוצים גן פרטי, כי במשפחתון ישנים קצת יותר.

<יצחק אלחנן סימון: זה לא מתאים מבחינה טכנית להורים.

<יצחק אלחנן סימון: אז תינוקות – יש הרבה ברוך השם, בציבור החרדי, ולא מכניסים.

<יצחק אלחנן סימון: אז נוצר מצב שיש שני תינוקות.

<שלומית אבינוח-קואולמן: מותר שלושה.

<יצחק אלחנן סימון: בעצם שלושה, לא ממש, זה תינוק גדול יותר, אבל נוצר מצב שמנהלת משפחתון במקום לקבל משכורת מכובדת, עובדת את אותה עבוד קשה, ומקבלת משכורת של שלושה ילדים במקום של חמישה.

<יצחק אלחנן סימון: מה הם עושים – אומרים: נפתח משפחתונים חדשים, אז אין משפחתונים, וההורים אומרים שיש – מובן למה.

<יצחק אלחנן סימון: ההורים אומרים שאין, כי לא מכניסים להם ילדים, והמשרד אומר: ברור, יש מספיק מקומות.

<יצחק אלחנן סימון: נכון, אבל אתם לא מכניסים.

ישראל אייכלר: זו התשובה לשאלתי הראשונה – למה באשדוד יש מספיק שאין להם- - -

<יצחק אלחנן סימון: בדיוק.

<יצחק אלחנן סימון: הם לא מכניסים.

<יצחק אלחנן סימון: אחר כך הם לא מבינים, למה אין מקומות.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: ברוך לוי, בבקשה.

<ברוך לוי: ההרגשה היא שהמדינה רוצה לחסל את המשפחתונים.

<ברוך לוי: המדינה מעדיפה מעונות, ואני לא מבין למה.

<ברוך לוי: ילד במעון זה תלוי, מלכ"ר או לא מלכ"ר.

<ברוך לוי: זה בין 2,474 ל-2,622, ובמשפחתון משלמים על תינוק 1,964, ועל פעוט - פחות מזה.

<ברוך לוי: זו ההרגשה.

<ברוך לוי: המדינה תמיד מחפשת לחסוך, אבל פה המדינה מחפשת לסגור.

<ברוך לוי: כפי שאמרו פה, כל הסיפור של הרב-גילאי זה בגלל המוות בעריסה.

<ברוך לוי: אני חיפשתי ברשת.

<ברוך לוי: מצאתי מלפני פחות מחודש, מ-12.2.2017, מחריד – שלושה תינוקות נפטרו במעונות בתוך פחות משעה.

ישראל אייכלר: שנה שעברה.

<ברוך לוי: ויש פה עוד כל מיני.

ישראל אייכלר: הבאת גם ממשפחתונים?

<ברוך לוי: לא.

<ברוך לוי: משפחתונים לא מופיע.

<סיגלית עשור: משפחתון, לפני שנתיים וחצי, היה מקרה אחד בירושלים.

ישראל אייכלר: לא להגיד שמות.

ישראל אייכלר: אגב, זו הוראה כללית – היועצת המשפטית מקפידה להגיד את זה כל פעם.

ישראל אייכלר: שום שם של אדם או מוסד לא יוזכר בדיונים בוועדה, כי הכול בפרוטוקול, הכול בשידור חי, ואתם לא יודעים במי אתם פוגעים.

ישראל אייכלר: בלי שמות, בבקשה.

<ברוך לוי: המשפחתונים, כפי שאמרו, ריקים.

<ברוך לוי: אספר סיפור שלי.

<ברוך לוי: אשתי ילדה ב-ו' תמוז התשע"ז, 30 ביוני.

<ברוך לוי: כל אשה מחכה, בפרט אשה שעובדת במשפחתון, עובדת רצוף בלי חופשים, מחכה לחופשת לידה.

<ברוך לוי: מה קרה – היתה חייבת לקחת רק חצי חופשת לידה, כי הגיעה שנה חדשה.

<ברוך לוי: כמה תינוקות יש – שניים.

<ברוך לוי: אתה מתחיל לחפש ממלאת מקום.

<ברוך לוי: בשביל שני תינוקות?

<ברוך לוי: מה פתאום?

<ברוך לוי: מה, אשב בבית כל היום במילוי מקום בשביל שני תינוקות?

<ברוך לוי: עוד דבר שלא קשור לזה.

<ברוך לוי: אשתי, בכסלו אביה נפטר.

<ברוך לוי: ב-14:30 התקשרו שהתמוטט.

<ברוך לוי: היא עסוקה באבל שלה? לא.

<ברוך לוי: היא צריכה לחפש עכשיו ממלאת מקום.

ישראל אייכלר: זה כל עובדת בכל מקום.

<ברוך לוי: לא.

<ברוך לוי: זה רק פה, כי אין לה שום זכות עובד.

ישראל אייכלר: אז תרשמי בסיכומים – צריך לחשוב על זכויות העובד.

<אברהם פלק: זה נושא רחב מאוד.

<אברהם פלק: אין פנסיה, אין חופשות מחלה, אין הכרה כעובדת.

ישראל אייכלר: לכן אמרתי שאני צריך לעשות על זה דיון, כי אני יכול להקדיש את כל הצהריים בנושא הזה.

ישראל אייכלר: הגב' ליבה רוזנבוים, בבקשה.

<ליבה רוזנבוים: אני בעיר מודיעין עלית, ואני התחלתי את השנה עם שני תינוקות.

<ליבה רוזנבוים: תמיד עבדתי עם חמישה תינוקות.

<ליבה רוזנבוים: כשאנשים רצו לרשום עוד תינוקות, אמרו שאני מלאה.

<ליבה רוזנבוים: היו אנשים שמעוניינים לרשום את התינוקות.

<ליבה רוזנבוים: האימא רוצה לעבוד, אבל מבחינת המועצה, מבחינה טכנית, שני תינוקות - זהו זה, אני מלאה.

<ליבה רוזנבוים: אני עובדת בתחום המשפחתונים כבר שעשרים שנה.

<ליבה רוזנבוים: גם לי היתה הזכות לדבר אתך, ודיברת אתי מאוד יפה, למרות שאת מאוד עסוקה, ואמרתי: זה אדם שבתפקיד, ולקחת את הזמן.

<ליבה רוזנבוים: דיברנו שאולי יש משהו כמו ועדת חריגים.

<ליבה רוזנבוים: אני עשרים שנה בתחום.

<ליבה רוזנבוים: אמרתי, שאני לא יכולה לטפל בילדים גדולים – רק בתינוקות, כפי שאני עושה כבר שבע שנים.

<ליבה רוזנבוים: הרכזות מבינות את זה.

<ליבה רוזנבוים: אז נכון, היו שלושה ילדים פלוס גדולים.

<ליבה רוזנבוים: אני עשיתי פשרה – נתתי למשפחתון להתמלא.

<ליבה רוזנבוים: הילדים שנשארו, התינוקות, הגיעו אליי בסביבות חנוכה, כשהייתי מלאה.

<ליבה רוזנבוים: פניתי השנה, אם יש ועדת חריגים.

<ליבה רוזנבוים: אמרו לי שלא.

<ליבה רוזנבוים: התחלתי את המשפחתון עם שני תינוקות, עם משכורת של 1,964 שקל לתינוק.

<ליבה רוזנבוים: להוריד מזה 37% - ביטוח לאומי, אוכל, ביטוח, הוצאות.

<ליבה רוזנבוים: אני נשארת עם פחות משכר מינימום, חצי משכר מינימום.

<ליבה רוזנבוים: התקשרתי לשי"ל – שירות לאזרח, ושאלתי אותם, האם מותר לגוף ממשלתי להחתים אותי על חוזה שפוגע בזכויות שלי?

<ליבה רוזנבוים: היא אמרה לי: חתמת חוזה?

<ליבה רוזנבוים: חתמת.

<ליבה רוזנבוים: שאלתי, מותר לגוף ממשלתי, שקובע את החוקים, איך להעסיק מישהו שאני חייבת לחתום חוזה כדי לקבל משפחתון על תנאים כל כך גרועים?

<ליבה רוזנבוים: זו השאלה ששאלתי את עורכת הדין.

<ליבה רוזנבוים: זה אחת.

<ליבה רוזנבוים: במודיעין עלית יש 28 מקומות ריקים, וזה לא רסמי - במשפחתונים.

<ברוך לוי: ויש מאות תינוקות שממתינים.

<ליבה רוזנבוים: יש 28 מקומות ריקים, וזה לא רסמי, כי מהמועצה האשה לא רצתה לספר, הרכזת הראשית, כמה באמת יש.

<ליבה רוזנבוים: אבל אתם עם הכוח שלכם יכולים באמת לברר.

<ליבה רוזנבוים: יש גם לי סיפור מגוחך.

<ליבה רוזנבוים: במרס קיבלתי את התינוק השלישי, והוא מגיע עם תאום.

<ליבה רוזנבוים: אמרו לאימא: התינוק השני צריך לגדול עד גיל מסוים.

<ליבה רוזנבוים: עוד חודש חצי-חודשיים תוכלי להכניס את התאום.

<ליבה רוזנבוים: כל בוקר האימא, ברוכת ילדים בבית, תינוק אחד אליי, תינוק אחד למטפלת אחרת, ויש להם תינוק בן שנה וחצי.

<ליבה רוזנבוים: היא מפסידה את ההנחה של המשפחתונים כך.

ישראל אייכלר: טוב שמנהל אגף המעונות, מר אמיר מדינה, הגיע, שישמע את הדברים ויוכל להשיב עליהם.

<אמיר מדינה: אני שומע בקשב רב.

<ליבה רוזנבוים: זה הוא החליט.

<ליבה רוזנבוים: אלה שכן הסכימו, יש לי פה תעודות זהות של 28.

<ליבה רוזנבוים: דיברתי אתך.

<ליבה רוזנבוים: אמרת שזה צריך להיות מסגרת של משפחה.

<ליבה רוזנבוים: זה ההפך של ההפך.

<ליבה רוזנבוים: המסגרת של המשפחה צריך להיות של תינוקות גדולים.

<ליבה רוזנבוים: זה אנדרלמוסיה.

<ליבה רוזנבוים: זה לא מסגרת של משפחה, שיש שם אווירה טובה, אווירה של כיף, של זרימה.

<ליבה רוזנבוים: זה לא יכול להיות משפחה, כי אני לא מכירה אף משפחה שיש להם שני ילדים בני ארבעה חודשים, ילד בן שנה וחצי, יחד בן שנתיים, להביא פיליפינית לגור אתם.

<ליבה רוזנבוים: זו ההרגשה.

<ליבה רוזנבוים: וגם נקודה בהתפתחות שלא הזכירו פה – התינוקות צריכים להיות מוגנים, אם יש ילדים גדולים, שלא יזיקו להם, והילדים הגדולים לא יכולים לתת להם את הזמן עם הריכוז, עם הקידום, עם ההתפתחות, עם הסיפור.

<ליבה רוזנבוים: הם לא יכולים לרוץ.

<ליבה רוזנבוים: אחד צריך להיות בבית סוהר, או אחד צריך להיות מוגבל.

<ליבה רוזנבוים: זה לא מה שאנחנו רוצים.

<ליבה רוזנבוים: אנחנו רוצים שמחת ילדים, שיזרמו.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: בניגוד לסדר, שיש לי עוד ארבעה פונים, לתת להם לדבר, היועצת המשפטית רוצה להגיד משהו על העניין המשפחתי שהעלית פה.

ישראל אייכלר: בבקשה, עו"ד ורד.

<ורד קירו-זילברמן: אנחנו לא פעם ולא פעמיים בוועדה הזאת מדברים על נושא המשפחתונים.

<ורד קירו-זילברמן: המדינה אומרת – זה וולונטרי.

<ורד קירו-זילברמן: כלומר אתם רוצים לקבל את האנשים שחיים על הסבסוד הזה – זה עניין שלכם, ואז מחתימים אותם על חוזים וכו'.

<ורד קירו-זילברמן: אני רוצה לומר שזה לא בדיוק נכון.

<ורד קירו-זילברמן: יש פה קהל שלם של עובדות, שכפופות לתנאים שאתם מכתיבים להן, בלי שיש להן אפשרות בחירה.

<ורד קירו-זילברמן: עומדת האשה הזאת.

<ורד קירו-זילברמן: יש לה קהל מקום מאוד מסוים, ואין לה בחירה.

<ורד קירו-זילברמן: היא לא יכולה לעזוב את המקום, ולא יכולה לבחור, מי יגיע אליה.

<ורד קירו-זילברמן: האנשים האלה זקוקים לסבסוד.

<ורד קירו-זילברמן: לכן היא חייבת להיות כפופה לתנאים שאתם מכתיבים, למרות שאין שום זכויות של עובד.

<ורד קירו-זילברמן: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם, שכיועצת משפטית של הוועדה, זה מתחיל להעלות שאלות חוקתיות.

<ורד קירו-זילברמן: ברגע שנקבעו אמות המידה על מישהו שלא יכול להתנגד, לא יכול לעזור, לא יכול לפתוח מעון פרטי ולא להתבסס על אותה אוכלוסייה, אני שואלת אתכם, אם אתם לא חושבים שאתם פוגעים באותם אנשים, בחופש העיסוק שלהם?

<ורד קירו-זילברמן: אם לא מגבילים פה את חופש העיסוק של אותם אנשים?

<ורד קירו-זילברמן: ופה זה לא משנה אם זה תחת המדינה או לא, וולונטרי או לא, חופש עיסוק הוא חופש עיסוק.

<ורד קירו-זילברמן: זו שאלה לא פשוטה, שאשמח לקבל התייחסות אליה.

ישראל אייכלר: אחרי הפונים הבאים.

ישראל אייכלר: הגב' עליה יפרח, בבקשה.

<עליה יפרח: לי יש משפחתון כבר 19 שנה.

<עליה יפרח: עבדתי עשר שנים תחת עיריית ירושלים.

<עליה יפרח: עכשיו אני תשע שנים תחת נאות מרגלית – אלה שני גופים שהפעילו את המשפחתון.

<עליה יפרח: החלק הכי חשוב שדיברו כאן, זה הקטע של הרב-גילאי.

<עליה יפרח: אני מסכימה לכול, וגם אני נפגעתי מזה.

<עליה יפרח: נפגעתי גם לפני עשר שנים וגם השנה.

<עליה יפרח: לפני עשר שנים לא היתה חובה, לקחת רק שני תינוקות, אבל יצא ככה, שלא היה רישום – לקחתי ילדים גדולים וקטנים יחד.

<עליה יפרח: היתה לי שנה שהיתה תינוקת נורא צרחנית.

<עליה יפרח: לא נתנה לי לטפל באף אחד.

<עליה יפרח: זו היתה תינוקת שרגישה לחלבי – לא יכולתי לתת לה בקבוקים.

<עליה יפרח: הייתי צריכה כל היום לטחון לה אוכל.

<עליה יפרח: קמו לי ילדים גדולים משינה, שאני צריכה גם להאכיל אותם, וגם לטחון לה.

<עליה יפרח: מהלחץ טחנתי את הילד שלי בבלנדר.

<עליה יפרח: אני נפגעתי מזה – היתה לי תאונת עבודה.

<עליה יפרח: אם היה לי רק גדולים – הייתי עסוקה.

<עליה יפרח: אתם.

<עליה יפרח: אם היו לי רק תינוקות – הייתי טוחנת רק להם, אבל להכין אוכל לקטנים ולגדולים, מהלחץ אני נפגעתי מזה – לא הם.

<עליה יפרח: חודשיים אחר כך לא יכולתי לעבוד נורמלי בגלל מה שקרה לי ביד.

<עליה יפרח: עד היום יש לי צלקת מזה.

<עליה יפרח: ברוך השם, אני מתפקדת.

ישראל אייכלר: אני מבין שכל הגזירה הזאת זה רק מתחילת שנת 2018, כלומר זה לא משהו שהיה לפני.

<ברוך לוי: זה קיים בחוק, אבל לא כפו אותו.

<ברוך לוי: כבר כמה שנים זה באוויר.

<עליה יפרח: בלי קשר, אני מומחית לטפל בתינוקות.

<עליה יפרח: ההורים רוצים אותי רק לתינוקות, כי יודעים שבזה אני טובה.

<עליה יפרח: אני חושבת שכל אדם בנוי למשהו.

<עליה יפרח: לטפל בגדולים, צריך להיות אסרטיבית, עם משמעת.

<עליה יפרח: לתינוקות אני מעולה.

<עליה יפרח: לגדולים – אני לא הכי מושלמת בזה.

<עליה יפרח: לי יש גם מעון מול הבית.

<עליה יפרח: הגדולים הולכים למעון, ומי שרוצה אותי זה בדרך כלל התינוקות.

<עליה יפרח: השנה פתחתי את השנה עם שני תינוקות, למרות כל הניסיון של ה-19 שנה, ולמרות שכל הרחוב רוצה אותי, והיו המון תינוקות שרצו אותי - התחלתי את השנה עם שני תינוקות ורק אחרי חנוכה התמלאתי, עד שגדלו כמה מהתינוקות, ורק אחרי זה הסכימו לי לקבל.

ישראל אייכלר: אחרי מה שאמרה היועצת המשפטית, זה לא פוגע בחוק יסוד: חופש העיסוק?

<ורד קירו-זילברמן: זו בדיוק השאלה.

<ורד קירו-זילברמן: אני לא אומרת שיש פה פגיעה, כי כל פגיעה, צריך לשקול את האיזון מולה.

<ורד קירו-זילברמן: לכאורה בא המשרד ואומר – אני לא יודעת לאיזה חוק אדוני מתכוון, אבל תכף תפרטו.

<ורד קירו-זילברמן: אני לא מכירה חוק.

<ורד קירו-זילברמן: יש אמות מידה, יש קריטריונים.

<ורד קירו-זילברמן: היות שכל הנושא הזה לא מוסדר, אומרים: אנחנו באים להציל חיים של ילדים, של תינוקות – זה גם דברים שצריך להוכיח אותם, ואנחנו מנחיתים גזירה כזאת, שגם הגזירה הזאת לא יכולה להיות דיכוטומית.

<ורד קירו-זילברמן: הוצגה פה שונות מאוד גדולה בפעילות של אותם מעונות ובביקוש הציבורי לאותם מעונות.

<ורד קירו-זילברמן: לכן אני אומרת – עולות פה שאלות של מאזן ואיזון, מה עמד בבסיס הדבר הזה, כי אנחנו יודעים- - -

ישראל אייכלר: מותר למדינה לומר לחשמלאי- אתה תעבוד רק בשני בתים ביום, כי אתה עלול לחשמל או להתחשמל?

<ורד קירו-זילברמן: אם היא מפקחת עליו – אני לא יודעת מה לומר לך.

<ורד קירו-זילברמן: מצד אחד, הם לא באמת מפקחים על מפעילות המשפחתונים, בגדול.

<ורד קירו-זילברמן: הם אומרים: אם אתה רוצה שאנשים שמקבלים סבסוד יבואו וישתתפו, ישלחו את הילדים למשפחתונים, אנחנו צריכים להפעיל אמות מידה מסוימות של פיקוח, וזה לא רע.

<ורד קירו-זילברמן: זה נכון וזה ראוי.

<ורד קירו-זילברמן: השאלה, איך עושים את זה.

<ורד קירו-זילברמן: גם לחשמלאי יש פיקוח.

<ורד קירו-זילברמן: אתה לא יכול לעבוד בלי רשיון.

ישראל אייכלר: אבל אי-אפשר לומר לו: אתה צריך רק שני בתים או עשרה פלורוסנטים ביום, משהו כזה.

<ורד קירו-זילברמן: אני לא יודעת מה לומר לך, אבל פה נוצר מצב שעלול להגיע לפגיעה בחופש העיסוק של אותם אנשים.

ישראל אייכלר: הגב' חנה אלבז ויוסף חיים אלבז, אתם יחד, אז אחד מכם ידבר.

<יוסף חיים אלבז: אני רוצה לדבר על שני עניינים: אחד, ניגוד עניינים – יש ארגון שגם יש לו מעונות, והוא גם אחראי על משפחתונים.

<יוסף חיים אלבז: יש לו ניגוד עניינים.

<יוסף חיים אלבז: ניגוד העניינים הכי גדול הוא שככל שיהיו פחות משפחתונים, יהיה לו יותר רישום למעונות.

<יוסף חיים אלבז: אנחנו מרגישים שיש לחץ מאוד חזק במשפחתונים.

ישראל אייכלר: אתה רוצה לאסור על מנהלי מעונות להפעיל משפחתונים?

<יוסף חיים אלבז: משהו כזה.

ישראל אייכלר: זה נושא אחר.

ישראל אייכלר: אולי נדון בזה.

ישראל אייכלר: ברור שאני בעד חופש העיסוק.

<ברוך לוי: מעונות יותר רווחי.

ישראל אייכלר: אבל אתה לא יכול לאסור על אדם להיות גם חשמלאי וגם אינסטלטור, כי כדאי לו יותר להיות אינסטלטור.

<יוסף חיים אלבז: אם יש לו ניגוד עניינים בין הפעלת המשפחתונים שיש לו- - -

ישראל אייכלר: אבל לך יש זכות לפתוח משפחתון עצמאי.

ישראל אייכלר: אתה לא חייב להיות בארגון הזה, נכון?

<ברוך לוי: לא, אני חייב להיות תחת הארגון הזה, כי אין מפעיל אחר.

קריאה: אדם פרטי לא יכול לעמוד מול משרד העבודה.

ישראל אייכלר: כל המשפחתונים הם תחת ארגונים?

<ברוך לוי: כן.

ישראל אייכלר: כלומר מה שאמרת קודם, שיש לך תחושה, שהמדינה רוצה לסגור את המשפחתונים – יכול להיות שבעלי המעונות רוצים לסגור אותם.

<יוסף חיים אלבז: יכול להיות.

ישראל אייכלר: זה כבר גילוי חדש.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לעוזריי ולמנה

ישראל אייכלר: לת, שיש לנו לכל הקיץ נושאים לדיון בעניין הזה.

<אברהם פלק: אדוני היושב-ראש, כוכבית לנושא הזה – הפרשי שכר.

<אברהם פלק: מעונות מקבלים כמעט 600 שקל יותר מאשר- - -

<שלומית אבינוח-קואולמן: זה נושא אחר.

<שלומית אבינוח-קואולמן: זו ישיבה נפרדת.

ישראל אייכלר: עובד מעונות, כן.

ישראל אייכלר: היה לנו דיון על העניין הזה, שמנהלות משפחתונים מקבלות כ-500 שקל, ובמעונות מקבלים יותר.

ישראל אייכלר: בכל אופן, הנושא שלך הוא נושא חשוב.

ישראל אייכלר: מה הנושא הנוסף?

<יוסף חיים אלבז: פחות או יותר, כפי שכולם דיברו – נושא השכר, אבל אני רוצה להוסיף – המדינה מכריחה מישהו לעבוד 9.5 שעות ביום, ומכריחה אותו לקבל שכר פחות ממינימום.

<יוסף חיים אלבז: כלומר אין לו שום אפשרות אחרת לברוח מלעבוד בשעות האלה שהיא מכתיבה לו, ולקבל פחות ממינימום.

ישראל אייכלר: אולי נעשה הצעת חוק שכר מינימום למנהלי משפחתונים?

ישראל אייכלר: הרי זה הדבר הכי פשוט בעולם.

ישראל אייכלר: כל עובד זר אתה חייב לתת לו שכר מינימום.

ישראל אייכלר: צריך לזה חוק חדש?

<ורד קירו-זילברמן: זה לא מוסדר בכלל.

ישראל אייכלר: אם אין את זה בחוק, אני מבקש שאיציק, תזכיר לי – נגיש מייד בפתיחת מושב הקיץ הצעת חוק, לתת לבעלי משפחתונים שכר מינימום.

<סיגלית עשור: אנחנו מקבלים 8.5 שקל לשעה לילד, כולל אוכל, כולל מזגן, כולל שתייה, כולל הכול.

<סיגלית עשור: ילדה בגיל 12 בייביסיטר מקבלת יותר.

<סיגלית עשור: זה לא נורמלי.

<סיגלית עשור: ועוד אני רוצה להדגיש – מעונות – אין מצב שיהיה רב-גילאי.

<סיגלית עשור: יש כיתה של תינוקות, כיתה של בוגרים.

<סיגלית עשור: אין מצב של ערבובייה, כי הם יודעים שיש פה סיכון.

<סיגלית עשור: למה אנחנו מסוגלות עם הרב-גילאי?

<סיגלית עשור: הן לא מסוגלות?

<יוסף חיים אלבז: הצעתי לכמה משפחתונים שיהיה גוף שיאגד ויטפל רק בנושאים של המשפחתונים.

<יוסף חיים אלבז: היות שמנהלת משפחתון, אם יש לה בעיה, אין לה פה.

<יוסף חיים אלבז: יש לה סיגלית עשור שמטפלת, אבל היא עושה את זה בהתנדבות, ובתוך הרבה דברים, ואין לה אפשרות להתמודד.

<יוסף חיים אלבז: צריך שיהיה גוף שיהיה אחראי.

<סיגלית עשור: יש לנו ועד.

<ברוך לוי: אחת הבעיות, שאין להם הסתדרות.

<ברוך לוי: אם היתה הסתדרות, והיו משביתים קצת- - -

<סיגלית עשור: יש עורכי הדין.

<סיגלית עשור: הגענו למסקנה ששביתות לא יעזרו.

<ברוך לוי: אני מבקש להוסיף – כל היום מדברים על שוויון.

<ברוך לוי: לגבי צומות - כמה צומות יש ליהודים, שעובדים בהם?

<ברוך לוי: צום גדליה, צום עשרה בטבת, צום 17 בתמוז וצום תענית אסתר.

<ברוך לוי: ארבעה צומות.

<ברוך לוי: מתחת לשולחן הסכימו שיגמרו ב-14:00.

<ברוך לוי: השנה הבנתי שלשנה הבאה אוסרים את זה לגמרי.

<ברוך לוי: אני רואה בטבלאות של המוסלמים, בחודש הרמדאן העבודה במשפחתונים עד 14:00, חודש שלם.

<ברוך לוי: לדרוזים, אני לא יודע מה זה החג הזה, אבל מטפלות דתיות בלבד רשאיות בימי חג מסוים, להפעיל את המשפחתון עד 14:00.

<ברוך לוי: ליהודים זה לא קיים.

ישראל אייכלר: מתי הוחלט על הדבר הזה?

<ברוך לוי: ראשית, זה לא כתוב בלוח חופשות בכלל.

ישראל אייכלר: אז צריך להכניס את זה ללוח.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר למר אמיר מדינה, מנהל אגף מעונות יום - וגם משפחתונים אתה מנהל?

<אמיר מדינה: זה באותו אגף.

<ליבה רוזנבוים: אשמח מאוד לדעת למה שני תינוקות מרווחה היום לא יכולים להיכנס למשפחתון.

ישראל אייכלר: אמיר שמע את כל השאלות.

ישראל אייכלר: אני מבקש לא להפריע לו, כדי שנשמע תשובות.

<שלומית אבינוח-קואולמן: אבל מה שהוא פספס בהתחלה - דיברו פה על התמהיל, על המזון.

<אמיר מדינה: את נושא התמהיל – קראתי בפניות.

ישראל אייכלר: אז תשובות, בבקשה.

<אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, כל המכובדים.

<אמיר מדינה: קודם כל, תודה שאתם פה.

<אמיר מדינה: אנחנו שמחים להיות פה ולהשיב לכל שאלה.

<אמיר מדינה: אנחנו לא מתחמקים משום דבר.

<אמיר מדינה: על נושא התמהיל תכף אורית תיתן לכם הסבר ומדויק, למה התמהיל נקבע, ומה היה הרציונל מאחוריו.

<אמיר מדינה: בנושא הגזירה, שתיארתם שש פה גזירה חדשה – חברים, שום דבר לא ירד השנה.

<שלומית אבינוח-קואולמן: התחלתם לאכוף השנה.

<אמיר מדינה: גם לא נכון.

<אמיר מדינה: הקשבתי לכם בקשב רב, והתאמצתי לא להוציא מילה מהפה תוך כדי שאתם מדברים בתוך ים הנושאים שהכנסתם פה בשיחה.

<אמיר מדינה: הנושא של אותו תמהיל שירד כגזירה השנה הוא נושא שקיים למעלה מעשור – סטנדרטים שהאגף הוציא, ודאג לבצע אכיפה ואוכף מזה שנים רבות.

ישראל אייכלר: אני קובע שהוא לא נאכף עד 2018.

<אמיר מדינה: יכול להיות.

ישראל אייכלר: כעובדה.

<אמיר מדינה: אני חולק עליך.

ישראל אייכלר: נביא לך מסמכים מכל העיריות, שהם לא כפו את זה.

<אמיר מדינה: העירייה לא אוכפת את זה.

<אמיר מדינה: אני אוכף את זה.

<אמיר מדינה: תפקיד האגף לאכוף.

<אמיר מדינה: אם לעשות קצת סדר, כי דיברתם פה איך אפשר להפעיל משפחתון – משפחתון אפשר להפעיל או דרך רשות מקומית או דרך זכיין.

<אמיר מדינה: במקומות שהרשות המקומית לא רוצה משיקוליה, או שהיא תחת איסור כזה או אחר, שהיא לא יכולה, או משיקוליה – לא רלוונטי.

<אמיר מדינה: מי שמפעיל את המשפחתון זה הזכיין מטעמנו, שזכה במכרז.

<אמיר מדינה: אלה שתי הדרכים להפעיל משפחתון.

<אמיר מדינה: המשפחתון הוא עסק פרטי, ואני מתחבר לשאלה שלך לגבי חופש העיסוק.

<אמיר מדינה: אני לא יודע לענות עכשיו.

<אמיר מדינה: אני מציע שמי שיענה על זה היא היועצת המשפטית של האגף, והשאלה הזאת היא שאלה כבדת משקל, ואני אתך לגמרי.

<אמיר מדינה: צריך לחקור את כל הנושא לעומק.

<אמיר מדינה: אני מסכים לחלוטין.

ישראל אייכלר: בשכר מינימום עובדים במדינת ישראל?

<אמיר מדינה: אני מבין את הקלאש, שאני קובע לה את השכר, ואני אומר מה המקסימום, ואז אנחנו גוזרים את זה ממספר הילדים.

<אמיר מדינה: אנחנו רואים שאם אני קובע את השכר, והיא יכולה להעסיק עד חמישה, אנחנו יודעים בדיוק מה השכר המקסימלי.

<אמיר מדינה: היא – אני מתכוון גם להוא.

<אמיר מדינה: אני לא רואה כל הבדל.

<אמיר מדינה: מנהל או מנהל משפחתון, ברגע שקבעת את הסכום המקסימלי שיכול להיכנס – יש פה שאלות שאני לא יודע לענות עליהן.

<אמיר מדינה: אם אתם רוצים להעלות את זה לדיון, בואו נעלה את זה לדיון יחד עם הלשכה המשפטית של האגף, ונשמח להתפלפל בסוגיות, כי זו סוגיה באמת חשובה.

ישראל אייכלר: צריך לדון בעוד נושא משפטי – אם המפעיל הוא זכיין, למה שלא ייתן זכויות עובד למנהלי המשפחתונים?

ישראל אייכלר: למה הוא צריך להישאר עצמאי?

ישראל אייכלר: אחרת איך הוא יכול להיות זכיין?

<אמיר מדינה: ואם הוא רשות מקומית, למה שלא ייתן?

<אמיר מדינה: זה אותו דבר.

<אמיר מדינה: אין פה שום הבדל.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: חשמלאי שמחליט להיות עצמאי, אף אחד לא יגיד לו כלום.

<אמיר מדינה: יגידו לו המון.

<אמיר מדינה: יש רגולציה.

ישראל אייכלר: כמובן.

ישראל אייכלר: מבחינת השכר לא יגידו לו.

<אמיר מדינה: הדוגמה שלך מקודם, אדוני היושב-ראש - יגידו לו בדיוק באיזה מתח מותר לו.

ישראל אייכלר: אבל לא בשכר ולא בשעות העבודה.

<אמיר מדינה: נכון.

<אמיר מדינה: לכן יש פה שאלת השכר.

<אמיר מדינה: אני מסכים אתך.

ישראל אייכלר: צריך להסדיר את זה.

<אמיר מדינה: היה פה עוד נושא של חוק.

<אמיר מדינה: אין שום חוק, לצערי הרב.

<יצחק אלחנן סימון: לא חוק.

<יצחק אלחנן סימון: הוראה.

<אמיר מדינה: הוראת מנכ"ל.

ישראל אייכלר: וזה בסדר שזה רק הוראה?

ישראל אייכלר: אני שואל את היועצת המשפטית.

ישראל אייכלר: אם זה בסדר, אין לי בעיה.

<אמיר מדינה: עוד שנייה.

<אמיר מדינה: אנחנו לא מתחבאים.

<אמיר מדינה: אנחנו פה, ואני בחרתי לבוא לפה כדי לשמוע ולהשמיע, ושתבינו שכל דבר שאנחנו עושים, זה כדי שתדעו שאנחנו עושים את המקסימום, ואם אנחנו צריכים להשתפר, אנחנו מוכנים להשתפר.

<שלומית אבינוח-קואולמן: זה האגף שלך, וחובתך להגיע לוועדה בכנסת כשמזמנים אותך.

ישראל אייכלר: המנהלת לא יודעת שאתה לא יודע שיש החלטה חדשה של נשיאות הכנסת, ששהתקבלה בשבוע שעבר, שכל עובד מדינה, שלא התייצב לוועדה שיוזמן, ייקחו ממנו את אישור הכניסה לכנסת, אם יש לך.

<אמיר מדינה: מצוין.

<אמיר מדינה: אני חושב שסנקציות זה דבר חשוב בחוק.

ישראל אייכלר: זה לא סנקציות.

ישראל אייכלר: זה החלטה של יושב-ראש הכנסת והיועץ המשפטי של הכנסת.

<אמיר מדינה: חשוב מאוד.

<אמיר מדינה: כדי שלא ייכנס מכאן ועד הודעה חדשה.

<אמיר מדינה: ..

<אמיר מדינה: אבל בסדר.

ישראל אייכלר: לא, יש סנקציות על השר שלו.

<אמיר מדינה: לשאלה החשובה של תמהיל – אורית תיתן תכף סקירה, מה היה עד היום, והיה עד היום ונאכף עד היום, ואיזו הקלה עשינו השנה, כי היתה הקלה השנה.

<אמיר מדינה: אנחנו הגמשנו והקלנו.

<אמיר מדינה: אם היה יחס של 2 ל-3 עד השנה, השנה נתנו עוד הקלה קטנה לגבי הילד השלישי.

ישראל אייכלר: ההורים סיפרו על זה, שזה חודשיים-שלושה- - -

<אברהם פלק: אנחנו לא מכירים את זה.

ישראל אייכלר: הגענו לנושא המרכזי.

ישראל אייכלר: הגב' בוגנים יושבת פה מתחילת הדיון ולא הוציאה מילה, וכולם מחכים למוצא פיך.

<אורית בוגנים: נושא התמהיל, מהקמת הפרויקט התמהיל היה שני תינוקות ושלושה בוגרים, ולא בכדי זה נקבע, מאחר שמדובר פה במודל ייחודי, שבו יש מטפלת אחת בלבד על חמישה תינוקות – תינוקות מגיל שלושה חודשים ועד גיל 3.

<אורית בוגנים: לכן כל הראייה של מה זה משפחתון, לא מקישים על מעון, כי זה לא אותו דבר.

<אורית בוגנים: למשל, במעון, כיתה של ששה תינוקות לא תיפתח לבד ללא עוד מטפלת, כלומר לא פותחים קבוצה של ששה תינוקות - כדי להבין את המשמעויות.

<אורית בוגנים: לא אלאה אתכם, אבל אנסה להציג נקודות.

<אורית בוגנים: ב-2007 יש האוגדן שפורסם, וב-2007 אתם רואים את הנוהל כתוב.

<אורית בוגנים: שנה שעברה היתה פנייה, בקשה, אם אפשר שאנחנו נעשה חשיבה, ונקל.

<אורית בוגנים: הפנייה באה מרשויות מסוימות, שלא אציג.

<אורית בוגנים: לדעתי, גם באיזשהן רשויות, ששם זה עלה בעקבות האכיפה שלנו, שנורא ביקשו שנלך לקראת, ונבחן שוב את הסטנדרטים.

<אורית בוגנים: הסטנדרטים לא נקבעו סתם איך שהם נקבעו, שלא יותר משני תינוקות, כי למעשה, אם תיקחו את ועדת הסטנדרטים שבזמנו התקיימה, שבחנו את הסטנדרטים- - -

<אמיר מדינה: סליחה.

<אמיר מדינה: אני הייתי צריך לצאת עכשיו - במקום זה ייצא חגי, ואני נשאר פה אתכם.

ישראל אייכלר: אמיר, אני רוצה להקריא לך סעיף ה' מההחלטות החדשות, בין שאר הסנקציות – להמליץ בפני נשיאות הכנסת, בפני יושבי-ראש ועדות הכנסת כי לא ייכלל בסדר-היום של הכנסת או ועדה מוועדותיה נושא שמקדם המשרד או הגוף שנציגו לא יתייצב בוועדה.

<אמיר מדינה: מברך על ההחלטה החדשה.

ישראל אייכלר: זה לא שלי אלא של יושב-ראש הכנסת והנשיאות, עם היועץ המשפטי של הכנסת.

<אמיר מדינה: חשוב וראוי.

<אורית בוגנים: ועדת הסטנדרטים ישבה ובחנה את כל נושא התמהיל במשפחתונים בזמנו, ולפי ועדת הסטנדרטים, שישבו שם כל נציגי האקדמיה, אם אנחנו מדברים על יותר תינוקות, המצב צריך להיות שתהיה מטפלת אחת לשלושה תינוקות.

<אורית בוגנים: כלומר כדי לקלוט יותר תינוקות, אם מדברים על חמישה תינוקות, אנחנו צריכים לחייב מטפלת לקחת סיוע.

<אורית בוגנים: זה בטח שלא נחייב אותה, כי אין מי שישפה אותה, אז אנחנו נמצאים במשפחתונים, שכל הזמן אנחנו צריכים לקחת סיכונים, ולומר: אם אנחנו נקלוט יותר תינוקות, זה אומר שהמחיר פה זה בטיחות של התינוקות, כי לא ייתכן שאשה לבד יכולה לטפל בחמישה תינוקות קטנטנים.

ישראל אייכלר: סליחה, במעונות אמרת שששה.

<אורית בוגנים: במעונות לא תהיה אחת לבד.

<אורית בוגנים: שניים מינימום.

<יוסף חיים אלבז: על 12.

קריאות: - - -

<אורית בוגנים: לא תיפתח כיתה עם ששה תינוקות, כשיש רק מטפלת אחת.

ישראל אייכלר: ואם יש חמישה?

<אורית בוגנים: לא יפתחו כיתת תינוקות.

<אורית בוגנים: חייבים להיות עם שני אנשי כוח אדם.

<אורית בוגנים: אם לא, לא ייתכן.

ישראל אייכלר: חשבתי שעד חמישה אפשר.

<אורית בוגנים: אם אנחנו מסתכלים גם על היפגעויות במשפחתונים, בשנתיים האחרונות – אני יכולה לומר לכם, כי כל המקרים מגיעים אליי ישירות.

<אורית בוגנים: יש הרבה אירועים של גילאי תינוקות.

<אורית בוגנים: לצערי הרב, מוות בעריסה, שלפי מחקרים, אנחנו יודעים שזה גם גילאי תינוקות, מוות בעריסה, ששם נדרשת.

ישראל אייכלר: יש נתונים שבמשפחתונים זה יותר מאשר במעונות?

<אורית בוגנים: אני מדברת על מה אנחנו רואים בתמונת מצב.

ישראל אייכלר: צריך לאסוף את הנתונים.

ישראל אייכלר: אני יכול לעשות לכם את העבודה אם תרצו, כי יש הרב גוגל, והוא יכול לומר בדיוק איפה נפטרו בשנתיים האחרונות הילדים – אם בבית און במשפחתון או במעון.

ישראל אייכלר: אם זה יותר, את צודקת.

ישראל אייכלר: אם זה לא יותר, זה לא רלוונטי.

<אורית בוגנים: לא אדבר על מעבר לזה.

<אורית בוגנים: כל הדרישות במשפחתונים מבוססים על התמהיל הזה של שני תינוקות ושלושה תינוקות, אם זה השטח הנדרש - הכול מבוסס על התמהיל הזה.

<אורית בוגנים: לא על תמהיל אחר.

<אורית בוגנים: גם כוח האדם מבוסס על זה.

<אורית בוגנים: כלומר מטפלת אחת לחמישה תינוקות, זה נבע מהתמהיל הנוכחי שאני מדברת עליו.

<אורית בוגנים: לקראת השנה האחרונה ניסינו לבחון את זה, ולראות איך אפשר ללכת לקראת, בגלל הטענה של יותר תינוקות.

<אורית בוגנים: הדבר היחיד, כדי לקחת את כל הסיכונים שהזכרתי, אמרנו: טוב, תינוק אחד – הלכנו עוד בפשרה של תינוק אחד נוסף, אבל מגיל עשרה חודשים, שאז השלב ההתפתחותי שלו הוא אחר.

<אורית בוגנים: ילד בן עשרה חודשים – אתן יודעות.

<אורית בוגנים: זה יצא החל מ-1.1.18.

<אורית בוגנים: זה פורסם, גם הופץ לכם וגם לרכזות.

<אורית בוגנים: זה לגבי התמהיל.

ישראל אייכלר: מבחינה תעסוקתית, מעניין אותי גם - אם נותנים לכם אפשרות לשלושה תינוקות שאחד מהם הוא בן עשרה חודשים ומעלה, זה משפר את הסיכוי שלכם להשיג את חמשת הילדים שאתם זקוקים להם?

<אברהם פלק: מינורי מאוד.

<אברהם פלק: זה לתפוס ילד שהוא בדיוק על חודשיים.

<אברהם פלק: זה כל ההבדל.

<אברהם פלק: מה השיפור?

<אברהם פלק: במקום שיהיה שניים עד גיל שנה ושניים מגיל שנה והלאה, יש עוד אחד שנתנו לו חודשיים באמצע, מעשר עד 12.

ישראל אייכלר: אה, עשר עד 12.

ישראל אייכלר: אבל השאלה של הגב' בוגנים, שאני מתרגם אותה, האם תסכימו שיגידו לכם:

ישראל אייכלר: אתם יכולים להכניס חמישה תינוקות – בתנאי שתביאו סייעת?

ישראל אייכלר: מה אתם אומרים על זה?

קריאות: - - -

<אמיר מדינה: לא כלכלי.

<אמיר מדינה: זה אומר שמישהו צריך לשפות את אותן שעות של מטפל או מטפלת או סייעת.

<אמיר מדינה: אנחנו יודעים בדיוק איפה הבעיה.

<אמיר מדינה: הלוואי, אבל זה לא כלכלי.

<אמיר מדינה: בהינתן שהמדינה לא תעשה את זה כי היא חסרת תקציב, זה לא רווחי.

ישראל אייכלר: כלומר זה לא פתרון.

קריאות: - - -

<סיגלית עשור: היא גם אמורה להיות שם מהבוקר עד אחר הצהריים.

קריאות: - - -

ישראל אייכלר: אומרת הגברת אלבז, שהיא עבדה במעון שהיו שם 18 תינוקות והיו שלוש עובדות, כלומר ששה לאחת.

<אמיר מדינה: אבל זה בדיוק מה שאמרנו.

ישראל אייכלר: אה, כמו בתינוקייה בבית חולים, שיש הרבה יותר ילדים.

<אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, הפחד פה- - -

<יצחק אלחנן סימון: יש גם בעל שנמצא בבית.

<אמיר מדינה: הבעל שיושב בבית, הוא לא רלוונטי.

ישראל אייכלר: הוא לא רלוונטי, נקודה.

<אמיר מדינה: אנחנו מדברים על מטפלת אחת.

<אמיר מדינה: אין דין מטפלת אחת עם חמישה ילדים, ולא משנה עכשיו התמהיל, כדין שתיים עם 6 או 12, עם כל הכבוד.

<אמיר מדינה: זה לא בר-השוואה בכלל.

ישראל אייכלר: איך הייתם עם זה עד היום, הגב' בוגנים, שיש יותר תינוקות מאשר שניים מאשר שלוש?

<אורית בוגנים: זה משהו שאכפנו אותו עד עכשיו.

<אורית בוגנים: איפה שהיה לנו מידע שרכזת מאפשרת כזה דבר, זה היה נאכף.

<אברהם פלק: שנה שעברה לא היה פה דיון על זה.

ישראל אייכלר: מעולם לא היו לי פניות על זה.

ישראל אייכלר: שנה שעברה קיבלנו פנייה מבעלי משפחתונים, שבשנה הבאה, ב-2018, מתחילים לאכוף את זה.

ישראל אייכלר: לכן קבעתי.

ישראל אייכלר: מזה אני יודע.

ישראל אייכלר: אין לי משפחתון.

<אמיר מדינה: נכון.

<אמיר מדינה: אחרי הדיון, זה עלה ברשות מקומית ספציפית שהציפה את הנושא.

<אמיר מדינה: הגענו לדיון אצל מנכ"ל המשרד.

<אמיר מדינה: גם הודענו מראש, שמשנת 2018 אנחנו נעשה מיקוד בנושא.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה לבעלי המשפחתונים – אם יאשרו לכם שלושה תינוקות ושניים גדולים, זה ישפר את המצב שלכם?

<שלומית אבינוח-קואולמן: יש שלושה.

<סיגלית עשור: אתה צריך להתעסק לרוב- - - מה תעשה עם זה?

<סיגלית עשור: או קטנים או גדולים.

<סיגלית עשור: אי-אפשר לשלב את זה.

ישראל אייכלר: אז זה כן טוב או לא טוב?

<סיגלית עשור: לא.

קריאות: - - -

ישראל אייכלר: בדרך כלל בנושאים יש לי המלצה, ואני מבקש מהמשרד.

ישראל אייכלר: אין לי המלצות.

<ברוך לוי: בא מנהל של בית ספר.

<ברוך לוי: יש הבדל בין מנהל שהיה מורה לבין מנהל שנחת פתאום מהאקדמיה?

<ברוך לוי: מי מבין יותר טוב?

<ברוך לוי: הנמשל – מביאים מהאקדמיה, האקדמיה אמרה- - -

<אמיר מדינה: אדוני רומז שאני באתי מהאקדמיה?

<ברוך לוי: לא, היא אמרה שכל התמהיל הגיע מאנשי האקדמיה אחרי דיונים.

ישראל אייכלר: לא, הגב' בוגנים אמרה שאנשי אקדמיה, ואני רוצה לומר לך שגם לי, כשהיא אמרה את המילה אנשי האקדמיה, רציתי לשאול כמה ילדים יש לאקדמאים האלה... אבל זה בסדר.

ישראל אייכלר: לכן לא הערתי.

ישראל אייכלר: אמרה אקדמיה כי זה סגנון הדיבור של משרדי הממשלה, כי הם צריכים לבסס כל מה שהם אומרים על משהו אחר.

ישראל אייכלר: הפקידים לא מספיק בטוחים בעצמם לומר: אנחנו קבענו כי אנחנו פקידים שמטפלים בזה.

ישראל אייכלר: ..

ישראל אייכלר: אחרת איך מגיעים אנשי האקדמיה?

<אמיר מדינה: לא.

ישראל אייכלר: יש לך ניסיון של שנים רבות, נכון?

ישראל אייכלר: אז מה את צריכה אנשי אקדמיה?

<אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר מילה אחת בשמה ובשבחה, ושבפניה.

<אמיר מדינה: הניסיון המצטבר שיש באגף, אין אותו בהרבה מקומות אחרים, ואין אותו בחוץ.

<אמיר מדינה: אגף מעונות יום פועל בשני העשורים האחרונים או בעשור האחרון או ב-15 השנים האחרונות תוך כדי למידה ושימור ידע שנמצא בתוך האגף.

<אמיר מדינה: אנחנו מדברם על אגף שפועל בלי חוק עם שימור ידע בתוך הבית.

<אמיר מדינה: הניסיון המקצועי המצטבר של עובדות האגף - אני באמת חדש – שנה בתפקיד.

ישראל אייכלר: לפני זה איפה היית?

<אמיר מדינה: ניהלתי אגף אחר.

<אמיר מדינה: אני טוען, שמנהל יכול גם לדעת לנהל.

<אמיר מדינה: הצוות המקצועי באגף, יש כאלה שיושבות והתבשלו לתוך התפקיד הזה במשך 10 ו-15 שנה.

<אמיר מדינה: לא הייתי מקל ראש.

<אמיר מדינה: זה לא רק אקדמיה.

<אמיר מדינה: יש גם כאלה שהביאו את התורה לתוך האקדמיה, וביחד עם האקדמיה בנו את התורה, כי היא לא קיימת בשום מקום אחר.

<אמיר מדינה: לא תלך למשרד החינוך, ותמצא תורת חינוך טיפול שמדברת על פעוטות בני חצי שנה.

ישראל אייכלר: אני צריך להגיע לפתרון – זה ערב פסח, ועשינו את הדיון, ואנשים שמאוד עסוקים באו פה.

ישראל אייכלר: מה אתם מציעים, חוץ מהילד השלישי מגיל עשרה חודשים, שמבחינתם זה עוד חודשיים בלבד?

ישראל אייכלר: כי מגיל שנה הם כבר יכולים לקחת אותו בלי – אני מדבר על התמהיל.

<אמיר מדינה: אני לא באתי לפה לפתוח את התמהיל ולומר, עכשיו אחרי ששמענו את העדויות – נתיר שלושה.

<אמיר מדינה: אני יכול לומר כך, ואת זה אעשה בשמחה רבה ובאהבה – אני לא גזרתי פה גזירה משמיים.

<אמיר מדינה: הדבר הזה הוא פרי.

<שלומית אבינוח-קואולמן: התחלתם לאכוף.

<אמיר מדינה: וטוב שכך.

<אמיר מדינה: אני שומע טון של ביקורת, למה אכפתי.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: היו הרבה ביקורות, אבל לא על האכיפה.

ישראל אייכלר: אני מתחיל לכפור בעצם הסמכות שלכם – אם זה בלי חוק, היועצת המשפטית, איזו סמכות יש להם לכפות?

<ורד קירו-זילברמן: הם אומרים שזה וולונטרי.

<ורד קירו-זילברמן: לכאורה הם מציבים את התנאים, והן יכולות לקבל, או שלא לקבל.

<ורד קירו-זילברמן: אני אומרת שאין להן למעשה זכות בחירה, כי הן נמצאות במקום מסוים, בקהל שבוי מסוים, ולכן יש פה אנומליה.

<ורד קירו-זילברמן: הוא מדבר על הנחיית מנכ"ל.

<ורד קירו-זילברמן: הנחיית מנכ"ל במדרג הסטטוטורי היא הרבה פחות מחוק – לא אומר אם תקנות כן או לא, אבל הנחיית מנכ"ל, יש לה מקום יחסית נמוך.

<ורד קירו-זילברמן: הוא אומר ובצדק – יש פה צורך שלא עוגן בחקיקה עד היום, אז אנחנו נמצאם בטווח אפור כזה.

<ורד קירו-זילברמן: זה מעלה הרבה מאוד שאלות.

<אמיר מדינה: אנחנו הראשונים שדוחפים ומבקשים חקיקה.

ישראל אייכלר: אז מה אתה מוכן?

<אמיר מדינה: השקענו פה המון חשיבה.

<אמיר מדינה: זה היה בקיץ שעבר, והשקענו המון חשיבה עד שהגענו לתמהיל החדש הזה, שדיבר על להוריד מספר חודשים לתינוק השלישי.

<אמיר מדינה: אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו לעשות עוד חשיבה.

<אמיר מדינה: רק שאני מנסה לומר לכם בקול, כי תראו את התמונה הגדולה.

<אמיר מדינה: הרצון הטוב קיים פה.

ישראל אייכלר: מאוד חשוב, כי מדובר פה באלפי עובדות.

<אמיר מדינה: ודאי.

<אמיר מדינה: אנחנו פה שליחי ציבור, והתפקיד שלנו פה הוא לעזור ולא להפריע, ולנגד עינינו טובת הפעוטות, וגם הפרנסה, חד וחלק.

<אמיר מדינה: טובת הפעוטות זה במקום הראשון.

<אמיר מדינה: לא מזמן נגזרנו מתוך משרד הכלכלה, כך שגם הסתכלנו על טובת האם עד לא מזמן, ואם אני מסתכל על התפקיד שלנו בזרוע העבודה, גם האימא או האבא, מפעיל המשפחתון, הוא לנגד עינינו מהבוקר עד הערב, כי גם המשפחתון עצמו הוא מקור תעסוקה.

<אמיר מדינה: הוא גם עסק שאנחנו רוצים לעודד ולטפח.

<אמיר מדינה: ועדיין יש פה התעקשות מקצועית של האגף, שהיתה לאורך השנים.

<אמיר מדינה: אני לוקח על עצמי להביא את הנושא הזה לדיון נוסף אצלנו בתוך הבית, בהנהלה.

<אמיר מדינה: ההנהלה היא מאוד מצומצמת.

<אמיר מדינה: האגף הזה לא מונה עשרות רבות של עובדים.

<אמיר מדינה: להביא את זה שוב לדיון מקצועי אצלנו באגף, את שאלת התמהיל.

ישראל אייכלר: כשאמרתי הנהלה, כי אמרת שהסמכות זה מהוראת מנכ"ל, אז אני רוצה שזה יגיע עד המנכ"ל.

<אמיר מדינה: ודאי.

<אמיר מדינה: בסופו של יום ודאי שמנכ"ל המשרד הוא זה שמאשר וחותם.

<אמיר מדינה: נעלה את הנושא הזה שוב לדיון בתוך האגף.

<אמיר מדינה: ניקח את זה למנכ"ל המשרד מבלי להתחייב עכשיו לשום דבר.

ישראל אייכלר: המנהלת רוצה לומר משפט, ואז נסכם.

<שלומית אבינוח-קואולמן: אמיר, אתה חדש.

<שלומית אבינוח-קואולמן: הוועדה לפניות הציבור – כל יושבי-הראש, מ-2010, מהקמת המוקד, הוועדה מלווה את נושא המעונות.

<שלומית אבינוח-קואולמן: עברנו הרבה ישיבות.

<שלומית אבינוח-קואולמן: תקרא פרוטוקולים – אתה חדש, שיהיה לך בהצלחה.

<שלומית אבינוח-קואולמן: היו הרבה מנהלים לפניך, וכל מנהל שבא, כל פעם פתרנו והתקדמנו בנושא.

<שלומית אבינוח-קואולמן: בנושא הזה, זה פעם ראשונה שיש הצפה כזאת של פניות.

<שלומית אבינוח-קואולמן: כמות פניות שמעידה על שינוי מדיניות אצלכם.

<שלומית אבינוח-קואולמן: זה לא היה קודם.

<שלומית אבינוח-קואולמן: קרה פה משהו.

<שלומית אבינוח-קואולמן: אתה לא יכול לומר שלא קרה פה משהו.

<שלומית אבינוח-קואולמן: פה גם, כשהיו מנהלות ומנהלים קודמים, הקשיבו, ושינו.

<שלומית אבינוח-קואולמן: המדיניות השתנתה.

ישראל אייכלר: הוא אמר שהוא מוכן לעשות דיון.

ישראל אייכלר: זו המטרה של הוועדה.

<אמיר מדינה: השינוי היחיד שהיה, היה לקולא.

<שלומית אבינוח-קואולמן: עובדה שכמות הפניות- - -

<אמיר מדינה: כמות הפניות לא מעידה על שינוי.

<שלומית אבינוח-קואולמן: אז על מה היא מעידה?

ישראל אייכלר: על מצוקה זה ודאי מעיד.

<אמיר מדינה: ודאי.

<אמיר מדינה: הוראת המנכ"ל הזו קיימת שנים רבות, נאכפה שנים רבות.

<אמיר מדינה: אין פה שום שינוי מדיניות.

<אמיר מדינה: שינוי המדיניות היחיד שהיה, היה לקולא, שאנחנו הסתכלנו ואמרנו: יש פה רעש בחוץ, ואנחנו צריכים להקשיב לו, ולראות אם אנחנו מפספסים את המטרה או לא.

<אמיר מדינה: לכן דרשתי אני, ואחרי דיונים רבים באגף עשינו את אותה הקלה עם הילד השלישי.

<אמיר מדינה: אני דווקא רואה שינוי חיובי.

<ברוך לוי: מה לגבי הדיון?

<שלומית אבינוח-קואולמן: נעשה דיון נוסף.

ישראל אייכלר: עכשיו אני מסכם את הדיון.

<אברהם פלק: את התחלת קודם עם האפשרות של ששה ילדים עם שתי מטפלות.

<אברהם פלק: אפשר לחשוב גם על פתרון כזה – להוסיף ששה-שבעה ילדים, ואז יהיה יותר.

<אמיר מדינה: באהבה.

<אמיר מדינה: הבנתי אותך תוך שנייה.

<אמיר מדינה: מאוד רוצים.

<אמיר מדינה: יש משפחתון מורחב?

<סיגלית עשור: יש.

<אברהם פלק: לא נותנים.

<אמיר מדינה: מי לא נותן?

ישראל אייכלר: אם מנהל האגף אומר לך שיש לו פתיחות, והוא מוכן לבוא לקראת - גם את הנושא הזה תעלו ביניכם.

<אמיר מדינה: באהבה.

<אמיר מדינה: אני מעדיף משפחתון מורחב על משפחתון רגיל, כי אז אני מדבר על שתי מטפלות, ואז חלילה אותו חשש שמקנן אצלנו כל הזמן, שחלילה קרה משהו למטפלת אחת, תמיד יש בטווח העין עוד מטפלת.

<יוסף חיים אלבז: אבל המפעילים לא נותנים.

<יוסף חיים אלבז: חייבת להיות עם תעודה.

<יוסף חיים אלבז: היא צריכה להיות סייעת.

<יוסף חיים אלבז: היא לא צריכה להיות עם תעודה.

<יוסף חיים אלבז: כמו בכל גן.

<יוסף חיים אלבז: למה היא צריכה להיות עם תעודה?

<סיגלית עשור: אם יש חמישה ילדים עם מטפלת מוצהרת, צריך עוד מטפלת מוצהרת?

<אמיר מדינה: ברור שהיא צריכה להיות עם תעודה, וברור שהיא צריכה להיות אשת מקצוע, כי אנחנו לא מקבלים כל אחד לתוך מעונות היום.

<יוסף חיים אלבז: אבל בתור סייעת.

<אמיר מדינה: סימן קריאה.

<אמיר מדינה: זה בחיים לא יירד.

<אמיר מדינה: דרישה למקצועיות בחיים לא תרד.

<אמיר מדינה: דרישה לבטיחות בחיים לא תרד.

<אמיר מדינה: דרישה לבדוק את באי הבית – בחיים לא נקל ראש.

ישראל אייכלר: רבותיי, הדיון הסתיים.

ישראל אייכלר: נתתי לכם אפשרות כי הייתי צריך לכתוב את הסיכום.

<אמיר מדינה: הבקשה שלך לשים שתיים – אני לא מברך על זה; אני מבקש את זה.

<אמיר מדינה: משפחתון מורחב – אני מבקש את זה.

ישראל אייכלר: מצוין.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אם מישהו יוכל לעמוד, יוכל לעמוד.

<אמיר מדינה: למה?

<אמיר מדינה: אין פה שום שאלה כלכלית.

<אמיר מדינה: שני משפחתונים.

קריאה: זה קיים.

<אמיר מדינה: שני גופים.

קריאה: אבל לא מאשרים את זה.

ישראל אייכלר: יאשרו את זה.

<אמיר מדינה: מאשרים.

ישראל אייכלר: אני מאוד שמח שיצאנו עם משהו, כי בתחילת הדיון חשבתי שנשרוף סתם זמן בערב פסח, וחבל על הזמן.

ישראל אייכלר: אני חושב שמה שאמר פה מנהל האגף, מאוד חשוב לכם.

ישראל אייכלר: אפשר להתחיל לדון מההתחלה בכל הנושאים שהעליתם פה, ואני רוצה לציין כמה דברים.

ישראל אייכלר: דבר ראשון, תנאי ההעסקה של מנהלות משפחתונים – אנחנו חייבים להסדיר את זה בחקיקה באיזו דרך – פנסיה, חופשות, צומות, מילוי מקום על חשבונה.

ישראל אייכלר: אם צריך אולי לעשות דיון – נעשה דיון.

ישראל אייכלר: אני מקווה שלא.

ישראל אייכלר: במילה אחת, מה שאמרת, תנאי העובד של בעלי המשפחתונים והמעונות.

ישראל אייכלר: דבר שני, נבקש, אולי אחת ההצעות שתדונו בהנהלה, להקים ועדת חריגים ברשויות מקומיות שונות לגבי קבלת ילדים במקרים מסוימים – כמו שהיא אמרה, ילדי רווחה, או תאומים, תאומות, מעבר לתמהיל או בשוני מהתמהיל.

ישראל אייכלר: מעכשיו בחוץ תדונו ביניכם - אני עכשיו בסיכום הוועדה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להציע הצעת חוק לשכר מינימום למנהלות משפחתונים, בנפרד.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות להעסיק אדם בלי שכר מינימום.

ישראל אייכלר: הסדרת חופשות – דיברתי, והמנהלת רשמה את זה – הסדרת חופשות באופן מסודר לעובדות משפחתונים בימי הצומות היהודיים.

ישראל אייכלר: בדתות אחרות זה כבר סודר.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת למנוע בכל דרך שהיא פגיעה בחופש העיסוק של מנהלות המשפחתונים, וכל הרגולציות שיעמדו מבחינה משפטית מול חוק יסוד: חופש העיסוק.

ישראל אייכלר: הוועדה רשמה בסיפוק את הודעתו של מנהל האגף, מר אמיר מדינה, כי הוא ידון בכל הנושאים שהועלו בוועדה במסגרת ההנהלה והאגף במשרד, וכי הוא מעדיף עקרונית אפשרות של משפחתונים מורחבים ליותר ילדים על-ידי שני אנשים שיעבדו.

ישראל אייכלר: תודה רבה, הישיבה נעולה.

ישראל אייכלר: חג שמח.