הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 184, 2017-07-18 12:05

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי ואנחנו במסגרת היום המיוחד לדיור הציבורי אנחנו מקיימות את הישיבה היום תחת הכותרת של חסמים בפני זכות הנשים בדיור, זכאות לדיור ציבורי לזכאית למזונות מביטוח לאומי (עמידה במבחן הכנסה).

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לברך על הצטרפות חברי וחברות הכנסת וסגן השר לבינוי ושיכון, חבר הכנסת ז'קי לוי, וחבר הכנסת עמיר פרץ, חברת הכנסת מירב בן ארי וכמובן את כלל האורחים ואורחות ביום הזה.

עאידה תומא סלימאן: היום המיוחד הוא ביוזמת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחבר הכנסת דב חנין, השדולה למען דיור והם תיכף יצטרפו אלינו וניתן להם, כמו שמקובל, לפתוח את היום המיוחד שיזמו.

עאידה תומא סלימאן: אבל ברצוני להדגיש שזאת לא פעם ראשונה שאנחנו בוועדה לקידום מעמד האישה מקיימות דיונים שקשורים לנשים ודיור ציבורי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו קיימנו בשנה שעברה גם במסגרת היום המיוחד שיזמו בשדולת הדיור ב-12.7.2016 דיון תחת הכותרת "חסמים בפני זכות הנשים בדיור" בו העלו הרבה מהשאלות שנמשיך לדון בהן היום.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה השנה לבוא ולהגיד שהעלאת הנושא בשנה שעברה בוועדה וההתכתבויות שהיו עם המשרדים השונים והישיבות שהיו עם המשרדים אנחנו הצלחנו לקדם את הנושאים האלה ושיהיו מאחורינו.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הם לא מאחורנו והבעיה עדיין עומדת בפני עצמה ואנחנו עדיין מטפלות בחסמים האלה בנושא הדיור הציבורי, במיוחד כשזה קשור למשפחות שעומדות בראשן נשים, נשים חד הוריות, נשים שמטפלות בילדים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: ובמיוחד כל הבעיות הקיימת אצל נשים שמקבלות מזונות לילדים וזה גורם להן הרבה פעמים לאבד את הזכאות לדיור.

עאידה תומא סלימאן: היה נושא אחר שדיברנו עליו בוועדה ודנו בו וכן הצלחנו לרשום לעצמנו לפחות התקדמות בנושא.

עאידה תומא סלימאן: הנושא עלה לאורך השנה שעברה בנושא של הטרדות מיניות על ידי עובדים או מייצגים של חברות משכנות בדיור הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה להגיד שהייתה תגובה מיידית - - - אני מבקשת, בסופו של דבר אנחנו מקיימות את הישיבות כדי להתקדם ולנסות באמת להעלות את הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש מכן, כל באי הבית הזה צריכים לשתף פעולה עם הסדרנים בישיבות של הוועדות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, בגלל גם הלחץ והנוכחות, שאני מאוד מכבדת אותה, של אורחים ואורחות, נא להשמע להוראות של הסדרנים כדי שנוכל לנהל את הישיבה כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני התחלתי לדבר על ההתקדמות שהייתה - - - בעצם גם החברות המשכנות וגם משרד הבינוי והשיכון הרימו את הכפפה לאחר הישיבה שהתקיימה בעניין הטרדות מיניות והקימו ועדות אשר פיתחו נהלים מאוד ברורים למעקב ולמניעת תופעות ההטרדות המיניות.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהיום נצליח כן לעשות גם פריצת דרך במיוחד שגם סגן השר, חבר הכנסת ג'קי לוי, נמצא.

עאידה תומא סלימאן: וגם הצטרף אלינו מר חגי רזניק, מנכ"ל של משרד הבינוי והשיכון.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, יש הרבה רעש באולם.

עאידה תומא סלימאן: זה לא יתרום לדיון שלנו זה רק יעכב את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, כדי שתוכלו להעביר את המסרים ואת החסמים שאתן סובלות מהם אני מבקשת להשמע גם כן.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן זכות דיבור, אנחנו נוכל להתבטא, אבל ניתן גם זמן לקבלת תשובות.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אחת היוזמות, את וחבר הכנסת דב חנין.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אני נותנת לך זכות לפתוח את היום.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להודות שבכל פעם שאנחנו פונים אלייך בנושאים הללו, את לא רק אוזן קשבת, את נותנת לנו את הבמה לשמיע את הקול.

אורלי לוי אבקסיס: צר לי שאני לא יכולה לומר את זה על כל נושאי התפקיד בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: כי הצלחנו להרים את היום הזה יש מאין, בקושי מאוד גדול בעיקר מאחר שנשיאות הכנסת ניסתה למנוע מאיתנו לעשות את היום המיוחד הזה שאנחנו עושים אותו מדיי שנה בשנה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בעקבות כך שהצלחנו להשיג את הוועדות אז נענשנו על כך ויושב ראש הכנסת מונע מאיתנו את הדיון במליאת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל את הקולות האלו אסור להפסיק.

אורלי לוי אבקסיס: הקולות האלו צריכים להדהד מקצות הארץ, לאורכה ולרוחבה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו משחקים בגורלות של אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מכתיבים לילדים מה יהיה העתיד שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גוזרים על דור שני ושלישי להשאר במעגל העוני.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו, כשאני אומרת אנחנו, הממסד מקבע את העוני ומעמיק אותו.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה אנשים טובים שנכנסו למשרד השיכון שאנחנו יכולים לבוא ולומר, יש לנו הישגים במאבק של הדיור הציבורי ביחד עם פורום הדיור הציבורי וכל הארגונים בשטח, הנשים החזקות הללו ועדיין ההישגים שהשגנו אם טיפה בים.

אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר לדבר על איגוח שיביא מיליארד שקל ויביא לנו אולי עוד אלף דירות, ובמקביל בכל שנה אנחנו מוכרים פי שניים או פי שלושה דירות והמלאי הולך ומצטמצם.

אורלי לוי אבקסיס: הפתרון של אלף דירות בשנה הוא לא פתרון מהותי, הוא לא פתרון אמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אולי, את יודעת מה, אולי הוספנו טיפה אוויר אבל בגלגלים האלו אין כלל אוויר, הם לא יכולים לנסוע.

אורלי לוי אבקסיס: היינו עדים לחוויה של ילדה, היה לנו באמת שדולה מאוד מטלטלת.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר ברמה האישית, התחושה של חוסר האונים שלנו מול הסיפורים המזעזעים של ילדים שבאים ומספרים איך נגנבה להם הילדות.

אורלי לוי אבקסיס: איך הן כנערות צריכות לחשוב איך לעזור לאמא להתפרנס ואיך אמא לא מצליחה להשיג דירה בדיור הציבורי ואיך הילדה במקום ללמוד למבחן במתמטיקה היא צריכה לשטוף מדרגות כדי לעזור ולהשלים את שכר הדירה המאוד לא ריאלי שמשרד השיכון נותן.

אורלי לוי אבקסיס: והמציאות הזו, לא רק שהיא משתרשת, היא מעמיקה.

אורלי לוי אבקסיס: והקריטריונים הם קריטריונים שמבטיחים העמקה של העוני.

אורלי לוי אבקסיס: ואם באים ואומרים לאם חד הורית, את צריכה לוותר על המזונות של הילדים שלך ולהיות נתמכת סעד שנתיים שלמות בלי לעבוד כדי שתזכי אולי בתעודת זכאות, דרך אגב, שהיא לא מבטיחה לך דירה.

אורלי לוי אבקסיס: ובכל רגע שהיא תצא לעבוד, החרב הזו מונפת מעל ראשה.

אורלי לוי אבקסיס: והיא יודעת שאם היא הולכת לעבוד היא מסכנת את קורת הגג של הילדים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה משפט שלמה.

אורלי לוי אבקסיס: הם רוצים לקרוע את הילדים אבל האבסורד הוא שהמדינה, בסופו של דבר, אם היא לא תצליח להעמיד קורת גג לילדים שלה יקחו לה את הילדים למסגרת חוץ ביתית.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת כמה עולה ילד כזה במסגרת חוץ ביתית?

אורלי לוי אבקסיס: בסביבות ה-15 או 17 אלף ₪ בחודש.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, ואם מדובר ביותר מילד אחד, לא היה יותר חכם לעשות איזשהו טיפול הוליסטי אחר.

אורלי לוי אבקסיס: גם היינו מטפלים בילדים האלו ולא היו מרגישים נפגעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לספר לך על מקרה שבו הוצאה ילדה מהמשפחה בגלל שהאמא לא הצליחה להעמיד לה קורת גג קבועה והאמא הייתה במסכת של נישואין קשים עם התעללות.

אורלי לוי אבקסיס: ואז בא משרד הרווחה ותולש בכח את הילדה מזרועות אמה ואחותה ושולח אותה למסגרת חוץ ביתית.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם יודעים מה קורה לה במסגרת החוץ ביתית?

אורלי לוי אבקסיס: היא עוברת פגיעה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: אז גם שילמנו כספים מיותרים שיכלנו להגן על הילדים ויכלנו להגן על האמהות וחשפנו אותם לחוליים של החברה ולא נתנו פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא רק חלם, זה אכזרי, זה לא כלכלי, זה אטימות לב.

אורלי לוי אבקסיס: ואם יבואו ויגידו עוד הפעם, שיפצנו 700 דירות שהיו אמורות להמכר.

אורלי לוי אבקסיס: כן, בקדנציה הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: בהיותו של יאיר לפיד שר אוצר ושל אורי אריאל שר שיכון רצו למכור 1000 דירות והצלחנו לעצור את המכירה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: למי?

אורלי לוי אבקסיס: לא לזכאים, למי שהשר רצה ביקרו.

אורלי לוי אבקסיס: ב-50 אלף ₪ לדירה בממוצע עם השתתפות של מימון של המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז באים ופעם אחר פעם אומרים לנו, מתוך ה-1000 דירות האלו שיפצנו 700 דירות, אכלסנו 700 משפחות, מצויין.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא של הקריטריונים הוא נושא שכל כולו שיקול תקציבי נטו.

אורלי לוי אבקסיס: אם במשרד האוצר היה קצת לב היו יודעים שמאחורי המספרים האלו מסתתרים אנשים וילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני פשוט קצת מוצפת כי עכשיו לקחתי לטיפול במרפאה אחת מהאמהות שמפחדת שיקחו לה את הילדים והיא לא מצליחה להעמיד להם קורת גג קבועה.

אורלי לוי אבקסיס: אני כבר מסיימת.

עאידה תומא סלימאן: יש לי עבודה קשה בישיבה הזאת אז אני מבקשת שתעזרו לי.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לשנות את הקריטריונים ולא להציג מצג שווא של קריטריונים הזויים, אכזריים ולהביא לנו פתרונות חלקיים.

אורלי לוי אבקסיס: רק בנייה תקציבית.

אורלי לוי אבקסיס: רוצים ערבויות לבנייה תקציבית בבקשה תקחו את הכסף של הגז.

אורלי לוי אבקסיס: הבטיחו לנו שהתגמולים עליו יהיו לעניינים חברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: יש עניין חברתי יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני באמת מעריכה את כל האנשים הטובים שנמצאים היום במשרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: בלי תקציב של משרד האוצר לא יהיה שינוי אמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: ה-1000 דירות האלו לא ישנו במאומה את התמונה הרחבה.

אורלי לוי אבקסיס: ופה אני אעצור.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שלכולנו יש צורך באמת להגיד את הדברים כמו שהם.

עאידה תומא סלימאן: המצב הוא קשה.

עאידה תומא סלימאן: גם אני הייתי רוצה להגיד את כל מה שאני חושבת על הסוגייה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אבל לצערנו, כפי שאתם יודעים, הזמן הוא מוגבל בישיבות האלה ואני קיבלתי מאות של בקשות לזמן דיבור אז אני מבקשת שתעזרו לי שנצא עם ישיבה שהיא נותנת לכולם להתבטא אבל תתנהל בצורה הכי טובה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדברים שאת אמרת, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, הם עלו גם בפעם הקודמת והכאב הכי גדול זה הרגשת אוזלת היד.

עאידה תומא סלימאן: שאנחנו עומדים ועומדות מול הציבור ויודעות את המצוקות, ולצערי הרב, קשה להגיד את זה, אבל זה בעצם אמירה מאוד ברורה - אתם לא על סדר יומנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהממשלה לא תצליח לפתור את הבעיה אם לא תשים את כל הנושא של הדיור הציבורי במקום יותר גבוה ממה שנמצא היום.

עאידה תומא סלימאן: את האוכלוסיות שנזקקות לדיור ציבורי גם בסדר עדיפות יותר גבוה.

עאידה תומא סלימאן: ואפשר להפשיל שרוולים ואפשר כבר להתחיל לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: כשפניתי בנושא של מבחן התעסוקה שתיכף ידברו עליו נאמר לי שזה עניין של לשכת התעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: פניתי ללשכת התעסוקה, החזירו אותי למשרד הבינוי והשיכון.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נפנה גם לסגן השר ונרצה לשמוע את דעתו בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של מבחן תעסוקה אפשר לפתור אותו או על ידי שמשרד הבינוי והשיכון ישנה את ההוראות שלו ויעשה לעצמו מדד אחר, וכמובן, אנחנו רוצות בכלל לנתק את הקשר הזה בין מזונות לבין העניין של זכאות.

עאידה תומא סלימאן: מזונות זה מזונות לילדים, זה לא הכנסה של האישה, זה מזונות של הילדים.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להתחשבן עם האישה על זכויות של ילדים.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את ההצטרפות של חברי הכנסת יוסי יונה וחברת הכנסת עליזה לביא.

עאידה תומא סלימאן: ודב חנין שהוא אחד היוזמים, חברת הכנסת אורלי הציגה כאחד היוזמים של היום, נותנת לך גם כן לפתוח בכמה דברים.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אני פשוט הגעתי, גברתי היושבת ראש, מדיון השדולה שאנחנו קיימנו עכשיו.

דב חנין: אני אהיה מאוד מאוד קצר.

דב חנין: כי האמת היא שזו הזדמנות בעיקר לשמוע את הנשים האלה שנמצאות כאן שהן מצד אחד נשים שמספרות את הסיפור החברתי הכי קשה שקיים בחברה שלנו.

דב חנין: ומצד שני הן, גברתי יושבת הראש, יכולות להיות עבורנו דוגמה למאבק, לכבוד עצמי, ליכולת, בתנאים הכי קשים, להרים את הראש ולהסתכל על הילדים ולהסתכל על החברה ולנסות לייצר פתרונות.

דב חנין: אני רואה את הנשים האלה, אני מצד אחד מתבייש על המצב שלנו בתור חברה, אבל אני מצד שני מאוד מאוד גאה בכן.

דב חנין: אני מאוד גאה בכן שאתן באמת נשים שיכולות להיות דוגמה לכל בנאדם בחברה שלנו.

דב חנין: והטענה שלי היא שהנשים האלה לא היו צריכות להיות היום כאן.

דב חנין: המדינה צריכה לתת פתרונות ויכולה לתת פתרונות.

דב חנין: אנחנו לא יכולים להיות במצב שבו אנשים ונשים במיוחד מתמודדות עם קריטריונים בלתי אפשריים, לגמרי שייכים לעולם המדע הבדיוני, ובפועל צריכות להתמודד עם לחיות ברחוב, לא לאפשר לילדים שלהן לגדול בביטחון ובצדק עם חיים ראויים ולשחות כל הזמן נגד הזרם.

דב חנין: המדינה צריכה לייצר פתרונות של דיור ציבורי וזה אפשרי.

דב חנין: אם המדינה תבנה בהיקפים עצומים בנייה תקציבית כמו שבנו בעבר, עשרות אלפי דירות, ותספק אותן לדיור הציבורי, לפי המצב האמיתי, לא קריטריונים ששאובים מן הדמיון.

דב חנין: אני, גברתי, מאוד הייתי שמח, אני בזה אסיים, כי מה שחשוב לי שהקולות האלה של הנשים האלה יישמעו כאן בוועדה ושהציבור ישמע אותן.

דב חנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו תיכף, עוד מעט אני אתן את זכות הדיבור גם לנשים שאני כבר מכירה את המאבק העיקש שהן מנהלות ומכבדת מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו ניתן קודם לחברי כנסת שיש להם גם אילוצים אחרים את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה גברתי היושבת ראש.

מירב בן ארי: אני אדבר בדקה, חלילה לא מחוסר כבוד, להיפך, אני מאוד מעריכה את זה שבאתן, אני פשוט חייבת להחליף את אלי אלאלוף ולנהל דיון בוועדת העבודה והרווחה שכבר מחכים לי.

מירב בן ארי: אז בדקה, אני הגעתי לכאן בעיקר בנושא של החד הוריות.

מירב בן ארי: אני עוסקת בזה - - - אני באתי בעיקר בנושא של החד הוריות, אני גם מכירה חלק מהנשים שיושבות כאן.

מירב בן ארי: אני הבטחתי, גם דיברתי עם חגי, לקחת את הנושא הזה של הקיזוז הנוראי הזה שמשנת 2003 הגזירה הזאת שנופלת על החד הוריות, מקיזוז המזונות שלהן - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז בואי תצטרפי להצעת חוק שלי.

אורלי לוי אבקסיס: יש הצעת חוק כבר מוכנה.

מירב בן ארי: עזבי, הצעת חוק זה בשביל חברי כנסת.

מירב בן ארי: אני מעדיפה לקדם את זה כנוהל.

מירב בן ארי: אני עכשיו יכולה להגיד לכם שפטרנו את המבחן תעסוקה לנשים חד הוריות שהולכות ללימודים אקדמיים.

מירב בן ארי: לא עשינו את זה בחקיקה, אלא בתקנות שהשר חותם עליהם.

מירב בן ארי: הוא יחתום עליהם שבוע הבא.

מירב בן ארי: ובעזרת השם, בשנת הלימודים האקדמית הזו שתגיע, שנשים חד הוריות ילכו לא יצטרכו להיות במבחן תעסוקה.

מירב בן ארי: לא בחוק, אלא בתקנות שהשר חותם עליהן, מונחות על שולחן של שר האוצר.

מירב בן ארי: אני עבורכן בכל הנושא של קיזוז - - -

<קריאה: חוקים, למה תקנות?

מירב בן ארי: גברתי, אם אני משנה לך את זה אז זה מה שחשוב, נכון?

מירב בן ארי: ותקנות זה חקיקת משנה אז בואו לא נתבלבל.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני מבטיחה לכם לטפל בנושא הזה של הקיזוז אל מול משרד השיכון.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד שקל יותר לשנות אותן אם יתחלף השר ויחתום על תקנות אחרות יתחלפו התקנות.

עאידה תומא סלימאן: הצעת חוק בכל זאת שעוברת בכנסת היא מחוייבת ברוב מסויים והעין הציבורית פקוחה עליה יותר.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: גברתי היושבת ראש אני מודה לך, אבל אני מתכוון להשאר ולשמוע חלק מהנשים שבוודאי תצגנה כאן את המצוקה הקשה.

עמיר פרץ: אני חושב שמה שאת הבאת לידי ביטוי, כמובן מה שראשי השדולה, אורלי לוי ודב חנין, אין ספק שמדובר בשני חברי כנסת שהם אולי הביטוי הכי חד והכי חד משמעי בשאלה כל כך מרכזית שמשפיעה על החברה הישראלית כולה.

עמיר פרץ: ברור לכולם שמי שרוצה חברה צודקת צריך קודם כל לטפל בנשים, במעמד האישה בישראל.

עמיר פרץ: ובתוך הטיפול הזה צריך לבדוק איך הנשים שמגיעות למצב שבו הן נזקקות לדיור ציבורי ומוצאות את עצמן בתהליך קשה, משפיל ולעתים גם חסר פתרון.

עמיר פרץ: אנחנו מכירים את התופעת קצה של נשים שמחכות מספר שנים ואחרי שסוף סוף מתפנה איזה דירה אז מישהו אומר להן, עכשיו אין לכן מספיק ילדים כי אחד הילדים שלך כבר לא זכאי, ופתאום תעודת הזכאות משתנה - - -

<קריאה: הם נהיו מעודדי ילודה.

עמיר פרץ: איזו עדות צריך כדי להבין את הכישלון הקולוסאלי בכל התהליך כולו?

עמיר פרץ: אם משפחה מחכה ארבע-חמש שנים ובסוף אומרים לה, סליחה, הילדים שלך התבגרו, הזכאות שלך כבר לא אותה זכאות, תתחילי הכל מחדש.

עמיר פרץ: הרי זה מצביע על כשל מוחלט במלוא מובן המילה.

עמיר פרץ: אני חושב שמה שאנחנו רואים כאן זה באמת כשלים חברתיים.

עמיר פרץ: הן בשאלות של מה המשמעות של אישה שבכל זאת רוצה לעבוד ופתאום מאבדת חלק מהזכאות שלה.

עמיר פרץ: מה התחרות הזאת שעושים בין נשים, מי יותר ענייה, מי יותר במצוקה.

עמיר פרץ: כמה היא תוכיח שהיא יותר מסכנה ואז אולי תהיה זכאית.

עמיר פרץ: מה העניין של להיות זכאי לקורת גג בישראל?

עמיר פרץ: מה יותר בסיסי מזה?

עמיר פרץ: למה צריכים לעבור את כל ההשפלות האלה?

עמיר פרץ: ולכן אני בא ואומר, אם אנחנו לא נדע להתמודד עם השאלה הזו שהיא שאלה שכבר חוצה מספר ממשלות, זה לא רק הממשלה הזו.

עמיר פרץ: זה התחיל בתהליך של מהלך דרמטי מאוד נכון של חברנו רם כהן שרצה באמת לגרום לכך שמשפחות שמחזיקות דיור ציבורי לא יהיו במצב כל היום להתווכח עם אותה חברה משכנת מי יחליף את המרצפת, מי יחליף את הדוד וכו', והחליט לתת להם אפשרות להיות בעלי הבית של הדירה.

עמיר פרץ: מכאן התחיל הכשל הגדול.

עמיר פרץ: כל ההתחייבויות של הממשלות שעל כל דירה שתמכר בדיור הציבורי יקנו דירה אחרת וכך לשמור על המלאי.

עמיר פרץ: הרי השאלה היא על שאלת המלאי.

עמיר פרץ: כי מספר האנשים שזקוקים לדיור הציבורי רק ילך ויגדל.

עמיר פרץ: אבל המלאי הולך - - -

<קריאה: אבל אין תקציבים.

<קריאה: איפה התקציבים כדי שיהיה דיור.

<קריאה: איפה?

<קריאה: יש חיסול של דיור.

<קריאה: בגלל זה יש הרבה ממתינים.

<קריאה: אין דיור.

<קריאה: מפני שאין דיור יש מלא ממתינים.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, זה לא הולך ככה, אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי בצורה הכי יפה בתחילת הדיון.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי שאני מבינה את המטענים שקיימים בלדבר על הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבינה את הכאב.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נעשה את זה בצורה הכי יעילה.

עמיר פרץ: אני רוצה לפנות לנשים ולומר לכן שאחת הבעיות תמיד שדווקא חברי הכנסת שמחליטים לקפוץ לתוך הלהבות ולבוא להתמודד עם השאלות החברתיות הקשות הם תמיד הופכים, בצדק, הכתובת גם לטענות.

עמיר פרץ: כי באמת, מה תטענו כלפי השרים - - -

<קריאה: הם הופכים להיות משרתי ציבור, בוודאי, נתנו לכם תפקיד - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה לא הולך ככה, אני מאוד מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: אל תגרמו לי למצב - - - אני חושבת, אם תקשיבו טוב, חבר הכנסת עמיר פרץ מסיים את דבריו כדי לתת לכן אפשרות לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אז אנא.

עמיר פרץ: אני מבין את התחושה הקשה ואת העובדה שהתחושות האלה מתפרצות בהזדמנות שאפשר לומר אותן.

עמיר פרץ: התחושה הזאת היא תחושה נכונה, היא טבעית.

עמיר פרץ: אבל, קחו בחשבון שכל אלה שבאו רוצים להיות במאבק ביחד איתכם.

עמיר פרץ: ואותם אתם צריכים לקחת כחלק מהמאבק.

עמיר פרץ: כי שמעתי את הזעקה של הבחור שיצא והוא צודק, הוא מחפש מקום לבטא את המצוקה שלו ואין לי שום טענה לא אליו ולא אל אף אחת מהנשים שמביעות את הכאב הזה.

עמיר פרץ: יחד עם זאת, כל מי שהגיע הנה יודע יפה מאוד שאם נושא הדיור הציבורי לא ייפתר זה העדות הכי גדולה לחולשה ולחולי של החברה הישראלית ובתוכן, כמובן, הנשים, שהן אלה שנושאות בנטל העיקרי.

עמיר פרץ: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת פרץ אני מודה לך.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, אני חושבת שכל מי שהגיע לדיון הזה אכפת לו.

עאידה תומא סלימאן: יושבים מולנו שניים ממקבלי ההחלטות במשרד הבינוי והשיכון.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה ככה, וכבר סיכמתי איתם, הם יקשיבו קודם כל לטענות הקיימות ורק אחר כך יגיבו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת הדרך שצריכה להתקיים.

עאידה תומא סלימאן: לפני שהם יבואו ויגידו לנו מה הם חושבים שישמעו אתכן.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת עכשיו לשמוע את האורחים מבחוץ ואחר כך נעשה אורח, חבר כנסת.

<קריאה: סליחה, בישיבה הקודמת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את זה אבל אתן - - -

<קריאה: - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני מבינה את מה שאת אומרת.

עאידה תומא סלימאן: זאת ישיבה חדשה, זאת ועדה אחרת, היא דנה בנושא אחר מהדיון הקודם.

עאידה תומא סלימאן: אם תתנו לי, אם תתנו בי קצת אמון שאני אוכל לנווט ולנהל את הישיבה כפי שאני יודעת לעשות אתן תצאו מרוצות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת מעכשיו תנו לי לנהל, יש לי רשימה של דוברים שהיא כוללת גם נציגים של ארגונים שפועלים בשטח, גם נשים, גם חברי כנסת ואנחנו נוביל את זה.

עאידה תומא סלימאן: מר רן מלמד, סמנכ"ל מדיניות חברתית, עמותת ידיד.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שהגשתם נייר עמדה, אני מבקשת לתמצת כמה שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: לכולם אני אגיד את זה שלכולם תהיה זכות דיבור.

<רן מלמד: תודה.

<רן מלמד: אני אגיד ברשותך שלושה משפטים ואני אבקש מעורכת דין מיה בירן מהמחלקה המשפטית שלנו להוסיף.

<רן מלמד: אני אגיד שלושה דברים מאוד קצרים.

<רן מלמד: הראשון, אנחנו סבורים שכל אמא שמקבלת או זכאית לקבל מזונות ילדים בין אם זה מהביטוח הלאומי ובין אם היא מנסה לגבות אותם דרך ההוצאה לפועל או כל מקום אחר אם היא עומדת בתנאי הסף הבסיסיים שכרגע יש של מספר ילדים וגודל הכנסה צריכה לקבל מיידית זכאות לדיור ציבורי.

<רן מלמד: זה הדבר הראשון שחייב להעשות.

<רן מלמד: הדבר השני, ואני בכוונה רוצה להתרכז בנושא של הדיון היום ולא במשהו רחב אחר.

<רן מלמד: הדבר השני, ואני אומר אותו בצורה חד משמעית ושיהיה מאוד מאוד ברור.

<רן מלמד: מכל המידע שמגיע אלינו, כולל ממשרדי הממשלה ברור לנו שהסיבה שלא מבצעים היום את אותו מבחן תעסוקה שצריך זה כי ועדי העובדים במקומות הרלוונטיים רוצים תוספת כסף.

<רן מלמד: וכמו שנותנים לעובדים שרוצים להכניס מערכת מחשוב חדשה במנהל מקרקעי ישראל, או כל דבר אחר, אם צריך אז שיתנו את התוספת או את הבונוס החד פעמי הזה ויתחילו לבצע את המבחנים האלה ולפתור בזה את הבעיה - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל רן אתה גם שוכח שאם יפתרו את הבעיה הזו יהיו יותר נשים זכאיות ואין מלאי דירות.

<קריאה: הבעיה זה לא הדירות.

אורלי לוי אבקסיס: ואז יחמירו את הקריטריונים כדי - - -

<רן מלמד: אני עדיין רוצה להגיד.

<רן מלמד: נכון שחסרות דירות אבל תזכרו שמי שמקבלת זכאות לדיור ציבורי מקבלת סיוע בשכר דירה שהוא פי שניים ולפעמים פי שלושה ממה שהיא מקבלת היום - - -

<קריאה: 250 ₪ זה לא פי שניים.

<קריאה: זה סיוע מוגדל- - -

<רן מלמד: הן מקבלות סיוע מוגדל וזה מאפשר קודם כל רווחה קצת יותר גדולה.

<רן מלמד: נכון, זה לא מספיק ולא נותן את הביטחון הקיומי והדיורי שצריך לעשות אותו.

<רן מלמד: עד שמדינת ישראל לא תיצור מודלים נוספים, וצריכים להיות מודלים כאלה, צריך לעשות.

<רן מלמד: אבל אני חושב שצריכה לצאת מפה החלטה כפולה, ובזה אני אסיים ואני אבקש ממיה.

<רן מלמד: אחד, זה שכל אם שמקבלת או זכאית לקבל מזונות ילדים וזה לא משנה אם זה בביטוח הלאומי או באמצעות מערכת אחרת של המדינה צריכה להיות זכאית לדיור ציבורי, עומדת בקריטריונים שאת חלקם כמובן צריך לשנות.

<רן מלמד: והדבר השני, פעם אחת ולתמיד לדאוג לתוספת, עובדים אם צריך ותקינה אם צריך כדי לבצע את מבחן התעסוקה ולתת להם את הזכאות.

<רן מלמד: מיה בבקשה.

<מיה בירן: אני רק רוצה להוסיף משפט אחד.

<מיה בירן: אנחנו פשוט רוצות לטעון שהדרישה לוותר על מזונות ולעבור למסלול של הבטחת הכנסה בשביל להיות זכאית לדיור ציבורי היא דרישה שהיא לא צודקת, היא לא ראויה והיא גם לא כלכלית למדינה.

<מיה בירן: באופן הזה אי אפשר, בניגוד למסלול מזונות שכן אפשר, המדינה יכולה לגבות וגבוה 40% מהסכומים חזרה לקופת המדינה.

<מיה בירן: שלא לדבר בכלל על המסלול שבו הגרוש כן משלם, איזה נזק נגרם מזה למדינה?

<קריאה: מאיפה את?

<קריאה: סליחה?

<מיה בירן: מעמותת ידיד, מהמחלקה המשפטית.

<קריאה: היא לטובתנו, זה בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אתן חושבות שאתן ככה תורמות לדיון?

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר אנחנו רוצות לתרום לדיון הזה ולמצוא פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו תעזרו.

<קריאה: הנשים טעונות כל אחת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכולן טעונות.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא עניין של - - - סליחה גברתי, תשמעו, יש שתי אפשרויות.

עאידה תומא סלימאן: יש אפשרות אחת להפוך את זה למן קתרזיס וכולם ידברו ויוציאו את הכעסים שלהם ויש אפשרות לנסות לדחוף לכיוון של פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, בזמן המוגבל, אי אפשר לעשות את שניהם ביחד.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נעזור כדי להתקדם.

<מיה בירן: אני רק מסיימת.

<מיה בירן: גם אם אישה מקבלת את המזונות מביטוח לאומי או מהגרוש שלה אנחנו לא רוצות לדרוש ממנה לעבור למסלול של הבטחת הכנסה שפוגע בזכות החוקית שלה שהוכרה למזונות בזכות החוקתית שלה לכבוד ופוגע, בסופו של דבר, גם בקופת המדינה.

<מיה בירן: אנחנו חושבות שצריך לאפשר לה גם, בהנתן מבחן הכנסה, בהנתן שהיא עומדת בקריטריונים האחרים להכנס גם לדיור הציבורי.

<מיה בירן: גם, וכמובן שמלאי הדירות הוא עניין אחר וכן, כאשר אישה מוכרת כזכאית היא יכולה לקבל סיוע מוגדל שיכול להגיע ל-90% משכר הדירה שלה וזה מאוד משמעותי וזה הבדל משמעותי מה-700 ₪ או 1000 ₪ שאפשר לקבל באופן אחר.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<קריאה: סליחה ומה עם האבות הגרושים שעשו צבא?

עאידה תומא סלימאן: אדוני, נתתי לך זכות דיבור?

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שזכור לי לא נתתי לך זכות דיבור.

עאידה תומא סלימאן: רוצה לדבר, תרשם.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אתה תגרום לעצמך להיות מוצא מהחדר.

עאידה תומא סלימאן: אם לא תשתוק אתה תצא.

עאידה תומא סלימאן: נא להוציא מחוץ לחדר.

עאידה תומא סלימאן: גברת עורכת דין מיה טל, מהסיוע המשפטי, משרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: אתם הגשתם נייר עמדה שאני חושבת שהוא מדגיש הרבה מהבעיות שעומדות בפני אנשים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לסקור אותו כמה שיותר מתומצת.

<מיה טל: עורכת דין מיה טל מהסיוע המשפטי במשרד המשפטים.

<מיה טל: אנחנו הגשנו נייר עמדה לוועדה שסוקר ליקויים בכלל בהתנהלות משרד השיכון בנוגע לדיור ציבורי, אבל אנחנו נתמקד היום בהתמודדות של אמהות חד הוריות בנושא הדיור הציבורי.

<מיה טל: כיום, נוהל הקצאת דירות, נוהל שמפלה אמהות חד הוריות צריך לשנות אותו.

<מיה טל: כדי להמחיש את העוול והאבסורד שאיתו אמהות מתמודדות אנחנו הצגנו בעצם את ההשוואה שמקבלות אמהות שמקבלות מזונות אל מול מי שמקבלת הבטחת הכנסה וראינו שהן מקבלות בדיוק אותו דבר.

<מיה טל: הן מקבלות שקל לשקל זהה.

<מיה טל: ככה שאם לקצבה שלך קוראים הבטחת הכנסה את תקבלי דיור ציבורי.

<מיה טל: אבל אם לקצבה שלך קוראים קצבת מזונות בביטוח לאומי את לא תקבלי דיור ציבורי.

<מיה טל: והפגיעה הזאת היא פגיעה מאוד קשה באמהות חד הוריות.

<מיה טל: היא גוזלת מהילדים והאמהות את קורת הגג ומציבה אותם בעצם בהתמודדות בלתי אפשרית מול עוני.

<מיה טל: נשים שמגדלות לבד את הילדים שלהן אלה נשים שמתקיימות מסכום מזונות מלא של 3373 ₪ בלבד.

<מיה טל: זה הסכום שהן מקבלות מביטוח לאומי בסך הכל.

<מיה טל: עם זה הן צריכות להתמודד.

<מיה טל: אנחנו מבקשים ממשרד הבינוי והשיכון במסגרת הדו"ח שהגשנו לוועדה לבדוק את אותן נשים באופן פרטני, את מיצוי כושר ההשתכרות שלהן ולא להסתפק בבדיקה השטחית האם ניתנת להן או לא ניתנת להן הבטחת הכנסה.

<מיה טל: גם אנחנו בסיוע המשפטי, אנחנו רשות מנהלית שבודקת האם לאדם יש זכאות כלכלית לקבל סיוע כן או לא.

<מיה טל: אם בא אליי אדם והוא מקבל הבטחת הכנסה אני אתן לו סיוע משפטי.

<מיה טל: אבל אם הוא לא מקבל הבטחת הכנסה אני לא פטורה מהבדיקה שלו.

<מיה טל: אני עדיין אבדוק את הזכאות שלו, אעבור איתו על הפרטים בדיוק ואראה אם מגיע לו או לא מגיע לו.

<מיה טל: וזה מה שאנחנו סבורים שצריך להתקיים גם במשרד הבינוי והשיכון.

<מיה טל: גם הם צריכים לבחון את ההשתכרות והמצב הכלכלי של אותן נשים ולהחליט באופן מהותי אם מגיע או לא מגיע להן דיור ציבורי.

<מיה טל: צריך לציין שהמנגנון הזה כבר קיים וכבר עובד במשרד השיכון.

<מיה טל: המנגנון הזה קיים, אנחנו לא דורשים להמציא יש מאין.

<מיה טל: הוא בעצם עובד באמצעות כל החברות המשכנות שמקבלות בקשות לסיוע בשכר דירה, שם בוחנים האם לאדם יש או אין זכאות לקבל סיוע, בוחנים את מצב ההשתכרות שלו, האם מגיע או לא מגיע.

<מיה טל: את אותו דבר בדיוק אפשר להחיל גם למקרה של אמהות חד הוריות ולתת להן החלטה האם מגיעה או לא מגיעה זכאות לדיור ציבורי.

<מיה טל: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדברים שהעלית מהניסיון שלכם בליווי אנשים וסיוע להם משפטית הוא מאוד חשוב ואנחנו, כמובן, מגלגלים כל הזמן עוד ועוד נושאים.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתוכלו לענות עליהם.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: באמת שוב, כמו בדיונים הקודמים, אני מברך על קיומו של הדיון הזה עד כמה שהוא מאוד כואב.

יוסי יונה: וכשאנחנו שומעים את ה- - - במיוחד אני רוצה להתייחס לסוגייה הזאת של הקריטריונים.

יוסי יונה: ואני חייב לומר לכם שהסיפור הזה הוא מעיד על גודל הזוועה.

יוסי יונה: ואני רוצה רק לומר את זה בדוגמה מזעזעת.

יוסי יונה: הייתי לפני מספר שנים בהודו, וישנן משפחות שמטילות מום בילדים שלהן כדי שהם יהיו זכאים לקבץ נדבות.

יוסי יונה: מדיניותו של משרד השיכון ושל משרדי ממשלת ישראל דומה לזה.

יוסי יונה: בעצם היא מעודדת את האנשים להגדיל את המצוקה שלהם כדי שהם יהיו זכאים.

יוסי יונה: במיוחד בנושא של אמהות חד הוריות.

יוסי יונה: פשוט לעודד את המצוקה.

יוסי יונה: הבה ותביאו עוד ילד, תביאו עוד שניים כדי שתהיו זכאיות.

יוסי יונה: אבל מה הבעיה במדיניות הזאת?

יוסי יונה: גם אם כולן יביאו עוד ילד ולא יגדילו את הדיור הציבורי אז נצטרך מעכשיו להקשיח יותר את הקריטריונים כדי לקבל.

יוסי יונה: כלומר, כל הדיונים האלה לא נוגעים בבעיית היסוד.

יוסי יונה: אכן, כפי שרן מלמד הראה שישנה איזשהי תרומה בכך שאם אנחנו משנים בתוך התקנות ומעלים את מספר הנשים הזכאיות, אבל בוודאי שאין מכך משום פתרון יסודי ועקרוני לבעיה הזאת והבעיה הזו החסר הכרוני המבני של דירות לדיור הציבורי.

יוסי יונה: זה אמור להיות המאבק העיקרי והמרכזי.

יוסי יונה: לכולנו כאן קורת גג, הן שלכן, הן של הנציגות והנציגים שלכן והן של חברות וחברי הכנסת שהדבר הזה יקר לליבם.

יוסי יונה: זו בעצם הסוגייה.

יוסי יונה: לחץ, מאבק פוליטי מתמשך על מדינת ישראל כדי שתשנה מן היסוד את מדיניות הדיור הציבורי ובעיקרו בנייה של עוד ועוד ועוד דירות.

יוסי יונה: ככל שיהיו דירות נוספות בוודאי יהיה ניתן להגמיש את הקריטריונים לקבלת הדיור - - -

<קריאה: תדעי לך שהקריטריונים קיימים בדיוק כדי למנוע ממך את הזכאות הזו של דיור ציבורי.

יוסי יונה: לא למנוע כי הביטי - - -

<קריאה: לא זה מונע, מה זה - - -

יוסי יונה: נכון, בוודאי שזה מונע, את צודקת לחלוטין.

יוסי יונה: לכן, אני רק מסיים כאן עאידה, יש יחסי גומלין מאוד הדוקים בין מספר הדירות לבין הקריטריונים.

יוסי יונה: ככל שמספר הדירות הולך וקטן - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שאתם מנהלים שם בקצה השני דיון מאוד חשוב אבל הוא לא תורם.

עאידה תומא סלימאן: אם הוא צודק אז למה קוטעים אותו.

עאידה תומא סלימאן: תנו לו לבטא את עמדתו.

יוסי יונה: הבעיה היא לא עם הקריטריונים.

יוסי יונה: הבעיה שאין דירות.

יוסי יונה: וככל שיש פחות דירות הקריטריונים באופן הכי הגיוני יוקשחו.

יוסי יונה: לכן, המאבק שלנו צריך להיות חד משמעי להגדיל את המלאי של הדיור הציבורי כדי שכל אחת שהיא זכאית באורח סביר בלי שהיא חס וחלילה תטיל מום בגופה או - - - משפחתה כדי שהיא תוכל לקבל את הדירה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: גברת ריקי כהן בן לולו.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת, כל מי שרוצה להשתתף בדיון שיירשם אצל מנהלת הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: יכול לשלוח פתק דרך המשמר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<ריקי כהן בן לולו: בוקר טוב.

<ריקי כהן בן לולו: אני באמת רציתי לדבר גם אבל חבל באמת לחזור על דברים שנאמרו.

<ריקי כהן בן לולו: דיברו פה על נשים חד הוריות שיש להן ילדים קטנים, שהן נתמכות במזונות או בהבטחת הכנסה.

<ריקי כהן בן לולו: דיברו על קריטריון הילד השלישי, אבל שכחו שאותן נשים שמחכות כבר הרבה שנים לדיור ציבורי והילדים שלהן בסופו של דבר גדלו ועברו את גיל 18 כבר לא זכאיות לסיוע בשכר דירה או שהוא נמוך מאוד ומגיע בסביבות ה-700 ₪ או שהן לא זכאיות לו בכלל.

<ריקי כהן בן לולו: הן בטח לא זכאיות לדיור ציבורי.

<ריקי כהן בן לולו: זאת אוכלוסייה שהיא נעדרת מהשיח, אנחנו צריכים לזכור את זה.

<ריקי כהן בן לולו: זה עדיין לא דיור מוגן וזה כבר לא מטופלת בילדים קטנים.

<ריקי כהן בן לולו: זאת אוכלוסייה של נשים שהיא פשוט נפלטת לרחוב, אנחנו רואים אותן כל הזמן.

<ריקי כהן בן לולו: אני חייבת להגיד שאת הוועדה הזאת בדיוק עשו בשנת 2012.

<ריקי כהן בן לולו: כי אנחנו ב-2017 ושום פסיק לא זז.

<ריקי כהן בן לולו: אנחנו ראינו הגדלה של 1000 דירות, שום קריטריון לא הוזז.

<ריקי כהן בן לולו: ברור שזה טיפה בים.

<ריקי כהן בן לולו: אנחנו דורשים שבאמת יתחילו להזיז כאן את הדברים.

<ריקי כהן בן לולו: לבוא ולהשמיע את אותם דברים במשך כל שנה וכל שנה גם אנחנו כבר קצנו בזה.

<ריקי כהן בן לולו: אנחנו רוצים ממקבלי ההחלטות מעשים, אנחנו רוצים בנייה תקציבית ולא קיבוץ נדבות באגרות חוב.

<ריקי כהן בן לולו: אנחנו צריכים מלאי של דירות נכבד כדי לפתור את המצוקה הזאת.

<ריקי כהן בן לולו: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גברת לואיז סמרקורן.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת 2-3 דקות מקסימום.

<לואיז סמרקורן: כל מה שריקי אמרה עכשיו משנת 2012.

<לואיז סמרקורן: אני באה לכנסת פעם אחר פעם, יושבת באותה ועדה.

<לואיז סמרקורן: כל פעם, גם שנה שעברה, כל הזמן שום דבר לא השתנה, כלום לא השתנה.

<לואיז סמרקורן: באים לפה, בוכים, אומרים את המציאות, מביאים לכם את המציאות שלנו ושום דבר לא משתנה, רק הבטחות.

<לואיז סמרקורן: משנת 2011 באוהלים שאני סחבתי שם באוהלים עד החורף עם הגשמים עם הכל, לא קיבלתי את הביטוי של רווחה בעיריית תל אביב של 10 אלף ₪ לעזוב את האוהלים.

<לואיז סמרקורן: שלא יביאו לנו פתרונות.

<לואיז סמרקורן: המשכתי באוהלים בחורף.

<לואיז סמרקורן: עד היום אני נאבקת בכל הכוח שלי בכל הקבוצות שיש על דיור, קורת גג.

<לואיז סמרקורן: עברתי כל כך הרבה דירות שזה הזוי.

<לואיז סמרקורן: זה הזוי.

<לואיז סמרקורן: הילד שלי, הוצאתי אותו לפנימייה כדי שתהיה לו קורת גג קבועה.

<לואיז סמרקורן: כי אין לו קורת גג קבועה, כל שנה אני עוברת דירה באותה שכונת עוני.

<לואיז סמרקורן: כי אין לי ערבים, אין לי בטחונות, אין לי צ'קים, יש לי חובות.

<לואיז סמרקורן: החובות שלי משכר דירה.

<לואיז סמרקורן: כל הזמן.

<לואיז סמרקורן: כמעט 40 אלף ₪ לחודש אני צריכה לשלם שכר דירה לשנה.

<לואיז סמרקורן: לא חבל על ה-40 אלף ₪ האלה?

<לואיז סמרקורן: זה לא יכול ללכת לאיזשהי משכנתא לדיור ציבורי, לא יכולים למצוא איזה פתרון מיידי?

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<לואיז סמרקורן: אני אמרתי לילד שלי שיגור אצלי בבית איתי, זה מה שאני רוצה.

<לואיז סמרקורן: לא ששר השיכון, מיטל כהן כתבה לי מכתב, כי אני לא יודעת לכתוב מכתבים, היא כתבה לי מכתב לשר השיכון על המצב שלי.

<לואיז סמרקורן: אני חד הורית, כן יש לי 100% נכות, כן אני מספרת להם וכו' וכו' וגם אני בחורה נקייה.

<לואיז סמרקורן: כל התשובה הייתה שאני צריכה להביא עוד שני ילדים כדי להיות זכאית בגיל 53, איך?

<לואיז סמרקורן: נוח מאוד להתפס באיזשהו סעיף שמתאים להם.

<קריאה: הנהלה כושלת במשרד השיכון.

עאידה תומא סלימאן: סגן השר ז'קי לוי רוצה לדבר.

<לואיז סמרקורן: יש לי קצבת נכות, מזונות אני לא יכולה לקחת בגלל שיש לי נכות.

<לואיז סמרקורן: כאילו הכסף הולך עליי - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירים את הבעיה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, סגן השר ז'קי לוי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהתכנית הייתה מהתחלה כשהזמנו לדיון הזה השר יואב גלנט, ואני הייתי מתואמת עם הלשכה שלו, היה אמור להגיע לישיבה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: נודע לי שהיה שינוי בלו"ז שלו ואני חייבת להגיד שסגן השר היה מוכן ברגע האחרון להגיע לדיון.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה אדוני, יש לך כמה תשובות לנשים שהעלו בעיות מאוד קשות שכפי שבטח אתה מכיר אלה לא בעיות חדשות והפתרון כפי שלפחות מה שאני בדקתי וההתכתבויות שהיו לי, הוא בידיים שלכם.

עאידה תומא סלימאן: הוא ביד של המשרד, מה אתם הולכים לעשות?

ז'קי לוי: קודם כל אני מברך אותך על הדיון.

ז'קי לוי: ובאמת בהתראה של אפס אתמול ביקשת ממני ומצאתי לנכון לבוא כי אני מכבד את המעמד.

ז'קי לוי: אני חושב שהנושא הזה הוא דיי חשוב.

ז'קי לוי: אורלי, אחותי, כמי שמובילה ודב חנין, אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.

ז'קי לוי: לקחתם משימה אדירה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי לכם להקשיב.

עאידה תומא סלימאן: אולי סגן השר יביא לנו בשורה, אז בואו נקשיב.

ז'קי לוי: בדיוק.

ז'קי לוי: אני מבקש באמת, שנייה.

ז'קי לוי: תראו חבר'ה, היום הזה זה יום שאורלי ודב מובילים אותו באומץ שנים לא ביום שמתכנסים כולם וכולם שותפים, גם בזמן שהם לבד.

ז'קי לוי: ואני רוצה לדבר פה משהו, תנו לי לא לחזור על מה שאמרתי בוועדת הרווחה, אני רוצה לדבר פה.

ז'קי לוי: תראו, זה יום חשוב, זה יום שאתם מציפים את הבעיה שאנחנו חיים איתה יום יום במשרד השיכון וככל שכולם שותפים למשימה כי זו בעיה לאומית.

ז'קי לוי: זה משבר לאומי, זה לא משבר נקודתי.

ז'קי לוי: צריך לזכור שיש בעיה בדיור הציבורי בכמות הדירות.

ז'קי לוי: היום הם עומדים על 60 אלף ויש חוסר של 160 אלף.

ז'קי לוי: אם אנחנו משתתפים ב-160 אלף משפחות זה חוסר של 160 אלף.

ז'קי לוי: לא נכנס עכשיו מי ישן בשמירה, אנחנו לא מחפשים אשמים, מחפשים איך לפתור את הבעיה.

ז'קי לוי: ואני שומע אתכם ואני יכול להגיד לכם דבר אחד, ואף אחד לא יכול לחשוד בי.

ז'קי לוי: משרד השיכון היום מתנהל באנשים של דיור ציבורי.

ז'קי לוי: גם המנכ"ל וגם אני באנו מהדיור הציבורי.

ז'קי לוי: ואחותי ואני חונכנו באותו מקום ששנים שם שגדלנו רק על מאבק חברתי.

ז'קי לוי: אף אחד לא יכול לחשוד בנו.

ז'קי לוי: ואני אומר פה, צריך להוריד את החרפה של מזונות.

ז'קי לוי: צריך לבטל את זה בכל הכוח.

ז'קי לוי: צריך לבטל את החרפה.

ז'קי לוי: הקריטריונים זה לא לוחות הברית.

ז'קי לוי: צריך לבטל הרבה דברים משם, הם לא אנושיים.

ז'קי לוי: תראו, לא תמצאו שותף יותר מהשר וממני למאחזות.

ז'קי לוי: אנחנו שותפים.

אורלי לוי אבקסיס: תנו לו לצאת בהצהרה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הוא יגיד שאני אאנוס את הממשלה לעשות, לבטל את המזונות, בואו.

ז'קי לוי: אורלי מכירה אותי מהבית ולכן היא מכניסה לי דברים לפה.

ז'קי לוי: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: בוועדה הזו לא משתמשים במושגים כאלה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: צודקת.

ז'קי לוי: אני רוצה להגיד פה מושג - - - מי שמכיר אותי כבר ויודע אני חי את הדבר הזה.

ז'קי לוי: אני לא שומע אותו פעם ראשונה, הוא לא זר לי.

ז'קי לוי: אני מאז שנולדתי שמעתי דיור ציבורי, הייתי ראש עיר, הובלתי את הבעיות של הדיור הציבורי והיום אני במשרד מטפל בדיור הציבורי.

ז'קי לוי: הזנחה של שנים, חוסר עשייה שנים בדיור הציבורי.

ז'קי לוי: המשימה בשנתיים האחרונות, לקחנו את העניינים לידיים, זו טיפה בים.

ז'קי לוי: אנחנו מובילים מהלך ענק, 5000 יחידות הוספנו.

ז'קי לוי: זה לא 1000 זה 5000 הוספנו.

ז'קי לוי: אנחנו לוקחים ל-5% לדיור למשתכן זה גם טיפה בים.

<קריאה: לא לחבר בבקשה את הדיור למשתכן לדיור הציבורי.

ז'קי לוי: אני מחבר מלאי דירות.

ז'קי לוי: אני צריך דירות.

<קריאה: כן אבל מה זה קשור?

ז'קי לוי: 5% מהבנייה תעבור לדיור הציבורי.

ז'קי לוי: זה עדיין לא פתרון.

ז'קי לוי: אני מדבר על דבר אחד.

ז'קי לוי: ברור לכולם שהקריטריונים שנקבעו הם תוצאה של חוסר דיור והם קריטריונים אכזריים.

ז'קי לוי: וצריך לשבור את זה ואני, כל עוד שאני שם, אני אשבור את זה, לא יעזור כלום.

ז'קי לוי: יש היום שר ומנכ"ל ואני שמוכנים ללכת למלחמת עולם בנושא הזה - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה עם המזונות?

ז'קי לוי: אתם רוצים לצאת היום בתחושה שלא משקה ב-12' היא גם ב-17'?

ז'קי לוי: אז תקשיבו ותכבדו את המעמד גם לעצמכם לא רק בשבילי.

ז'קי לוי: ואני אומר את זה פה.

ז'קי לוי: היום זה דיון שלכם.

ז'קי לוי: שנותנים לכם זכות דיבור תסבירו את כאב לבכם, זה מה שצריך.

ז'קי לוי: אבל תשמעו אותנו.

ז'קי לוי: כמו שאמר עמיר פרץ, אנחנו באים להתגייס למענכם, תחבקו אותנו, אל תלכו נגדנו.

ז'קי לוי: אז אני רוצה לחזור למשימה שלי.

ז'קי לוי: כל עוד שאני שם אני אלחם בכל כוחי להוריד את הסעיף של מזונות, צריך להוריד את זה, להוריד את זה.

ז'קי לוי: ואני אלחם בכל הכוח.

ז'קי לוי: גם אם צריך להביא את זה להחלטת ממשלה ולכנסת ויותר מזה, בסדר?

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, למה צריך להלחם כבוד הסגן?

עאידה תומא סלימאן: למה צריך להלחם?

עאידה תומא סלימאן: למה עדיין לא מבינים במשרד שזה צעד מתחייב שלא צריך לנהל עליו מלחמת עולם.

עאידה תומא סלימאן: מה עומד בדרך?

ז'קי לוי: גברתי, אני רוצה לענות לשאלה שלך.

ז'קי לוי: את כל כך צודקת.

ז'קי לוי: צריך לזכור שהקריטריונים האלה נקבעו - - -

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, שנייה, שנייה, אני מצטערת שאני מתפרצת.

אורלי לוי אבקסיס: בואו, אנחנו צריכים לצאת עם משהו מהיום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לשאול אותך בצורה ברורה, אתה תביא את משרד השיכון להגיש הצעת מחליטים לבטל את הסעיף הכל כך שערורייתי הזה שנשים צריכות לוותר על המזונות כדי להיות זכאיות לדיור ציבורי?

אורלי לוי אבקסיס: אתה תוביל מהלך כזה במשרד השיכון?

ז'קי לוי: אני יכול להגיד דבר פשוט ותשמעו אותי טוב, גם את.

ז'קי לוי: אמרתי, ואני חוזר על זה ברור, שאני אוביל, ואם זה בסמכות הפנימית שלנו אנחנו נעשה את זה בסמכות הפנימית על מנת לתת פתרון מהיר.

ז'קי לוי: ואם זה לא בסמכות שלנו אנחנו נוביל את זה בחקיקה, בכל מה שצריך.

ז'קי לוי: ברור לכולם שהסעיף הזה קיבלנו אותו בירושה וצריך להוציא אותו מהעולם.

ז'קי לוי: צריך להוציא אותו.

ז'קי לוי: זה דבר אחד - - -

<קריאה: בסעיף של אמהות חד הוריות אסור בני זוג, סליחה זה גם קצת חוצפה - - -

ז'קי לוי: שנייה, תתנו לי לדבר.

ז'קי לוי: אני רוצה להגיד, תראו חבר'ה אנחנו לא חיים בבועה.

ז'קי לוי: יש גם מולנו אגף תקציבים ואתם מכירים את הכל.

ז'קי לוי: כשאנחנו נלחמים מול כל הגורמים אני גם, לפני שהדיון הזה, ואני גם העליתי את הנושא הזה של מזונות ואמרתי לאותם אנשים שאמרו שזו הכנסה.

ז'קי לוי: אמרתי, תראו חבר'ה, אני ואשתי מתחלקים בחלוקת הילדים.

ז'קי לוי: החד הורית שמקבלת מזונות היא צריכה לצאת מהעבודה, היא צריכה להוציא את הילד מהגן, היא צריכה לרוץ.

ז'קי לוי: ואותו אחד שאומר לי שזו הכנסה בוא נראה אותו שהוא מוותר שאשתו מקפיצה אותו, לך תוציא את הילד.

ז'קי לוי: אז זו לא הכנסה, זה חלק מחיים שנגזרו על חד הוריות וצריך את זה להוציא, ואת זה כולנו מבינים פה - - -

<מיה בירן: הדבר הזה נמצא בעצם בידיים של משרד השיכון.

<מיה בירן: מכוון שמדובר בנוהל ולא בחקיקה ועם הבעייתיות שיש בנוהל זה בדיוק - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא התחייב שהוא יפעל מול משרד השיכון- - -

ז'קי לוי: את שמעת אותי ברור.

ז'קי לוי: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

ז'קי לוי: אם זה בסמכות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מסגן השר משפט אחד שמתייחס לנושא של המזונות, ברור, שאני אבין אותו.

ז'קי לוי: תשמעו ברור כולכם, זו משימה שאני לוקח על עצמי.

ז'קי לוי: אני רואה בה משימה מבורכת, לא בעיה.

ז'קי לוי: אני הולך להתמודד איתה ומי שמכיר אותי, אני לא אדם קל שלוקח משימה - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה אומר שאתה לוקח על עצמך לשנות את הנוהל הזה שקושר בין העניין של מזונות.

עאידה תומא סלימאן: מחיאות כפיים אחרי שנקבל את הביטול.

עאידה תומא סלימאן: בסדר?

עאידה תומא סלימאן: הרגעו.

ז'קי לוי: אם אני מוריד את זה, בעזרת השם, זה דבר שצועק לשמיים וצודק.

ז'קי לוי: דבר נוסף, להלחם בכל הכוח להגדיל את המלאי על מנת לתת פתרונות.

ז'קי לוי: הקריטריונים הם חלק מבעיה, הבעיה היא הדירות.

ז'קי לוי: צריך לזכור, לא יכולים להשלים עם תופעה שאנשים מחכים 15 שנה, זה לא יכול לקרות.

ז'קי לוי: ויותר מזה גם שנים.

ז'קי לוי: את החרפה הזו צריך להוריד.

ז'קי לוי: ונושא נוסף שאני אומר אותו גם - - -

<קריאה: השאלה באיזה שנה יהיה את הפתרון.

ז'קי לוי: תראו חבר'ה אני מגויס כולי למשימה.

ז'קי לוי: אם אתם מחפשים לעשות פה סדרת חינוך אז תודה רבה חבר'ה.

ז'קי לוי: במקום לברך אותנו אתם מתחילים עכשיו פינג פונג.

ז'קי לוי: אני אומר פה דברים ברורים.

<קריאה: אנחנו מנסים להוציא עוד דברים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, כבוד סגן השר, אני חושבת שהתשובה בעניין מלאי הדירות אתה אמרת שאתם מנסים להעלות, אתם לוקחים 5% מהמחיר למשתכן לדיור הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מקשה עלינו לנהל את הישיבה, אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם עושים את זה אבל אני חושבת שגם זה לא מספיק.

עאידה תומא סלימאן: ואתם חייבים לחשוב על דרכים אחרות כדי להגביר את המלאי.

עאידה תומא סלימאן: אבל נשאר גם הנושא, את זה אי אפשר עכשיו לקבל מעבר להצהרה הזו, אבל נשאר העניין של הילד השלישי, נשארו העניינים שהועלו בייעוץ המשפטי של קריטריונים לא ברורים, החלטות לא מנומקות, אני חושבת שכדאי מאוד גם להתייחס לנקודות האלה.

ז'קי לוי: אז קודם כל אני שמח שהצפתם את זה ואני מבטיח דבר אחד, להביא לישיבה מקצועית במשרד לנושא בחינת הקריטריונים ולראות איפה אנחנו יכולים מבחינתנו לקבל החלטות בתחום שלנו.

ז'קי לוי: נבחן את הקריטריונים ונכנס לעומק על מנת להבין איפה אנחנו יכולים לפתור בעיות, זה דבר אחד.

ז'קי לוי: הדבר השני, לגבי המלאי, המנכ"ל יסביר.

ז'קי לוי: אבל אני רוצה שתבינו, זה לא רק 5% במחיר למשתכן וזה לא נגמר ב-1000 רכישת דירות וזה לא נגמר בהסכם עם הסוכנות על 2600.

ז'קי לוי: זה חלק, עוד נגיעה, ממצב של לא לעשות כלום לעשות גם ההרבה נראה כלום.

ז'קי לוי: אבל אנחנו צריכים, כמו שאמרתי בוועדת העבודה, אנחנו מובילים מערכה עם האוצר.

ז'קי לוי: יש לנו תכנית מהפכנית, בעזרת השם, אני מקווה שנסיים אותה.

ז'קי לוי: שהיא תהיה בשורה אדירה לדיור הציבורי כי אנחנו רוצים לפתור פעם אחת ולתמיד את הנושא של הדיור הציבורי ולא לבוא כל שנה לבעיה - - -

<רן מלמד: אדוני, בקשה קטנה, אתה יכול לעשות אותה פה כמו שאמרה חברת הכנסת אבקסיס.

<רן מלמד: לגבי אנשים שיש להם ילדים שהולכים לעבור את גיל 18.

<רן מלמד: זה משהו שאתה יכול להודיע אותו היום, שכל אישה שנמצאת היום בתור לא משנה מה גיל הילדים היא תשאר בתור - - -

עאידה תומא סלימאן: היא תשאר בתור ו - - -

<רן מלמד: הודעה שאתה אדוני יכול להודיע אותה היום - - -

<קריאה: באשמת

<קריאה: כם היא מחכה - - -

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע את התשובה.

<רן מלמד: ולתת בכך תקווה גדולה מאוד לכל אלה שמחכות היום בתור.

ז'קי לוי: אני חושב שזה לא יהיה רציני מבחינתי להגיד את מה שאתה אומר.

ז'קי לוי: אולי זה פופולרי, אולי זה נחמד - - -

<רן מלמד: אני לא מדבר פה - - - אני מדבר על משהו שזה המנדט שלך, אתם יכולים לעשות.

ז'קי לוי: אני הבטחתי הבטחה שהיא גדולה.

ז'קי לוי: לשבת אחת ולתמיד על הקריטריונים, לבחון אותם.

ז'קי לוי: והאמן לי שאם הרגישות שלי לא תמצא אוהד יותר טוב ממני בתוך ועדה כזאת.

ז'קי לוי: אז אני הבטחתי לקחת את הקריטריונים, לטפל בהם.

ז'קי לוי: ואני חושב שאתם יוצאים עם בשורה.

ז'קי לוי: אתם צריכים להבין, אתם לא תמצאו אנשי דיור ציבורי, אוהדי הפורום הדיור הציבורי.

ז'קי לוי: תאמיני לי אם אני מסתכסך אני מסתכסך עם אחותי, אז זה יותר בעיה מכולכם.

ז'קי לוי: אז תאמין לי שאתם לא תמצאו שותפים טובים יותר מהשר, מהמנכ"ל וממני במשרד השיכון - - - משפט לסיום, אני חוזר לנושא הזה שליבנו איתכם.

ז'קי לוי: אנחנו מבינים את המצוקה, אנחנו מגוייסים למצוקה ואני רוצה לאחל לכם יום של - - -

עאידה תומא סלימאן: לפני שאתה יוצא סגן השר אני מבקשת ככה, הוועדה תשלח סיכום למשרד שלכם כמו שעשתה בעבר.

עאידה תומא סלימאן: אבל הפעם אני ארשום בסיכום את הדברים שכבודו התחייב עליהם פה ואני אבקש לקבל לו"ז מתי הישיבה המקצועית מתקיימת.

עאידה תומא סלימאן: ואני מציעה, כוועדה, לדיון הזה, המקצועי להזמין נציגים של הפורום לדיור וגם אנשי מקצוע שיכולים, כמו הסיוע המשפטי, לפרוס בפניכם איפה הבעיות עומדות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת את הרגישות, אם הייתי אומרת להזמין את חברי וחברות הכנסת שאכפת להם מהנושא.

עאידה תומא סלימאן: לא אעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לפחות אנשי מקצוע ונציגים של הציבור.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה לקיים לפחות דיון אחד איתם ואחר כך להביא פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה על הנוכחות שלך ועל ההתגייסות המהירה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת זכות דיבור לעוד כמה אנשים ונשים שביקשו את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: דניאלה הרמון, דורשי צדק למען הדיור הציבורי.

<דניאלה הרמון: תודה לך גברתי.

<דניאלה הרמון: אני לומר שזאת השנה השלישית שאנחנו מוזמנים ליום הדיור הציבורי.

<דניאלה הרמון: ב-2014 כשהגעתי לכאן לראשונה חשכו עיניי.

<דניאלה הרמון: ובאמת לא היה שום שינוי ובאמת לא היתה שום אלטרנטיבה.

<דניאלה הרמון: אנחנו שנתיים וחצי אחרי, ויש שינוי.

<דניאלה הרמון: אני יכולה לומר שמרגע שגלנט נכנס לתפקידו במשרד ביחד עם ז'קי לוי וכמובן עם המאבק של אורלי לוי וגם חברי הכנסת יוסי יונה ודב חנין באמת יש שינוי בדיור הציבורי ונרכשו מעל 1500 דירות.

<דניאלה הרמון: והוגמשו קריטריונים.

<דניאלה הרמון: רק בדימונה לבד, לפני פחות מחודש ימים, כל רבעון ראובן קפלן מגיע לדימונה ביחד איתי, אנחנו הולכים למשפחות לתוך הבתים שלהם, אנחנו נכנסים ושומעים את הסיפורים.

<דניאלה הרמון: לא אני, גברתי, מספרת, אלא ראובן קפלן בא ורואה את הדייר מול העיניים שלו ומדבר איתו.

<דניאלה הרמון: יובל פרנקל, ואני לא פה כדי לחלק מחמאות, אני כאן כדי לומר את האמת.

<דניאלה הרמון: אני כאן כדי לומר שיובל פרנקל בשתיים בלילה אני מדברת איתו כדי שהוא יעזור לנכה באשקלון לקנות בית.

<דניאלה הרמון: והוא מכתת את הרגליים.

<דניאלה הרמון: אז כן יש שינוי וצריך להגיד מילה טובה.

<דניאלה הרמון: כי אי אפשר כל הזמן לרדת על משרד השיכון ולהגיד שלא נעשו דברים.

<דניאלה הרמון: כדי שיהיה שינוי, התפיסה שלכם, חברי הכנסת, בתוך הבית הזה צריכה להשתנות.

<דניאלה הרמון: ולהבין שהדיור הציבורי, אתם גורמים לנו להיות עניים - - -

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אנחנו האשמים.

<דניאלה הרמון: עוד משפט אחד.

<דניאלה הרמון: יש לנו ראש ממשלה שמדבר על צוללות - - -

<קריאה: עזבי את הצוללות, אנחנו לא בצוללות עכשיו - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, פעם אחרונה, אני מזהירה.

עאידה תומא סלימאן: הפעם הבאה, ברגע שאת תתחילי לדבר תצאי.

<קריאה: אבל למה רק בי אתם נכנסים, בגלל החולצה?

עאידה תומא סלימאן: אני אפילו לא רואה מה כתוב לך ואל תפני אליי בצורה כזו בבקשה.

<דניאלה הרמון: אני רוצה לסיים ולומר.

<דניאלה הרמון: ברגע שראש הממשלה ביחד עם כל חברי הכנסת באמת יתאחדו ויתאגדו לטובת אזרחי מדינת ישראל כדי לא לייצר עוד עוני אז המצב יהיה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: תודה דניאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, זה חשוב מאוד לראות את השינוי וחשוב מאוד לראות שהשינוי קורה בעיקר בגלל שיש נשים ואנשים מגוייסים ונאבקים יום יום ויש חברי כנסת שדווקא לא הם שיושבים על השלטר, אבל אכפת להם ובגלל זה הם מקיימים את הדיונים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת זכות דיבור - - - יש שתי אפשרויות - או שאני עכשיו חותכת ומסיימת את הישיבה, נותנת למנכ"ל לדבר ומסיימת או שאתם תתנו לאלה שנרשמו לדבר גם זכות דיבור, ויש הרבה שנרשמו.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: ורד בן נעים, בבקשה גברתי.

<ורד בן נעים: אם חד הורית כרגע.

<ורד בן נעים: לפני ארבעה חודשים נולדה לי ילדה.

<ורד בן נעים: אבא שלה נמצא בגמילה.

<ורד בן נעים: עכשיו מה אני אמורה לעשות?

<ורד בן נעים: לבקש מזונות דרך המדינה שיתנו לי או לסתום את הפה, לחיות עם 2700 ₪ של ביטוח לאומי של הבטחת הכנסה בשביל להיות זכאית.

<ורד בן נעים: איך אני אמורה לחיות?

<ורד בן נעים: מקבלת 1000 ומשהו שקל זכאות של דיור ציבורי.

<ורד בן נעים: עדיין לא קיבלתי אותו.

<ורד בן נעים: אני אמורה לקבל בימים הקרובים.

<ורד בן נעים: זו התשובה שקיבלתי כרגע.

<ורד בן נעים: אבל מה יהיה הלאה?

<ורד בן נעים: איך אפשר לגדל ילדה מ-2700 ₪.

<ורד בן נעים: למה את המזונות?

<ורד בן נעים: אני בחורה צעירה, יש פה אלפי אמהות עם יותר ילדים משלי.

<ורד בן נעים: אני בחורה צעירה בת 23 תיכף שאמורה לגדל ילדה בדרך נכונה.

<ורד בן נעים: זה שאבא שלה הוא איקס בנאדם זה לא אומר שום דבר.

<ורד בן נעים: אנחנו צריכים את המזונות האלה כי זה לא לי ולא לאף אמא פה.

<ורד בן נעים: המזונות הם לילדים שלנו בשביל שהחיים שלהם יהיו יותר טובים.

<ורד בן נעים: לא לשלוח ילד לפנימייה בשביל שיהיה לו קורת גג.

<ורד בן נעים: אני ילדת פנימייה.

<ורד בן נעים: אני ילדת רווחה שלקחו אותי מהבית וזרקו אותי אחר כך לרחובות.

<ורד בן נעים: אני הסתובבתי בהריון ברחובות.

<ורד בן נעים: זה שלא הסתדרתי עם ההורים שלי זה לא אומר שום דבר.

<ורד בן נעים: שירתתי את המדינה שלי, שירתתי, נתתי את חובתי.

<ורד בן נעים: איפה החובה שלכם להחזיר את מה שנתתי?

<ורד בן נעים: למה אני צריכה כיום לקבל כל יום טלפונים מבעלת הדירה שלי, איפה הצ'קים שלך, את הבטחת צ'קים, אין לך צ'קים.

<ורד בן נעים: אין לי מאיפה להביא לה צ'קים, אין לי.

<ורד בן נעים: היא עושה טובה.

<ורד בן נעים: היא לא מוכנה גם לחכות הרבה זמן.

<ורד בן נעים: עם חובות אי אפשר לגדל ילדים.

<ורד בן נעים: בלי מזונות, שזה משהו בשביל הילדים עם 2000 ₪ איך אפשר לחיות?

<ורד בן נעים: אני עם אחד, יש פה אמהות עם שלושה וארבעה ילדים.

<ורד בן נעים: למה?

<ורד בן נעים: צריך להוריד את הקריטריון הזה.

<ורד בן נעים: אני חדשה פה אבל אני הולכת להאבק בשביל המון נשים צעירות בגיל שלי שמתדרדרות לזנות וסמים בשביל להציל את הילדים שלהם שאחר כך הרווחה באה ועוקרת אותנו משם.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אני מבינה את הכאב ואת הכעס שנמצא אצלך ואני מבינה שאת מייצגת עוד הרבה נשים ובגלל זה אנחנו מקיימות את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו נרצה עוד מעט לשמוע מה יש גם למנכ"ל המשרד להגיד על הדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שמענו את סגן השר, אבל אני, כפי שאמרתי לכן, בלי המשכיות המאבק שלכן גם מה שהובטח לכן לא ימולא.

עאידה תומא סלימאן: אם לא נהייה כולנו, אם לא נעמוד כולנו על המשמר.

עאידה תומא סלימאן: גברת איריס אסולין.

<איריס אסולין: אז ככה, אני איריס אסולין, הייתי אצל חגי רזניק, אתה זוכר אותי?

<איריס אסולין: אני בתור 16, 18, כל שבוע זה עובר מ- 19-20, רות מאנה, רונן כהן מחליטים שאני לא זכאית.

<איריס אסולין: אני אמא לשלושה ילדים, אני אמא שהייתה במקלט, סיפרתי לך את כל הסיפור.

<איריס אסולין: הגדלת לי את הסיוע.

<איריס אסולין: אני כיום גרה בקומה רביעית ללא מעלית.

<איריס אסולין: יש נכות בתמונה.

<איריס אסולין: מה שרציתם לתת לי זה סיוע בשכר הדירה.

<איריס אסולין: פלסטר לפצעים של הילדים שלי.

<איריס אסולין: הבת שלי בעוד חודש מתגייסת, לאן היא חוזרת, לאן?

<איריס אסולין: יש לך תשובה בשבילי?

<איריס אסולין: היום אתה מנכ"ל.

<איריס אסולין: כולם נהיו סמנכ"לים, מנכ"לים.

<איריס אסולין: אבל אף אחד לא מסתכל על המציאות שזה אנחנו, החד הוריות פה.

<איריס אסולין: אנחנו.

<איריס אסולין: אתם עסוקים בלשבת, לחמם את הכסא.

<איריס אסולין: ורות מאנה להחליט בשבילי, את תהיי היום 18 כי את באת ופתחת עליי את הפה בכנסת.

<איריס אסולין: אני כבר שנה שנייה פה.

<איריס אסולין: עוד כמה שנים אני אבוא לפה?

<איריס אסולין: כשהילד הקטן שלי שהוא בן 7 היום יגיע לצבא ואז אני אגיד לך, הזדקנתי לך מול העיניים והילדים שלי אין להם קורת גג?

<איריס אסולין: אני לא אתן שיקחו לי את הילדים מהרווחה.

<איריס אסולין: זה לא יקרה, על גופתי.

<איריס אסולין: על גופתי זה לא יקרה.

<איריס אסולין: אתה יודע למה?

<איריס אסולין: כי אני פה מייצגת אותם.

<איריס אסולין: אני לא באה לייצג פה אף אחד.

<איריס אסולין: לא אותך, לא אותה, לא מפלגות, לא כלום.

<איריס אסולין: אני אמא לילדים.

<איריס אסולין: אין דירות?

<איריס אסולין: תקנו.

<איריס אסולין: מה זה אני צריכה להיות בתור 18, 16, מה זה סופרלנד, אני לא הבנתי את זה.

<איריס אסולין: מה זה, מגרש משחקים, חגי רזניק?

<איריס אסולין: מה זה מגרש?

<איריס אסולין: למה?

<איריס אסולין: אני לא אמורה להיות בתור.

<איריס אסולין: אין דירות, תקנו.

<איריס אסולין: אל תתנו את זה לשחקני כדורגל, אל תתנו את זה למקורבים שלכם שקונים דירות ב-70 אלף דולר או 70 אלף ₪.

<איריס אסולין: אל תתנו את זה.

<איריס אסולין: תתנו את זה לנו.

<איריס אסולין: אני לא באתי לפה, אני לא רציתי להיות במקום הזה.

<איריס אסולין: אני האחרונה שרוצה להיות במקום הזה.

<איריס אסולין: כל החיים עבדתי.

<איריס אסולין: כל החיים.

<איריס אסולין: הילדים שלי תמיד מעריכים אותי.

<איריס אסולין: אבל אני פה היום, גם אם אני לא אקבל את מה שמגיע לי, אתם מקבלים הרי תקציב לאמהות האלה, תקציב אתן מקבלות.

<איריס אסולין: אני פניתי לאורלי לוי והיא יודעת טוב מאוד, היא מכירה את הסיפור שלי.

<איריס אסולין: כולם בעצם מכירים את הסיפור שלי אבל מה, מה עושים עם זה, מה?

<איריס אסולין: האמת שלא התכוונתי לדבר אני אמרתי שהיום כבר מה שיהיה יהיה.

<איריס אסולין: וחבל, חבל - - - בלהיות סמנכ"לים ומנכ"לים, חבל.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד לך שנכון, אף פעם לא יוצאים עם פתרון מיידי, במיוחד פרטני, אחרי ישיבות ועדה.

עאידה תומא סלימאן: אבל את לא סתם פה.

עאידה תומא סלימאן: את פה כדי להשמיע קול ואני חושבת שהנוכחות שלכן היא מאוד חשובה.

עאידה תומא סלימאן: כי כמה שנרצה וכמה שירצו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחבר הכנסת דב חנין לדבר בשמכן את הכאב שאני שומעת בקולות שלכן אף אחד לא יוכל להעביר במקומכן.

<איריס אסולין: והכי בושה, אני אגיד לך עוד משהו לסיכום, שאני אמורה להופיע באולפן שישי.

<איריס אסולין: למה מה קרה, יש לי ילדים, יש להם כבוד.

<איריס אסולין: תתחיל לחשוב על זה כן, שעוד פעם, אני לא באה אליך, אני פשוט דיברתי איתך, ואתה כבנאדם לבנאדם יכלת כן למצוא פתרון אבל משום מה משהו שם השתבש.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד לך, אל תזכירי שוב את העניין של כבוד כי מה שאת עושה עכשיו זה מאבק שמביא כבוד לכל אדם כולל הילדים שלו.

עאידה תומא סלימאן: רחל דוידה.

<רחל דוידה: אני אקצר רזניק.

<רחל דוידה: ככה, בכלל לגבי נושא הדיור הציבורי.

<רחל דוידה: לדעתי הבעיה היא בראייה בגדול מה זה דיור ציבורי, מי צריך אותו.

<רחל דוידה: כל הכאב שאנחנו שומעים בחזור ושנן והלב נקרע וכולם פה משתתפים כמה עצוב, כמה כואב.

<רחל דוידה: אני כבר שומעת את זה חיים שלמים.

<רחל דוידה: ההשתתפות הזו לא עוזרת לנו.

<רחל דוידה: כשאתם תבינו שבני אדם פה צריכים קורת גג.

<רחל דוידה: עכשיו אנחנו לא מעמד הביניים כמו שאתם רואים, כן.

<רחל דוידה: לנו אין לחיות בשכירות חופשית בחוץ.

<רחל דוידה: קל וחומר בטירוף שקיים היום בחוץ.

<רחל דוידה: אנחנו העניים שבשכר מינימום חיים.

<רחל דוידה: וזה מכוח המדינה שלי אני ענייה וזאת האחריות שלכם לדאוג לכל החתך הזה של העניים, לאוכלוסייה, וזה רק דיור ציבורי.

<רחל דוידה: לנו אין מקום אחר.

<רחל דוידה: כל החוקים, כל הנהלים, כל הקריטריונים, זה מעגל אחד.

<רחל דוידה: אחד קשור בשני.

<רחל דוידה: שלא יעבדו עליכם.

<רחל דוידה: הכל קשור בשני.

<רחל דוידה: זו שרשרת אחת, קריטריונים קשורים בחוקים, קשורים בנהלים, קשורים בדיור, קשורים - - -

עאידה תומא סלימאן: אמרת שאת לא תאריכי.

<רחל דוידה: אני אשתדל.

<רחל דוידה: אני אגיד לך משהו אחרון לסיום.

<רחל דוידה: אני בטוחה שחברי הכנסת משתדלים לעשות את עבודתם.

<רחל דוידה: אנחנו שמחים על כל רצון טוב לעשות פה שינוי.

<רחל דוידה: קצת שפיות, קצת מוסריות, חמלה.

<רחל דוידה: המדינה הזאת בנויה על זה לא?

<רחל דוידה: אני כבחורה בת 52, יקירה, אני מדברת אלייך, אליכם, אני פניתי לפני חמש שנים.

<רחל דוידה: אני לא אוהבת לדבר על הסיפור האישי שלי.

<רחל דוידה: אני במלחמה שלי - - -

עאידה תומא סלימאן: את עברת כבר את הזמן ויש אחרים - - -

<רחל דוידה: אני עברתי את הזמן.

<רחל דוידה: רציתי להגיד גם בנושא הפינויים.

<רחל דוידה: החוצפה של משרד השיכון זה שכשאנשים פה נלחמים לדיור אתם ממשיכים ומפנים אנשים.

<רחל דוידה: אני סיימתי, תודה.

<רחל דוידה: אני יכולה לנאום עוד שבוע, זה לא יעזור.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעלית נקודה שלא עלתה עד עכשיו, כל הנושא של הפינוי.

עאידה תומא סלימאן: אני גם אבקש להתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: גברת אורית משה.

<אורית משה: רציתי להגיד משהו על מה שדיברתם פה.

<אורית משה: אני הייתי דיירת בדיור ציבורי וברחתי מאלימות.

<אורית משה: עכשיו כל התקופה הזאת שברחתי מאלימות הייתי גרה בבאר שבע בדיור הציבורי וברחתי לתל אביב קרוב למשפחה שלי.

<אורית משה: ובמהלך ה-10 שנים האלה הייתי דיירת עמידר רגילה, פשוט לא גרתי פיזית בדירה.

<אורית משה: והלכתי לבקש סיוע בשכר דירה ובמשך כל השנים האלה קיבלתי מזונות מביטוח לאומי ולא הייתי זכאית לדיור ציבורי וכן נתנו לי סיוע של 750 ₪, אבל מה שמשגע, איך, אני רשומה כדיירת עמידר.

<אורית משה: איך אני מקבלת סיוע בשכר דירה.

<אורית משה: אני דיירת עמידר בבאר שבע ובתל אביב אני מקבלת סיוע בשכר דירה של 750 במהלך כל שהילדים שלי היו ממש קטנים.

<אורית משה: הילדים גדלו, המחלה שלי עוד פעם חזרה.

<אורית משה: הגשתי נכות, קיבלתי נכות.

<אורית משה: ניסיתי בקשה לדיור ציבורי וכן נהייתי זכאית בגלל שאני מקבלת נכות.

<אורית משה: אבל מה שלא הגיוני פה כדיירת בדיור הציבורי איך קיבלתי סיוע בשכר דירה ואני נחשבת כדיירת.

<אורית משה: ואני מקבלת סיוע בשכר דירה מוגדל כבר שנה.

<אורית משה: כמעט שנה.

<אורית משה: ואני לפני שמונה חודשים יצאתי מהדירה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: גברת - - -

אורלי לוי אבקסיס: מי גר בדירה בתקופה הזו?

<קריאה: בנאדם חסר רגש אנטיפת ובנאדם מכה, הוא אבא שלי - - -

<אורית משה: הוא משלם שכירות של 400 ₪ בחודש.

אורלי לוי אבקסיס: זו הסיבה שנחשבת דיירת, את מבינה, ולכן היא קיבלה רק 750 ₪ בהשתתפות.

אורלי לוי אבקסיס: היא נאלצה לברוח, הוא נשאר בדירה והיא נשארה עם הילדים בלי דירה.

<קריאה: בלי דירה?

<קריאה: בארבע לפנות בוקר בעלי דירה דופקים בדלת ומבקשים מאמא - - - ואני בתור ילדה בכיתה א' בת 5-6 צריכה לראות את אמא בשעה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: גברת פרידה כהן.

<פרידה כהן: אני אם חד הורית שש שנים.

<פרידה כהן: אני לקויית ראייה ואני מחכה לדיור ציבורי שש שנים.

<פרידה כהן: לפני כן עמדתי בתור ברמלה.

<פרידה כהן: כשעברתי דירה למקום אחר אז העבירו אותי אז לא היה אכפת לי.

<פרידה כהן: הבעיה אצלי שאני ביקשתי וכתבתי מכתבים בשביל להוריד קומה.

<פרידה כהן: כי יש לי גם החמרת מצב ואני היום גם רואה פחות.

<פרידה כהן: קיבלתי סירוב בגלל שאני לא עומדת בקריטריונים כביכול, אני צריכה להיות בכסא גלגלים כדי שיורידו לי קומה.

<פרידה כהן: נתנו לי קומה שלישית ויש לי תעודת עיוור והכל ויש לי מסמכים מרופא שאני לא יכולה לעלות מדרגות ולרדת.

<פרידה כהן: אני צריכה להיות קבורה בבית כל היום ולא לצאת מהבית.

<פרידה כהן: זה מה שרוצים בעצם.

עאידה תומא סלימאן: תודה ששיתפת אותנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמנכ"ל המשרד תיכף יצטרך לתת הרבה תשובות על המקרים הספציפיים.

<מיה בירן: גברת פרידה אנחנו מזמינים אותך מהסיוע המשפטי להעזר בנו.

עאידה תומא סלימאן: שמעת אותם, מהסיוע המשפטי מזמינים אותך להסתייע בהם.

עאידה תומא סלימאן: הם ייצגו אותך וימשיכו לטפל.

דב חנין: גברתי מהסיוע המשפטי, אם תוכלי אחר כך לגשת אליה.

<קריאה: גם אני צריכה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו לא קובעים תור עם הסיוע המשפטי.

עאידה תומא סלימאן: בסיום הישיבה מי שצריכה את הסיוע המשפטי תיגש אליהם ותקבע איתם.

עאידה תומא סלימאן: גברת א'.

<א': שלום, אני גרושה עם שלושה ילדים.

<א': אני שמחה להיות פה.

<א': אזרתי אומץ להיות פה, זה לא קל להחשף ואני אספר בקצרה.

<א': אני חדשה בתחום מה שנקרא.

<א': שנה בתהליך של גירושין, שלושה ילדים.

<א': לצערי, אני לא מתקיימת משום קצבה של ביטוח לאומי ולא רוצה להגיע לשם.

<א': אני גאה לעמוד פה ולהגיד שקיבלתי חינוך בבית לעבוד.

<א': אבל מה לעשות, התגרשתי, זו לא בושה.

<א': לא קיבלתי מכות, התגרשתי, זה גם לא בושה.

<א': מגיע לי דיור ציבורי.

<א': שירתתי בצבא, אבא של הילדים שלי שירת בצבא.

<א': מזונות אני לא מקבלת כי אין לו אפשרות.

<א': הוא בפשיטת רגל, בורח משוק שחור.

<א': זו גם לא עבירה פלילית, אגב.

<א': אבל המדינה צריכה לעזור, צריכה לעזור לאזרחים שלה.

<א': ולא ברמת המיקרו, ברמת המאקרו.

<א': אני לא רוצה פלסטר.

<א': קיבלתי חיובי, מגיע לי סיוע בשכר דירה, 1170 ₪.

<א': דירה היום להשכיר זה 4600.

<א': לי יש חובות, אני לא רוצה הוצאה לפועל.

<א': אני נלחמת בשיניים לשלם את החובות שלי, ואני אלחם.

<א': ככה חינכו אותי.

<א': אבל אני צריכה קורת גג.

<א': אני גרה היום בחדר, בבית של אמא שלי, עם שלושה ילדים.

<א': זו לא צורה לחיות.

<א': אזרתי אומץ לבוא לפה, זה לא קל.

<א': אבל אני לא צריכה להתבייש כאזרחית מדינה לבוא לבקש זכות בסיסית לאזרח.

<א': יש לי ילדה בת 16, ילד בן 14 שאוטוטו יקראו להם ממדינת ישראל לשרת בצבא, זה כן.

<א': איפה זה היתר?

<א': אני באה לפה בקצרה, אני אתמצת, לשנות את הקריטריונים.

<א': לא יתכן שיגידו לי בתשובה שקיבלתי, מכוון שאת לא מקבלת הכנסה שכוללת רכיב של ביטוח לאומי את לא זכאית.

<א': אני לא מקבלת את הלא הזה.

<א': אני חדשה בתחום, אני לא אקבל סיוע בשכר דירה, אני רוצה דיור ציבורי ואני אלחם על זה עם כל הגיבורות שאני מעריצה אותן פה.

<א': זהו, סיימתי את דבריי, תודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ובהצלחה כמובן.

עאידה תומא סלימאן: אורלי ביטון, ואני מבקשת, שתי דקות.

עאידה תומא סלימאן: ואם מישהו העלה נקודה רק תגידו, אני רוצה להדגיש את הנקודה הזו, ותמשיכו למשהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: לא לחזור על הדברים.

עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו נרצה לשמוע תשובות לפני הסיום.

<אורלי ביטון: אני גרושה, אמא לארבע בנות.

<אורלי ביטון: אני עובדת ומקבלת השלמת הכנסה.

<אורלי ביטון: בנוסף יש לי פסק דין של מזונות.

<אורלי ביטון: מביטוח לאומי, מהבטחת הכנסה הכריחו אותי ללכת ולדרוש את הפסק דין בהוצאה לפועל וביטוח לאומי משלמים את המזונות רק את השוטף.

<אורלי ביטון: אני רוצה להגיד שאת חוב העבר ביטוח לאומי לא משלם.

<אורלי ביטון: זאת אומרת שחוב העבר אני יכולה להמשיך לחכות.

<אורלי ביטון: את המזונות השוטפים אני מקבלת שזה 1000 ₪ בחודש.

<אורלי ביטון: מקבלת סיוע בדיור של 1100 ₪.

<אורלי ביטון: החודש הזה קיבלתי השלמת הכנסה 35 ₪.

<אורלי ביטון: אני במלחמה עם הביטוח הלאומי להוכיח להם שבחודשים האלה לא קיבלתי ביטוח לאומי, קיבלתי השלמת הכנסה חודש שעבר 350 ₪.

<אורלי ביטון: ואני שואלת אתכם, איך אפשר.

<אורלי ביטון: הבת שלי הגדולה נשואה, היא גרה אצלי גם כן.

<אורלי ביטון: החתן שלי חייל בשירות סדיר, יש להם תינוק בן שנה, הם גם מתגוררים אצלי.

<אורלי ביטון: ואני שואלת אתכם איך אפשר להתקיים מפחות מ-4500 ₪ שצריך לשלם שכירות של 4000 ₪ ואיפה כל השאר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שהעלית הוא יותר קשור לעניין של הביטוח הלאומי ומעקב.

<קריאה: אבל הביטוח הלאומי זה של המדינה.

<קריאה: אתם חייבים לעשות שם משהו בביטוח הלאומי זה לא יכול להיות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעידית לוי.

<עידית לוי: אני עידית לוי, מתנדבת במיצוי זכויות בלשכת הרווחה ואני נמצאת בפורום דיור ציבורי של ירושלים ובפורום עין וכל הפורומים ששייכים.

<עידית לוי: אני אשה גרושה, חד הורית, 33 שנה, עם ילדה נכה בבית.

<עידית לוי: מתגוררת במחסן, 17 מטר.

<עידית לוי: לא מרשים לי לבשל, אני הולכת למשפחות לבשל.

<עידית לוי: אני חיה מהבטחת הכנסה כ-1800 ₪.

<עידית לוי: המחסן שלי כולו 17 מטר, אני אפילו לא יכולה להכנס בו.

<עידית לוי: ממש מטר על מטר.

<עידית לוי: אין לי כלום מה לעשות בו.

<עידית לוי: אני לא יכולה לא לבשל, אני צריכה ללכת לבכות לאנשים שאני אבשל אצלם בבית מכוון שאני לא יכולה לבשל בבית.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

<עידית לוי: אני גם כן רציתי להגיד שהבטיחו לי בשנים שהבת שלי הייתה קטנה דיור.

<עידית לוי: אני 30 שנה מחכה לדיור ציבורי, פתאום עכשיו אומרים לי, לא הילדה שלך מעל 18 את לא יכולה לקבל דירה.

<עידית לוי: וכל השנים אני חיכיתי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<עידית לוי: ואני משלמת על המחסן הזה 2500 ₪.

<עידית לוי: ואני מקבלת 1800 ₪.

<עידית לוי: איך, איך אני לא מתמודדת.

אורלי לוי אבקסיס: היא בשכר דירה מוגדל שזה הזוי.

<עידית לוי: 1800 ₪ ולשלם שכירות 2500.

<עידית לוי: איך, מאיפה?

<עידית לוי: ואין לי אוכל בבית כי אני צריכה ל-1800 ועוד להשיג את ההשלמה של זה ועוד כלום, הילדה שלי לא מקבלת שום דבר.

<קריאה: הבעיה כשאין לך ילדים קטנים את לא נחשבת, את מתה, את לא בנאדם.

<עידית לוי: אני אבקש רק לפחות שישנו את הקריטריונים - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אי אפשר למשוך את זה עד אינסוף.

עאידה תומא סלימאן: תבינו אותי, מאוד קשה לי לבקש שאתן תסיימו.

עאידה תומא סלימאן: מאוד קשה לי כי אני - - -

<קריאה: אבל אני באתי משלומי בשביל שתקשיבי לי, שעתיים נסיעה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני, גברתי - - -

אורלי לוי אבקסיס: היא משתדלת לתת לכמה שיותר אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: במקומות אחרים - - -

<קריאה: כבוד, קצת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, עד עכשיו אני לא חושבת שמישהו התנהג בכבוד כמו שאני מתנהגת.

עאידה תומא סלימאן: ואני מנסה כמה שיותר לתת לכולן לדבר.

עאידה תומא סלימאן: וזה שאני צריכה לשחק עכשיו את התפקיד הרע בלהשתיק את הנשים זה לא דבר קל לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת מכן, לי לא קל להשתיק אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: אתן תכבדו את זכות הדיבור אחת של השנייה.

עאידה תומא סלימאן: כי כל אחת עוברת על שתי דקות, חוסכת מהזמן ופוגעת בזכות הדיבור של חברה שלה, אישה אחרת שרוצה לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת, מתוך הבנה, אני לא מישהי שרחוקה מהדברים שאתם אומרים, אז אני מבקשת תסייעו לי שניתן זכות דיבור לכולן.

עאידה תומא סלימאן: וכשאני מבקשת ממישהי שתסיים, אנא שתסיים.

עאידה תומא סלימאן: כי יש אחרות שרוצות לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<עידית לוי: רק רציתי להגיש דף שיש לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אז תגישי אותו למנהלת הוועדה ואנחנו נטפל בזה.

<עידית לוי: לא שלי אישית.

<עידית לוי: של - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא אבל יש פה עוד נשים שרוצות לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת, שיש פה שוכרים ציבוריים בירושלים, אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שיש לה דף או סיפור שתמסור אותו לנו בסוף הדיון ומי שכבר עשו את זה בעבר יודעות שאני באופן אישי עוקבת אחרי המקרים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: גברת חרמונה בידרמן.

<חרמונה בידרמן: שלום רב לכל מכובדיי, חבר הכנסת, לך חברת הכנסת אני מודה לך.

<חרמונה בידרמן: אני באתי היום לכאן להגיד שישנה מצוקה, שיש כאן הרכב של השתקה.

<חרמונה בידרמן: הדיור הציבורי שמאוכלסים בו דיירים במצוקה מאוד קשה ומקרים חמורים, אני לא באה לבקש פה לא רחמים אלא רק צדק.

<חרמונה בידרמן: נציגי עמידר שמתעלמים מאוכלוסייה חלשה הם גורמים לגרום להם נזק בין הרע לגרוע.

<חרמונה בידרמן: הם לא מרגישים את המצוקה של הזולת.

<חרמונה בידרמן: גם שיח הדברים ביניהם הוא לא מקשיב.

<חרמונה בידרמן: אני הגעתי כי אוכלסתי בדירת עמידר והדירה לא הייתה ראוייה למגורים.

<חרמונה בידרמן: חוייבתי שם בשכר גבוה כי קיבלתי הבטחת הכנסה והייתי עם בן שהוא היה תלמיד בתיכון והוא היה בעתודה הטכנולוגית ולימים הוא גם התגייס מאוחר לצה"ל.

<חרמונה בידרמן: עמידר חייבה אותי בשכר גבוה שהשכר שקיבלתי מהביטוח זה היה 1200 ₪ וחייבה אותי בשכירות של 900 ₪.

<חרמונה בידרמן: כשבאתי לערער על הדבר הזה גרמו לי בתביעה לצו פינוי.

<חרמונה בידרמן: ואז עוררתי את המחדל של חברת עמידר.

<חרמונה בידרמן: מאז אני נאבקת ונלחמת.

<חרמונה בידרמן: זה הדבר העיקרי.

<חרמונה בידרמן: רק לציין גם שהם לא בודקים את הדירות שהם מתגמלים את הדיירים שזה זועק לשמיים שמביאות סכנת חיים ויש כאלה שלא יכולים לדבר ולהביע את התחושות שלהם מעמידר ומתעלמים מהם.

<חרמונה בידרמן: וגם נציגות עמידר, זה ראוי לציין, שמתייחסות בבושת פנים.

<חרמונה בידרמן: אני הגעתי שלוש פעמים לעמידר לברור את החיובים או את הדברים.

<חרמונה בידרמן: הגעתי עד משרד השיכון, גברתי, לטעון את הטענות שלי והיא סירבה לקבל ולברור - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ככה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהשאר גם כן יעלו סיפורים אישיים.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שמהסיפורים האישיים אנחנו מלקטים את החסמים ואנחנו מבינים יותר מה החסמים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מאוד מצטערת שנשארה לנו רבע שעה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לשתי נשים שאני מבינה שרוצות להביא סיפור אבל לא עוד סיפור דומה לשאר כדי ללמוד עוד משהו.

עאידה תומא סלימאן: ואחר כך אני רוצה להשאיר זמן למנכ"ל המשרד לתת תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אבקש בינתיים, מי שיש לה תלונה מאוד ברורה תרשום את הסיפור שלה ותפנה אותו לוועדה ולמשרד ואנחנו נדאג לעקוב, לקבל תשובות.

<קריאה: אני רוצה לדבר בשם קבוצה מאוד גדולה של נשים, לא את הסיפור האישי שלי רק.

עאידה תומא סלימאן: מדלן בבקשה.

<מדלן מזל מיארה: אני מתחילה מהסיפור האישי שלי.

<מדלן מזל מיארה: זה תיכף יוברר שזה קצת יותר כוללני.

<מדלן מזל מיארה: אני בדיון הקודם הגעתי לוועדה הזו בכדי לקבל בית אחרי שנמצאתי לא זכאית.

<מדלן מזל מיארה: אחרי כמה ימים פנוי אליי, הציעו לי בית.

<מדלן מזל מיארה: הסכמתי לקבל בית בכל מקום.

<מדלן מזל מיארה: עקרתי ארבעה ילדים מבתי ספר, ממסגרת, מחברים, מהכל ועברתי לבית, בלית ברירה בשלומי.

<מדלן מזל מיארה: הפשרה היא לא על שלומי, הפשרה היא על זה שאני עם נכות ברגל ובגלל שידעתי שאני כאילו לא זכאית ידעתי שבעצם לא תינתן לי הזכות לסרב.

<מדלן מזל מיארה: אז הפעם לא סירבתי, למרות שיש מדרגות ולמרות הנכות לקחתי הכל.

<מדלן מזל מיארה: אבל יש שם קטע שכל השכונה דיירי עמידר עם המון מדרגות.

<מדלן מזל מיארה: אני מדברת על נכים, על מבוגרים, הכל.

<מדלן מזל מיארה: ויש אפשרות לעשות לנו דרך כביש המערכת מדרגות אבל עמידר לא רוצים לקחת אחריות והמועצה מצידה אין לה את התקציבים האלה.

<מדלן מזל מיארה: הדבר השני זה גם הקטע של ניקיון ופינוי הזבל ליד בניינים של עמידר זה מתחת לכל ביקורת.

<מדלן מזל מיארה: ברמה של בריאותית סכנה.

<מדלן מזל מיארה: הדבר שהוא מאוד מאוד חורה לי זה הניקיון ופינוי הזבל ליד הבניינים של עמידר.

<מדלן מזל מיארה: אני הגעתי עד ראש מועצת שלומי.

<מדלן מזל מיארה: ואין לו את התקציבים לקבל צפרדעים ואנשים זורקים מהחלון זבל.

<מדלן מזל מיארה: אם אני מראה לך את הסרטון שיש לי כאן, ערוץ שתיים יחגגו מבחינה תברואתית מה הולך לקרות שם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה.

עאידה תומא סלימאן: צריך לבדוק את כל הנושא מול חברת עמידר וגם מול המשרד.

עאידה תומא סלימאן: והמשרד גם יצטרך לתת תשובה.

עאידה תומא סלימאן: נשארה לי אפשרות לתת - - - איך יכול להיות שאת מתפרצת ומדברת כאשר אני מנסה לסכם את הישיבה?

<קריאה: כבר נגמרת הישיבה אבל לי יש זכות לכל מה שאנשים קיבלו סירובים אליהם, יש לי ארבעה ילדים- - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אפשר להגיד את השם קודם כל?

<רוני אורלי: רוני אורלי.

עאידה תומא סלימאן: את רשומה.

עאידה תומא סלימאן: לכולם יש סיפורים אורלי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה - - - אני נותנת לך זכות דיבור - - - גברתי, אבל אני אומרת לך בצורה הכי ברורה, אם אני לא יודעת את השם שלך איך אני אבדוק אותו.

<קריאה: גאיה אור.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת, אני נתתי זכות דיבור פה.

עאידה תומא סלימאן: תנו לה לסיים ואחר כך יש לי את התשובות של המנכ"ל.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רוני אורלי: אני אם חד הורית לארבעה ילדים במשך 13 שנה.

<רוני אורלי: התחתנתי בגיל מאוד מאוד צעיר, התגרשתי מאוד מאוד מהר.

<רוני אורלי: כל השנים דחו אותי על הסף שלא מגיע לי דיור רק בגלל שאני מקבלת מזונות מביטוח לאומי.

<רוני אורלי: אחר כך המרתי את המזונות שלי והפכתי להיות נטל על המדינה והפכתי להבטחת הכנסה.

<רוני אורלי: כי אם זה מה שיתן לי דיור אז אני אקבל הבטחת הכנסה.

<רוני אורלי: גם היום שיש לי הבטחת הכנסה לא מאשרים לי את הדיור, רוצים רצף של 24 חודשים.

<רוני אורלי: ולהגיע במדינה שלנו ל-24 חודשים עם הבטחת הכנסה זה לא קורה, זה לא יקרה.

<רוני אורלי: זה משהו שאי אפשר לבצע אותו.

<רוני אורלי: אני היום כבר זרוקה במשך כמה חודשים אצל אמא שלי.

<רוני אורלי: זו דירה של שלושה חדרים.

<רוני אורלי: אני ואמא שלי לא מסתדרות.

<רוני אורלי: הילדים שלי נמצאים ברחובות.

<רוני אורלי: כי מה שיש לי להקנות להם זה מעבר מדירה לדירה כל שנה, שנה וחצי שאני לא מצליחה להחזיק בית.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: את גם תצטרכי להפנות את הנושא שלך או את הסיפור שלך בכתב כדי שנוכל לעקוב אחר זה.

עאידה תומא סלימאן: אתן מבינות, אי אפשר לקיים שעות למרות הסבל הנוראי והכעס שקיים אי אפשר לקיים שעות על גבי שעות של סיפורים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לחתוך, אני רוצה לשמוע - - - אני מבקשת מכן, תשמעו - - -

<קריאה: לא סיפור אישי, תני לי שתי דקות, השתי דקות שלי הן לא יעשו - - - -

עאידה תומא סלימאן: את מבינה, אנחנו בשידור שהולך להסתיים בעוד חמש דקות.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו נצטרך לפנות - - - תשמעו אותי, זה לא יכול להיות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות מהמנכ"ל על הסוגיות שעלו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה רק לקיים מדורת שבט שכולנו נספר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לצאת מפה עם הבטחות לפתרונות.

עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה, כאשר אנחנו בשידור, ולא אני לא מנהלת שיח עכשיו, שכל העולם ישמע מה מבטיח מנכ"ל משרד השיכון - - - גברתי את לא יכולה להמשיך ככה.

עאידה תומא סלימאן: וחבל שאת עושה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אני מנהלת את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את זכות הדיבור למר חגי רזניק, מנכ"ל המשרד ואני מבקשת תשובות קצרות לעניין לכל מה שעלה עד עכשיו.

<חגי רזניק: טוב תודה רבה גברתי היושבת ראש, חברי כנסת נכבדים וכל מי שמשתתף פה.

<חגי רזניק: קודם כל הדיון הזה הוא דיון חשוב.

<חגי רזניק: אני רוצה להגיד שאנחנו בדיון הקודם בוועדה הזאת היה דיון סביב נושא מניעת הטרדות מיניות בדיור הציבורי.

<חגי רזניק: ו- - -

<קריאה: אדוני באמת תודה, נסעתי כל הלילה בשביל לשמוע אותך אומר את זה - - - באמת כל הכבוד לכם - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, עכשיו.

<חגי רזניק: אז באמת חלק מהיישום של המלצות הוועדה הקים השר ועדה כולל דיירים ודיירות של הדיור הציבורי התכנסנו על יישום ואנחנו גם מפעילים על עצמנו קבוצת ביקורת שחלק מהאנשים שיושבים פה נמצאים איתנו בדבר הזה ויודעים לתת לנו איזון לדבר הזה.

<חגי רזניק: זה חשוב.

<חגי רזניק: בסוף הבעיה, צריך להבין את זה, היא מלאי הדיור הציבורי בישראל.

<חגי רזניק: זאת הבעיה וזה מה שמשליך על הכל.

<חגי רזניק: כי אי אפשר לטפל בבעיה פרטנית כזאת או בבעיה פרטנית אחרת.

<חגי רזניק: צריך לנסות ולעשות אבל בסוף יש תור ממתינים ויש בעיה חמורה של מצאי של דיור ציבורי.

<חגי רזניק: מדינת ישראל הזניחה את הדיור הציבורי במשך עשרות שנים.

<חגי רזניק: חוק הדיור הציבורי אפשר מחד לדיירים לרכוש את הדירות שזה כשלעצמו יכולה להיות תופעה חיובית אבל מהצד שני לא רכשה דירות למלאי.

<חגי רזניק: הדבר הזה קרה בעשרות שנים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לגשת ישר איך פותרים את הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: את הבעיות כבר יודעים- - -

<חגי רזניק: יש דברים שאנחנו מתחילים לפתור ויש תהליכים.

<חגי רזניק: אנחנו לא יודעים לעשות הכל בהוקוס פוקוס.

<חגי רזניק: כי בעיה של עשרות שנים לא נפתרת ביום אחד.

<חגי רזניק: אז לגבי מלאי הדיור הציבורי, ואני אתייחס לקריטריונים וגברתי היושבת ראש אני אתייחס לכל דבר שנאמר פה.

<חגי רזניק: אני מבקש שתי דקות להשלים את הדברים שלי.

<חגי רזניק: תודה.

<חגי רזניק: אז קודם כל צריך להבין, מלאי הדיור הציבורי הוא אזל וקטן בעשרות אחוזים מול רכש דירות על ידי הדיירים.

<חגי רזניק: בתוך הדבר הזה צריך להבין, הממשלה הקודמת רכשה שש דירות בכל תקופת כהונתה.

<חגי רזניק: לא 60, לא 600 דירות, שש דירות.

<חגי רזניק: נכנס השר גלנט לתפקיד ואנחנו באמת עשינו התחלה של מהפכה.

<חגי רזניק: זאת לא מהפכה וזה צעד ראשון ויש הרבה צעדים כמו שאמר סגן השר וכמו שאומר בכל מקום השר גלנט.

<חגי רזניק: הדבר הזה צריך להמשך, זה לא יקרה ביום אחד.

<חגי רזניק: ואנחנו רכשנו 1000 דירות.

<חגי רזניק: ודיברתם על דירות ריקות.

<חגי רזניק: הגמשנו 600 דירות בקריטריונים בפריפריה ואנחנו מדברים על 1600 בתי אב, תעשו את המכפלה לילדים.

<חגי רזניק: והדבר הזה, כל דבר כזה זה עולם.

<חגי רזניק: והאנשים שמדברים פה, אני מעריך ואני מכבד.

<חגי רזניק: לא לכולם אני מצליח לעזור בפרטני.

<חגי רזניק: אני משתדל באמת עד לפנות בוקר לענות לכולם בנייד.

<חגי רזניק: לא לכולם אני מצליח לענות.

<חגי רזניק: בסופו של דבר גם היכולות שלנו הן יכולות מוגבלות.

<חגי רזניק: יש תור ממתינים ואני לא יכול לעשות קסמים.

<חגי רזניק: והרבה פעמים אני נתקל ב"אתה המנכ"ל אז תעשה", אני לא יכול לעשות הכל.

<חגי רזניק: אז זה בהקשר הזה.

<חגי רזניק: אבל צריך להבין שאם לא נמשיך לטפל במלאי באינבנטר של הדיור הציבורי אז המצוקה הזאת תלך ותחריף.

<חגי רזניק: איפה שיש מצוקה של מלאי רואים את כל הבעיות הארורות האלה.

<חגי רזניק: ואם אנחנו דיברנו על 1600 דירות יש שורה של מודלים שאנחנו מקדמים - - -

אורלי לוי אבקסיס: חגי, חגי, בוא נתמקד במה הנושא פה עכשיו.

<חגי רזניק: אורלי אני מכבד אותך.

<חגי רזניק: אני אתייחס גם לנקודות.

עאידה תומא סלימאן: חגי, בוא נשים את הדברים במקומם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לצאת מפה עם תשובות ברורות ולא הצהרות לא פוליטיות ולא מדיניות כללית.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות.

<חגי רזניק: אז אני אתן.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, כל העניין של היצע הדירות, הבנתי, אתם רוצים לזרז למרות שזירזתם.

עאידה תומא סלימאן: בוא נעבור למשהו שקשור לשאר הנושאים.

<חגי רזניק: שום בעיה.

<חגי רזניק: אמר פה סגן השר וסגן השר הוא הדרג הנבחר ותמיד סגן השר והשר מתואמים בכל מה שהם אומרים.

<חגי רזניק: יש צוות טוב במשרד השיכון השר גלנט וסגן השר ז'קי לוי.

<חגי רזניק: אמר פה סגן השר שהוא יבחן את הנושא של המזונות.

<חגי רזניק: בסופו של דבר אמא, ויושבות פה הרבה כאלה, שיוצאת ונאבקת על שלום ילדיה הדבר הזה הוא דבר שאין שני לו והוא יצר השרדותי ממעלה ראשונה.

<חגי רזניק: ואת הדבר הזה אנחנו ניקח, נקיים דיון מקצועי בהתאם ללו"זים שאנחנו נקבע ונייצר לדבר הזה תוצרים.

<חגי רזניק: יש פה התחייבות.

<חגי רזניק: הדבר הזה נידון, אגב, בערכאות משפטיות.

<חגי רזניק: אנחנו צריכים לראות איך בתוך ההקשר הזה אנחנו מכניסים את ה-input ועושים את הדבר הזה בנוסף.

<חגי רזניק: וזה לא סתם ססמא וזו לא הצהרת מדיניות.

<חגי רזניק: ככל שאנחנו נטפל בהגדלת המלאי אנחנו נוכל בסופו של דבר להגמיש את הקריטריונים.

<חגי רזניק: כי הקריטריונים הם נגזרת פעם אחת של תקציב ופעם שנייה של מלאי.

אורלי לוי אבקסיס: חגי, בינתיים האמהות האלה הן נאלצות לוותר על המזונות.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה שאנחנו מגמישים את הנושא הזה של המזונות, צריך להבין שברגע שגם אם עדיין לא הורדנו או לא הוספנו דירות למלאי, לפחות הן יהיו זכאיות להשתתפות בשכר דירה ואני לא אצטרך לנג'ס לך כל הזמן לעזור לנו בל- - -

<חגי רזניק: בנוסף לזה, מילה אחרונה, רק רוצה לסיים אבל אני אגיד עוד מילה אחרונה.

<חגי רזניק: אנחנו הארכנו גם את הזכאות משנתיים לארבע שנים מתוך מקום כזה של לא להגיד, לא לעשות stop.

<חגי רזניק: אם מישהי מקבלת בסופו של דבר והילדים עברו את הגיל אז יש פה עוד שנתיים.

<חגי רזניק: הכל, צריך להבין, זה נגזרת, אנחנו חיים בתוך אילוצים, אבל אסור להרפות.

<חגי רזניק: צריך להמשיך וצריך להאבק.

<חגי רזניק: ואני מעריך גם את הנשים שבאו לפה, גם את פורום הדיור הציבורי, באמת יושבות פה נשים אמיצות שגם מייצגות נשים אחרות וגם נשים שמציגות בעצמן.

<חגי רזניק: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם - - -

<קריאה: אפשר שאלה?

עאידה תומא סלימאן: כן, על הילד השלישי.

<חגי רזניק: לגבי הילד השלישי, גם בנקודה הזאת נדון.

<חגי רזניק: אני חושב שהארכת הזכאות פתרה את הדבר הזה במידה מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל אם מלכתחילה אין לך שלושה ילדים - - -

עאידה תומא סלימאן: אין שאלות.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת את הדיון - - - זה לא מתקבל על הדעת שאי אפשר לסכם דיון שהיה חשוב ביותר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד קודם כל כל הכבוד לנשים שנאבקות את המאבק היום יומי הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהוועדה ואני כיושבת ראש הוועדה אומרת לכן, הדלת של הוועדה פתוחה בפניכן.

עאידה תומא סלימאן: ומי שהתנסתה יודעת שאנחנו עוקבות מקרוב על כל פנייה שמובאת לידינו.

עאידה תומא סלימאן: אני רושמת בפנינו את ההצהרה של סגן השר בעניין בדיקה מחודשת לקריטריונים וההבטחה לקיים דיון מקצועי במשרד.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו נפנה למשרד, ואני רוצה לקבל לידיים שלי את הלו"ז של הפגישה ומי ישב בצוות הזה.

עאידה תומא סלימאן: וגם אני מבקשת להזמין נציגי ציבור.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו כחברי כנסת יכולים לתרום.

עאידה תומא סלימאן: אם זה דרך שימוע או פגישת עבודה או אם זה השתתפות בדיונים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל תשובה והתייחסות בכתב ממשרד השיכון על הניתוח שנעשה על ידי הסיוע המשפטי ואת הטענות גם בעניין החלטות לא מוסברות ולא מפורטות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל תשובה מכתב שעונה על כל נקודה שבאה במסמך של הסיוע המשפטי.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה לנשים, כל מי שיש לה סיפור שמחייב סיוע משפטי הסיוע המשפטי נמצא כדי למלא את התפקיד הזה.

עאידה תומא סלימאן: תפנו אליהם.

עאידה תומא סלימאן: תבקשו את הסיוע שלהן ואת הייצוג שלהן.

עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי בהתחלה, זה מאבק שמחייב שינוי סדרי עדיפויות וחלוקת משאבים במדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאתן חושבות שאתן נאבקות על קריטריון פה ושם.

עאידה תומא סלימאן: אתן נאבקות למען מהפכה אמיתית שבה הממשלה תשים את האזרח ואת השכבות המוחלשות בראש סדר מעיינה ותבין פעם אחת ולתמיד שהם נמצאים כדי לשרת את האזרח והם נמצאים כדי לתמוך בשכבות המוחלשות.

עאידה תומא סלימאן: ובמקום לסייע לבעלי ההון שיכולים לקנות פנטהאוז אחד ושניים ושלושה הם צריכים לדאוג לאלה שאין להם קורת גג.

עאידה תומא סלימאן: ואם באמת אכפת להם מהדורות של האזרחים הבאים, אז שלא נגדל אותם לא בעוני ולא ברחובות ולא בהרגשת חוסר כבוד.

עאידה תומא סלימאן: זה לא תורם לאף אחד.

עאידה תומא סלימאן: וברור, ברור, לא תורם לחברה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מחזקת אתכם ותודה על ההשתתפות.