ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 570, 2018-02-21 09:34

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-21 בפברואר 2018, ו' באדר התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: מעמדם ושכרם של הקב"סים – דיון המשך.

יעקב מרגי: אני אומר למה כינסתי את הדיון הזה, כי סוגיית הקב"סים התגלגלה לפתחי עוד בתחילת הקדנציה על ידי נציגות של הקב"סים, וכבר אז נחשפנו למצוקה האמיתית של מחסור לא בתקנים, מחסור בקב"סים, באיוש המשרות המתוקננות.

יעקב מרגי: כשיש בעיה, מנסים לזהות מה מקור הבעיה, אז אני חושב שיחד עם כולם, זה לא שהיה לי איזה גילוי.

יעקב מרגי: הבנו שתנאי השכר של הקב"סים הם נמוכים, תנאי העבודה הם שונים, מצד אחד.

יעקב מרגי: מצד שני, גם תנאי הקבלה שלהם למשרה הזו חייב להיות עובדי הוראה עם ניסיון בהוראה.

יעקב מרגי: אדם, ובמיוחד אחרי הרפורמות שהיו, מורה שנמצא ב"אופק חדש" עם כל הוותק וכל הזכויות כמורה, צריכה להיות סיבה מאוד אישית כדי שהוא ירד בשכר, יעזוב סביבת עבודה נוחה יותר, מאתגרת יותר, להיות קב"ס עובד עירייה בשכר נמוך יותר.

יעקב מרגי: אני הגעתי למסקנה קודם כול, לא רק בגלל שהשכר שלהם נמוך, בגלל שאני מכיר את עבודת הקב"סים.

יעקב מרגי: אני חושב שבזמנו מי שחשב בשעתו שצריך בתנאי הסף שיהיה ניסיון בהוראה, יכול להיות שהוא צדק בזמנו.

יעקב מרגי: בתנאים שנוצרו היום וסוג העבודה של הקב"ס, היא לא חייבת להיות עם ניסיון בהוראה.

יעקב מרגי: זו לא עבודת הוראה.

יעקב מרגי: צריך להכיר את המסגרת במערכת החינוך.

יעקב מרגי: תעשה ככה עד מחר.

יעקב מרגי: אתן לך את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: זו דעתי ואני אומר אותה ואני אאבק עליה גם, כי מה לעשות, כשחולה מגיע לרופא ושם לו אנטיביוטיקה ולא עזר וחבישה ולא עזר והנמק הולך וגדל, מה עושה בסוף?

יעקב מרגי: הוא מפחד על כל הגוף.

יעקב מרגי: לא רוצה לומר שהוא עושה קטיעה.

יעקב מרגי: סמכנו עליכם עם כל הגאונים והמומחים והמנוסים שהבעיה תיפתר, והיא לא תיפתר וזה לא מפריע לאף אחד במערכת.

יעקב מרגי: שלוש שנים מנסה לדחוף את העגלה הזו יחד עם נציגות של הקב"סים.

יעקב מרגי: זה לא מפריע לאף אחד שחסר קב"סים, למה?

יעקב מרגי: כי זה לא בא במדד של ה-5 יחידות, זה לא בא במדד של חמישה כוכבי היופי של העיריות.

יעקב מרגי: זה אפילו לא פרמטר באיזו התמודדות של בחירות או משהו כזה, אבל לנגד עינינו אותם ילדים שצריכים את הקב"סים, אותן משפחות שכן צריכות את הטיפול, לכן אנחנו נטפל בזה כמו כירורג שדוחף ידיים, ואם צריך לגרד, לגרד, ואם צריך לקטוע, לקטוע, אין מה לעשות, לכן אני מרים את הטונים כי אני מבין את הגישה.

יעקב מרגי: אני קיימתי ישיבות.

יעקב מרגי: אני הגעתי למסקנה, בגלל שאנחנו מדברים על הרבה אקדמאים מובטלים שהשקיעו בלימודים שלהם.

יעקב מרגי: אנחנו לא רוצים תעודת זהות ודופק כדי שהוא יהיה קב"ס.

יעקב מרגי: יש הרבה אקדמאים בתחומים רחבים, מובטלים.

יעקב מרגי: יש לנו הרבה מורים שעוד לא התחיל הניסיון שלהם בהוראה, שגם מובטלים.

יעקב מרגי: חשבתי שצריך לשנות את תנאי הסף.

יעקב מרגי: קיימתי שיחות עם בכיר בממונה על השכר באוצר.

יעקב מרגי: לקח את הנושא לבדיקה.

יעקב מרגי: על פניו בדיון ראשוני, חזר אלי ואמר לי, יעקב, אני לא חושב שתהיה בעיה מבחינתנו בשינוי תנאי הסף.

יעקב מרגי: אני צריך לגרור למגרש הזה את משרד החינוך, את הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: הקב"סים מאורגנים בהסתדרות המורים, נכון?

<קריאה: הם חלק מההסתדרות של המורים.

< נאוה קרניאל: הרוב בהסתדרות המורים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מי הדוברת?

< נאוה קרניאל: ד"ר נאוה קרניאל, ממונה על הקב"סים בהסתדרות המורים.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: צריך לגרור את כולם לדיון הזה, דיון מקצועי.

יעקב מרגי: לא יעשה דבר בצורה שרלטנית או שטחית.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון יסודי, נבחן את זה לעומק.

יעקב מרגי: זו התחלת הדיון.

יעקב מרגי: מכאן אנחנו ניכנס.

יעקב מרגי: אם צריך את השר, אם צריך את המנכ"ל, כל מי שצריך כדי שאנחנו לקראת שנת הלימודים תשע"ט נמגר את המחסור או לפחות נצמצם אותו למימדים אפסיים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לפי סדר ההגעה.

יעקב מרגי: מי הראשון?

יעקב מרגי: יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: אני אומר דברים קצרים מאוד.

מרדכי יוגב: הקב"סים מטפלים באלה שקשה להם יותר, איך להחזיר אותם לתוך החדר, לתוך מערכת הלימודים, איך לשמר אותם, איך להביא אותם למסגרות שבהם אולי כן נצליח להנחיל להם ערכים ולא לראות אותם מתרוצצים והופכים לכאלה שהם אחרי זה נטל על החברה ולא נכס לחברה.

מרדכי יוגב: התפקיד שלהם הוא חשוב ביותר.

מרדכי יוגב: אנחנו גם נוכחים לכך שיש מחסור ובכל החברות.

מרדכי יוגב: אני פחות מכיר את החברה הערבית, יושבים פה חבריי, אבל יודע בנתונים מדויקים כמה בירושלים המזרחית חסר, למשל.

מרדכי יוגב: חסר.

מרדכי יוגב: אין.

מרדכי יוגב: נתונים מאוד נמוכים.

מרדכי יוגב: גם בחברה היהודית ובכל החברות.

מרדכי יוגב: ראשית, אני לא בטוח שאני מסכים עם פתיחתך לגבי האם הקב"ס צריך להיות בוגר מערכת החינוך או לא.

יעקב מרגי: ככה צריך להיות דיון.

יעקב מרגי: אני זורק, מציף.

יעקב מרגי: זה הדיון.

יעקב מרגי: מגרה.

יעקב מרגי: הרי אם אני אלטף את כולם, זה ימשיך ליטוף ומחסור.

יעקב מרגי: אני רוצה להתגרות, רוצה לתקן.

מרדכי יוגב: לגמרי.

מרדכי יוגב: כשם שאני חושב שיועץ חינוכי, ויש כזה דבר שיועץ חינוכי יכול להיות בלי שהיה מורה בכיתה, אני חושב שזה לא נכון, ואני חושב שיועץ חינוכי צריך לעבור לפחות שלוש שנות הוראה וקב"ס צריך לעבור לפחות שלוש שנות הוראה וגם מנהל צריך לעבור שלוש שנות הוראה, כי ההתמודדות בתוך הכיתה - - -

יעקב מרגי: לגבי יועץ חינוכי, המנהל מסכים איתך, אפילו יותר.

מרדכי יוגב: אוקי.

מרדכי יוגב: יש צורך להבין מה זו המסגרת הזאת ומה יוצא ממנה ומה צריך להכניס לתוכה, ואולי זה לא מתאים, לכן כאשר הנורמה היא המסגרת, טוב שכל מי שהולך אחר כך לעסוק בתפקיד צד שנוגע בתלמידי אותה מסגרת שנושרים או לייעץ להם, יבין גם את הקושי של המורה ואת הקושי של ההתמודדות בתוך הכיתה.

מרדכי יוגב: עד כאן מיציתי את העניין הזה.

מרדכי יוגב: לעניין השכר, לא רק בגלל שהוא יורד ממורה, שזה עושה 7,000 כפי שהזכרת, ועם "אופק חדש" ואז אומרים לו, רד ל-5,000, ואז למה ללכת לזה?

מרדכי יוגב: אולי זה מתאים לו יותר, פחות בארבע קירות, יותר בשטח.

מרדכי יוגב: עדיין זה לא שכר מספיק בכדי לתגמל בו איש מקצוע חשוב במערכת שנוגע בילדים שהם העתיד, לכן אנחנו צריכים שמשרד החינוך, אם זה הגורמים שיושבים פה, בין אם זה המנכ"ל ובין אם זה השר, בין אם זה משרד האוצר.

מרדכי יוגב: יש פה רפרנט אוצר?

יעקב מרגי: יש.

מרדכי יוגב: שיבינו שבעלי התפקידים הללו כמו בעלי תפקידים אחרים, שהם חשובים.

מרדכי יוגב: בסוף צריך כסף ויש תקרה.

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: אם תוכל להביא לי עכשיו הסכם קיבוצי חדש שנותן להם תוספת של 3,000 ₪, אני איתך.

יעקב מרגי: אני גם מבקש תנאי סף בפסיכולוגיה עם ניסיון שלוש שנים בטיפולי כורסא גם.

יעקב מרגי: אני מוכן להתפנק.

מרדכי יוגב: אנחנו יודעים שגם בעבודה סוציאלית צריך להעלות את הדברים, אבל פה הדיון עוסק בקב"סים ובחשיבות שלהם.

מרדכי יוגב: אני מסיים בסיפור קטן.

מרדכי יוגב: גם בכמות ובתקן, בכמה הם עוסקים?

מרדכי יוגב: התוודעתי כשעסקתי בנוער בסיכון בירושלים לפני למעלה מעשור, לפני כ-15 שנה.

מרדכי יוגב: עסקתי בנוער סיכון פה בירושלים.

מרדכי יוגב: מצאתי קב"ס במגזר החרדי שאחראי על למעלה מ-200 נושרים.

מרדכי יוגב: זה הרבה.

מרדכי יוגב: הוא עבד בארבע מסגרות ככל שאני זוכר, וכאשר הסבתי את תשומת ליבו למישהו שוודאי שהיה גם נכה בנפשו, גם נכה בגופו, גם עם קשיים ובעיות והתעללו בו בבית הספר, אז הוא תינה את צרותיו.

מרדכי יוגב: הוא אמר לי, אני לא מצליח להגיע לזה.

מרדכי יוגב: אני לכיתה הזאת אולי אכנס פעם בשנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'מאל.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, לא צריך להפריז במילים על חשיבות המשרה הזאת והאנשים האלה שעושים עבודה חשובה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הם יכולים להציל אלפי ילדים, אז אני רוצה קודם כול להגיד שמבחינה עקרונית אני נגד ירידה ברמה בכל מסגרת שהיא, אם אנחנו רוצים רמה גבוהה, אבל רמה גבוהה זה לא אומר שמשרד החינוך והרשויות המקומיות, לא יהיה אכפת להם איך תגיע לזה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עומדים בשער, אתה מוכשר, תיכנס, לא מוכשר, אל תיכנס.

יעקב מרגי: אולי לא פירטתי, אבל הם עוברים הכשרה ייעודית.

יעקב מרגי: ביקשתי תואר אקדמי.

יעקב מרגי: הפוך, אני לא מוריד את הרמה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לעשות כמה מהלכים.

ג'מאל זחאלקה: קודם כל, בחברה הערבית יש מחסור בקב"סים במיוחד בנגב וצריך לטפל בזה.

ג'מאל זחאלקה: נשירה של בנים מבתי הספר היא גבוהה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: של בנות, פחות, אבל הנשירה של בנים זה דבר מסוכן לחברה.

ג'מאל זחאלקה: בהמשך זה כר נרחב לעבריינות שצומחת בחברתנו, לצערי, לכן צריך קודם כול יותר משרות.

ג'מאל זחאלקה: אין עודף של משרות בחברה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: אולי צריך לעשות חלוקה מחדש של המשרות על פי הצורך, כלומר איפה שיש בעיה גדולה יותר, אתה מציב יותר אנשים.

ג'מאל זחאלקה: בית ספר שיש בו נשירה של 10% או ישוב, הוא לא כמו ישוב שיש בו - - - .

יעקב מרגי: אתה אומר, התקינה היא לא תכלית הכול.

יעקב מרגי: יכולה להיות גם אם לא תקינה, גם לפי צורך.

ג'מאל זחאלקה: זה הצורך ויש מחסור במשרות של קב"סים ביישובים הערבים בנגב.

ג'מאל זחאלקה: זה אחד.

ג'מאל זחאלקה: שניים, אני חושב שצריך שתהיה הלימה והתאמה בין שכר מורה לשכר של קב"ס, באיזה מובן?

ג'מאל זחאלקה: עבודה שוות ערך.

ג'מאל זחאלקה: אלה שעושים את השכר יודעים לחשב זאת.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה עושה עבודה שוות ערך, אתה מקבל אותו שכר, ככה שגם יהיה שקוף ואנשים יראו שלעבור לעבוד בקב"ס זה לא הרעה בתנאים.

יעקב מרגי: גם סביבת העבודה, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: סביבת העבודה בבית הספר נוחה יותר, ידידותית יותר מלהיות עובד עירייה ולחפש לפעמים כיסא ושולחן איפה לשבת או לנוע ולנוד.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר מה זה שווה ערך.

ג'מאל זחאלקה: שווה ערך זה אומר, אם הקב"ס עובד יותר או תנאי העבודה שלו קשים יותר, הוא צריך לקבל יותר תגמול על זה.

ג'מאל זחאלקה: זה עניין שווה הערך, כשמעריכים את העבודה שאתה עושה.

ג'מאל זחאלקה: אתה מדבר על אותו אדם שהוא עובד בהוראה, בתנאים מסוימים מתגמלים אותו על פי שעות, על פי מאמץ, על פי הכנה, כל מיני פרמטרים.

ג'מאל זחאלקה: אתה מעביר אותו להיות קב"ס, הוא לא צריך שתהיה לו הרעת תנאים בשום פנים.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: זה המצב האידיאלי.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא, זה אנחנו רוצים לשמוע מהם.

יעקב מרגי: הלוואי וזה יהיה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא בשמיים, זה הדבר שהם יכולים לעשות.

יעקב מרגי: הלוואי וזה יהיה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הטענה, אנחנו צריכים להוריד מהשולחן, לבטל את זה, ואני דורש ממשרד החינוך, ממשרד האוצר שלא יהיה מצב שלעבוד כקב"ס זה הערה בתנאים.

ג'מאל זחאלקה: שלא יהיה מצב כזה, זה העניין, אז אני חושב שיתחיל מצב של משיכה, ואפילו אם אתה עובד יותר קשה, מתגמלים אותך יותר.

ג'מאל זחאלקה: צריך שיהיה משהו הגון בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה אחד.

ג'מאל זחאלקה: שניים, אני חושב שצריך, ואם יש עוד מחסור, אז אפשר להתאים את המערכת.

ג'מאל זחאלקה: לא להשאיר אותה בלי קב"סים כי אין מועמדים.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לעשות תקנות מעבר שבהן תהיה הכשרה של קב"סים לתקופה מסוימת ואז יקלטו במערכת.

ג'מאל זחאלקה: המצב שיש תקן לא מאויש, זה דבר חמור ביותר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה צריך להדיר שינה מהעיניים של האחראים על המערכת וצריך למצוא את הדרכים.

ג'מאל זחאלקה: נגיד אף מורה לא רוצה להיות מועמד לעניין הזה, אז בסדר, אז פותרים את הבעיה כפי שאמרת בדיוק, אז אין, אתה על השער, אתה אומר לו בסדר - - -

יעקב מרגי: משם אני בא.

ג'מאל זחאלקה: לפני שאתה מתחיל לעבוד אנחנו מכשירים אותך, נותנים לך את כל הכלים ואז אתה תוכל להיכנס.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: יש קורס הכשרה.

ג'מאל זחאלקה: לא, אני אומר, מורה מתחיל ללמוד בלי שתהיה לו הכשרה, כלומר, הוא לא עבד כמורה קודם.

ג'מאל זחאלקה: תמיד יש התחלה.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש ותודה על קיום הדיון.

מסעוד גנאים: זאת לא פעם ראשונה שאנחנו דנים במעמדם ותנאי עבודתם של הקב"סים.

מסעוד גנאים: אני גם לא אאריך באבחון המצב, על המחסור ועל החשיבות של עבודתו של הקב"ס.

מסעוד גנאים: בקיצור, יש תקנים לא מאוישים בגלל שזו משימה, זה תפקיד לא אטרקטיבי, לא רווחי, לא משתלם למי שרוצה לאייש אותו.

מסעוד גנאים: שניים, יש לנו כמה תפקידים.

מסעוד גנאים: יש מגזר, שבלי המגזר הזה ובלי השכבה הזו אי אפשר שמערכת החינוך תתקיים ובית ספר יתקיים - מזכירות או מנהלניות, פסיכולוגיים חינוכיים, יועצות או יועצים וקב"סים.

מסעוד גנאים: ארבעת אלה, יקרה שיתה

מסעוד גנאים: פך העולם, היו לנו רפורמות, "אופק חדש", "עוז לתמורה".

מסעוד גנאים: הכול השתנה, העומס גדל ועלה, הניירת, העבודה, האחריות.

מסעוד גנאים: קרו דברים ושום דבר לא קרה עם מעמדם של אלה שהזכרתי או תנאי עבודתם.

מסעוד גנאים: הם לא עלו ולא תוקנו בהתאם לכל השינויים שקרו במערכת החינוך.

מסעוד גנאים: אני חושב שעבודתו של הקב"ס חשובה מאוד.

מסעוד גנאים: גם קראנו שאחוז הנשירה הוא אחד הפרמטרים בלדרג בית הספר להצלחתו במיצ"ב או לא יודע באיזה - - -

<קריאה: בתמונה החינוכית.

מסעוד גנאים: כן.

מסעוד גנאים: אני חושב שאם תהיה בשורה בקשר למשכורת של הקב"סים, גם אני מסכים ולא מסכים איתך בקשר לנגיעה או העבר החינוכי או הניסיון.

יעקב מרגי: הלוואי.

מסעוד גנאים: נכון, זה עניין ניהולי יותר אולי, ארגוני יותר.

מסעוד גנאים: אני מאמין שכל אחד שעבודתו נוגעת למערכת החינוך, מתעסק עם תלמידים, עם מערכת חינוך, צריך שיהיה לו ניסיון וידע חינוכי.

מסעוד גנאים: אני מקווה שנשמע בשורה אפילו חלקית.

מסעוד גנאים: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אני לא מסתכלת על הנושא הזה מהזווית של תנאי העבודה של הקב"סים, אלא מהזווית של תופעת הנשירה כשלעצמה, שהיא תופעה מאוד חמורה.

חנין זועבי: אנחנו מלינים הרבה על זה שרמת הדיווח שמגיעה ממשרד החינוך לא משקפת את המציאות.

חנין זועבי: אנחנו אומרים שבבתי ספר הערביים, וכבר שלחנו שאילתות וביקשנו מידע.

חנין זועבי: יש לנו בסיס אובייקטיבי לחשוד שהנתונים של משרד החינוך אינם מדויקים.

חנין זועבי: הנשירה הסמויה בבתי הספר הערבים היא הרבה יותר מאשר המדווחת או אפילו ההערכה שיש למשרד החינוך.

יעקב מרגי: לכן קוראים לה סמויה.

חנין זועבי: גם יש הערכה לסמויה.

חנין זועבי: נותנים הערכה לסמויה.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: להעריך, לזהות.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים לעשות כמה שינויים, שינוי פרספקטיבה, לא תנאי עבודה.

חנין זועבי: התפקיד הזה הוא לא רק תפקיד חינוכי, הוא גם תפקיד יעוץ, סוציולוגי, כלומר הוא לא טכני.

חנין זועבי: הוא לא נכנס וסופר תלמידים, לכן צריכים הכשרה מתאימה.

חנין זועבי: אני לא חושבת שההכשרה החינוכית, אפילו להגדיר שהכשרה היא הכשרה חינוכית, היא כל כך מתאימה.

<רפאל בטיט: אבל גבירתי, מה שאמרת זו גם הגדרה של מחנך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תרד לסוף דעתה.

חנין זועבי: אז אתה מסכים.

חנין זועבי: הוא צריך יותר מיומנות.

חנין זועבי: הוא נכנס לבתים, הוא נפגש עם ההורים, הוא רואה אם יש בעיות, אז דווקא צריך לבסס - - -

יעקב מרגי: הוא צריך להכיר את האווירה הבית-ספרית, את המסגרת, את כל החיים החינוכיים.

יעקב מרגי: הוא לא חייב שיהיה לו ניסיון בלעמוד בכיתה ולהעביר חומר, עם כל הכבוד.

חנין זועבי: כישורים סוציולוגיים, של ייעוץ סוציולוגי הרבה יותר מאשר מורה לפיזיקה.

חנין זועבי: אתה אמרת שהתנאים אינם אטרקטיביים, לכן אנחנו נשנה את הכישורים.

חנין זועבי: לא, אנחנו נשנה את התנאים עצמם, נחזק את התנאים.

יעקב מרגי: אם את יודעת להביא אותם, תפדלי.

חנין זועבי: אתמול בוועדת העבודה והרווחה משרד החינוך היה אמור לתת דיווח על יישום המלצות דוח העוני.

חנין זועבי: אחד הסעיפים של יישום דוח העוני, שהוקצה לו תקציב, סעיף שקוראים לו "צמצום נשירה גלויה או סמויה בבתי הספר".

חנין זועבי: יש תת סעיף חדש.

חנין זועבי: כמו שהבנו אתמול, זה מלפני חודשים או שנה, מתוך ההמלצות והתוקף של דוח העוני, סעיף מיוחד.

חנין זועבי: אין הרבה סעיפים - - -

יעקב מרגי: היית אתמול בדיון של מרום?

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: יש סעיף על צמצום נשירה גלויה.

חנין זועבי: מה אומרים?

חנין זועבי: תקציב קיים, לא מנוצל.

חנין זועבי: כלומר, אין בעיה עם התקציבים.

חנין זועבי: הבעיה עכשיו, יש שלושה צעדים שאנחנו צריכים אותם: קודם כול אנחנו רוצים דיווח יותר מדויק ממשרד החינוך על אחוז הנשירה.

חנין זועבי: אנחנו רוצים הערכה על הצורך בקב"סים, כמה יש מחסור בקב"סים.

חנין זועבי: אנחנו צריכים להתחיל משתי ההערכות האלה ואנחנו צריכים להגדיר את היעד של הפחתת הנשירה כיעד מרכזי.

חנין זועבי: אם אנחנו מתייחסים ליעד של הפחתת הנשירה כמו שהכריז משרד החינוך, אז אנחנו נתחיל להתייחס לקב"סים, גם לתנאי העבודה שלהם, אבל גם לצורך החינוכי והחברתי.

יעקב מרגי: תודה.

<רפאל בטיט: גבירתי, זה יעד מרכזי של המשרד.

יעקב מרגי: סליחה אדוני, אני אתן לך.

יעקב מרגי: אין קריאות ביניים.

חנין זועבי: אם יש יעד מרכזי, אז הוא לא מיושם.

חנין זועבי: דווקא אתה נותן לי יותר להדגיש את הנקודה, כי אם זה יעד מרכזי, אז כנראה אין אסטרטגיה הולמת.

יעקב מרגי: צודקת.

יעקב מרגי: אם זה היה יעד מרכזי, הבעיה הייתה נפתרת.

חנין זועבי: ואין השקעה גם מבחינת התכנון וגם מבחינת התקציב ליעד הזה.

יעקב מרגי: תודה, חנין.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: האמת היא, זה דיון המשך שאנחנו מקיימים, לדעתי מאז שהיושב ראש בוועדה הזו, מ-2015, לכן אנחנו עוקבים אחרי המאטריה הזו.

יוסף ג'בארין: הנציגים שאמורים לקבל את ההחלטות הרי נמצאים כאן.

יוסף ג'בארין: מה שאנחנו בעצם אומרים, שחשיבות הנושא איך שאנחנו רואים אותה לא מתבטאת בשטח.

יוסף ג'בארין: מחסור באיושים, מחסור בתקנים ותנאי עבודה קטסטרופאליים.

יוסף ג'בארין: מי השכבה שנפגעת כתוצאה מהמציאות הזאת?

יוסף ג'בארין: זו בדיוק השכבה המוחלשת.

יעקב מרגי: ברשותך, משפט.

יעקב מרגי: אתמול צוין יום העוני בכנסת.

יעקב מרגי: ההתמקדות הייתה במיצוי זכויות.

יעקב מרגי: האוכלוסיות האלה לא מצליחות למצות את זכויותיהן.

יעקב מרגי: זו אחת הדוגמאות.

יעקב מרגי: זה לא שעכשיו התעורר המחסור ואנחנו עכשיו קיימנו דיון.

יוסף ג'בארין: לא, בטח שלא.

יעקב מרגי: שנים מלווים ודוחפים ומקווים לשינוי שהוא יעשה משהו ולא מצליחים.

יעקב מרגי: כשלא מצליחים, מזהים את נקודת השבר ואת נקודת הכשל, מנסים לפתור.

יעקב מרגי: מנסים לפתור, זה להביא כסף.

יעקב מרגי: אי אפשר בלי כסף.

יעקב מרגי: מנסים ליצור חלופות.

יוסף ג'בארין: והאמת היא שהציפייה שלי הייתה גם ממשרד החינוך וגם מהאוצר, שזה אחד הנושאים הכי חשובים.

יוסף ג'בארין: כשאני שומע את השר מדבר על שצריך להבטיח הישגים גבוהים ואיכות גבוהה של החינוך וכדומה, איך זה שלא מטפלים בבעיה הכי מרכזית, אנשים שנושרים מהמערכת?

יוסף ג'בארין: בלי עכשיו להיכנס לסוגיה של מגזרים.

יוסף ג'בארין: תלמיד הוא תלמיד, לכן אני באמת לא מצליח להבין מדוע אחד הנושאים הכי מרכזיים במערכת החינוך שאמורים לקדם את המערכת ולהרים גם את ההישגים, לא מטופלים כראוי.

יוסף ג'בארין: אני מדבר עם קב"סים.

יוסף ג'בארין: בטח שלא תמצאו אנשים להיות קב"סים.

יוסף ג'בארין: עם תנאי השכר שלהם הם ירצו להיות קב"סים?

יוסף ג'בארין: עם העומס שיש להם?

ג'מאל זחאלקה: זה בהרבה מערכות.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, פקחים על הבניה, כשאנשים מתים, בגלל השכר אין פקחים.

יעקב מרגי: לא אטרקטיבי.

יוסף ג'בארין: אבל ג'מאל, זה תנאים אל מול הצרכים בשטח.

יוסף ג'בארין: אני מכיר ישובים שיש לך קב"ס בחצי משרה, שבקושי מספיק בית ספר אחד או שניים ושאר בתי הספר כמעט לא זוכים לכל טיפול.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, איך שאני מכיר אותך, הנושא הזה באמת בר השגה.

יעקב מרגי: לא ירד מהשולחן.

יוסף ג'בארין: ואנחנו יכולים גם.

יוסף ג'בארין: קצת לחץ וזה יתקדם.

יעקב מרגי: במיוחד כשאנחנו עוד מעט מתפנים מהלחץ והעומס של החינוך המיוחד לאור חלק מהשינויים שנעשה בחודש הקרוב, אז יהיה לנו יותר זמן לטפל בזה.

יעקב מרגי: סעיד אלחרומי.

סעיד אלחרומי: תודה כבוד היושב ראש, בוקר טוב לחברים.

סעיד אלחרומי: אני לא אחזור על מה שאמרו החברים.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לדבר מהצד האחר, במבחן התוצאה.

סעיד אלחרומי: אני הייתי מפטר קב"ס שיושב שלוש או ארבע שנים והתוצאה של הנשירה אותה תוצאה.

סעיד אלחרומי: בית הספר לא צריך להיות ברשות המקומית ואני חושב שיש כשל בממשק היחסים בעבודת הקב"ס בין בית הספר לבין הרשות המקומית.

סעיד אלחרומי: איפה הוא יושב?

סעיד אלחרומי: איפה המשרד שלו?

סעיד אלחרומי: הוא לא פקיד, הוא לא פקידה.

סעיד אלחרומי: בשביל לדעת אחוזי נשירה בכל בית ספר, הפקידה שלי, אני הייתי ראש רשות, הייתה עושה את זה.

סעיד אלחרומי: בשתי דקות היא הייתה מתקשרת למנהל בית הספר ומביאה את התוצאות.

סעיד אלחרומי: השאלה מה הוא עושה שם בתוך הרשות המקומית ומי הבוס הישיר שלו, אם זה מנהל בית הספר או ראש הרשות המקומית או מנהל מחלקת החינוך.

מאיר כהן: רואים שהוא היה ראש רשות.

מאיר כהן: הוא נוגע בנקודה הכי חשובה.

סעיד אלחרומי: אם ניתן לו שכר של מנהל בית ספר אבל התוצאה תישאר אותה תוצאה, זה יהיה עוד ג'וב מיותר ברשות המקומית, אנחנו לא נגיע לשום מקום ולכן זו נקודה עיקרית, חברים.

סעיד אלחרומי: מי שאחראי על הקב"סים, תבחנו את האנשים האלה.

סעיד אלחרומי: אני מכיר קב"ס שעובד אולי בחמש עבודות והתוצאה אותה תוצאה.

יעקב מרגי: אתה מביא דוגמא מאוד בעייתית, קיצונית.

יעקב מרגי: זה פיקציה.

סעיד אלחרומי: זה קיצוני.

סעיד אלחרומי: יש כאלה.

סעיד אלחרומי: משרד החינוך כאן נרדם בשמירה.

סעיד אלחרומי: מי שמשלם את השכר שלו נרדם בשמירה.

סעיד אלחרומי: אדוני, בסוף שנה צריך להיות מבחן תוצאה, מה אחוז הנשירה, כמה ביקורי בית, מי חתם לו שהוא ביקר בבתי התושבים ועקב אחרי הילדים.

סעיד אלחרומי: זאת הנקודה העיקרית.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: סליחה שאיחרתי.

יעקב מרגי: רק אתן משפט קדימה.

יעקב מרגי: הדיון הזה הוא דיון שלישי או רביעי בסוגיה של הקב"סים.

יעקב מרגי: אני שמתי בפתיח שלי, זיהינו כשל, וחשוב לי להביא לך את ההקדמה כי היית שם, היית כמנהל בית ספר, כראש רשות.

יעקב מרגי: זיהינו כשל שלא מצליחים לאייש.

יעקב מרגי: עזוב אם התקינה מספיקה, לא מספיקה, איך מחלקים את התקנים.

יעקב מרגי: גם תקנים שמתוקננים, לא מאוישים כי זה לא אטרקטיבי.

יעקב מרגי: זה משיחות שקיימתי, בדקתי, פגישות אישיות מחוץ לוועדה.

יעקב מרגי: אחד מתנאי הכסף של הקב"ס, שהוא בסיסי, זה ניסיון בהוראה.

יעקב מרגי: היום לאור הרפורמות המצוקה החמירה עוד יותר.

יעקב מרגי: שכר המורה עלה.

יעקב מרגי: שכר קב"ס לא התעדכן.

יעקב מרגי: הוא לא אטרקטיבי גם.

יעקב מרגי: אין קופצים על המשרות האלה.

יעקב מרגי: צריך להיות אחד עם סיבה מיוחדת.

יעקב מרגי: ודאי שהיה עדיף שאנחנו ניתן לקב"ס שכר כמו עובדי ההוראה.

יעקב מרגי: הלוואי ונעלה לו את השכר ושנשאיר לו את תנאי הסף של ניסיון בהוראה.

יעקב מרגי: על ידי זה הוא הכיר את הסביבה הבית-ספרית והסביבה החינוכית.

יעקב מרגי: באתי ואמרתי, יש לנו אקדמאים, אל תרד ברמה, אקדמאים מובטלים שרוצים לעשות הסבת מקצוע.

יעקב מרגי: הרי ממילא הקב"ס עובר הכשרה.

יעקב מרגי: הרי מורה, אתה לוקח אותו מבית הספר, עושה אותו קב"ס, הוא עובר הכשרה, עובר קורס.

יעקב מרגי: ריבונו של עולם, צריך להיות אמיתי, מה עושה הקב"ס?

יעקב מרגי: גם להגדיר לו מחדש.

יעקב מרגי: אולי התפיסה שהייתה לפני 30 שנה כבר פאסה?

יעקב מרגי: צריך להגדיר מחדש.

יעקב מרגי: אז לא, מחכים, למה?

יעקב מרגי: כי על זה ראש עיר לא נופל, אם יש לו קב"סים או אין לו קב"סים.

יעקב מרגי: שר החינוך לא נמדד, כי זה אותם 7% מסכנים שלא ממצים את הזכויות שלהם.

יעקב מרגי: מי רואה אותם?

יעקב מרגי: אפשר למנוע.

יעקב מרגי: אפילו אם נמנע אחוז אחד, הרווחנו, זה היה שכרנו.

יעקב מרגי: אני קיימתי שיחה גם עם בכיר בממונה על השכר באוצר.

יעקב מרגי: הוא אמר, מבחינתנו אפשר להתקדם בקטע הזה של לשנות את תנאי הסף.

יעקב מרגי: מבחינתם לא תהיה בעיה.

יעקב מרגי: אני רוצה בדיון הזה לגרור את כל השותפים, לא לעשות את זה בצורה חד צדדית.

יעקב מרגי: אני יודע להביא את משרד החינוך, את השלטון המקומי, את הסתדרות המורים, להידברות כדי להביא מודל חדש של קב"ס שמתאים לשנת 2018, לכן הבאתי לך את ההקדמה.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: א', הדיון הזה הוא מאוד חשוב.

מאיר כהן: אני שמח שהוועדה מדליקה אור חזק מאוד במקומות שאנחנו כמורים או כראשי רשויות זועקים כבר הרבה מאוד שנים, מה זה בעצם קב"ס בבית הספר.

מאיר כהן: קב"ס, יש לו ארבעה תפקידים עיקריים.

מאיר כהן: אני אדבר על התפקיד העיקרי בעיניי כמנהל בית ספר וכראש עיר.

מאיר כהן: התפקיד העיקרי שלצערי הגדול משרד החינוך זנח את ההיגד הזה שתיכף אני אגיד, הוא יזמות למניעת נשירה.

מאיר כהן: ההיגד הרביעי של קב"ס זו יזמות למניעת נשירה.

מאיר כהן: בזה הוא לא נבדק.

מאיר כהן: הקב"ס הופך להיות למשרתם של מנהלי בתי ספר, שהוא מגיע לבית הספר, אומר לו, שמע, יש לי את אלה שלא באים, תחפש להם מקום, ואז הוא הולך לבית הספר הזה והולך לבית הספר הזה ומוצא את עצמו מאוד לא - - -

יעקב מרגי: תלוש.

יעקב מרגי: אני תמיד מקיים איתם שיחות.

מאיר כהן: אני קורא לזה לא משמעותי.

מאיר כהן: שמעתי את מה שאומר הבחורצ'יק הזה, אני לא יודע מי זה.

יעקב מרגי: אתה רואה?

יעקב מרגי: אם היית מקבל רשות דיבור, היה מתייחס.

מאיר כהן: בדימונה אנחנו הגדרנו בניגוד למשרד החינוך, אני כראש עיר, אני כמנהל בית ספר, והפכנו את הקב"ס לחלק אינטגרלי מתוך בית הספר.

מאיר כהן: קב"ס ישב בכל הישיבות הפדגוגיות של בית הספר.

מאיר כהן: אתה יודע, כשמשרד החינוך, אני עבדתי אתכם ואצלכם 30 שנה.

מאיר כהן: סיימתי להיות ראש עיר לפני חמש שנים.

מאיר כהן: שום דבר לא השתנה במשרד החינוך.

מאיר כהן: אני יודע על קב"סים יותר ממך למרות שאתה אחראי במשרד החינוך, אז אני רוצה לשמור על כבודך.

מאיר כהן: היו לי שיחות כמעט עם כל ראשי המערכת, כולל עם שרי חינוך, משי פירון ועד ליולי תמיר, שבאתי ואמרתי, חבריה, אתם יודעים להגדיר.

מאיר כהן: אתם לוקחים משאב יוצא מן הכלל שהוא חשוב מאוד במיוחד בפריפריה, במיוחד במגזר הערבי, ואתם הופכים אותו לכלום, כי אתם לא יודעים לקרוא לקב"סים, לקרוא לעצמכם, לשבת ולהגיד, בוא נגדיר מחדש.

מאיר כהן: אמרת בדיוק את הנושא, אדוני היושב ראש, בוא נגדיר מחדש.

מאיר כהן: יש משאב מצוין.

מאיר כהן: עזוב שצריך לשפר את השכר, אין שום ספק, אבל האם הקב"סים היום מקבלים ממשרד החינוך, לא תוכנית עבודה שתעשה א', ב', ג', ד' דברים, אלא תעשה א', ב', ג', ד' דברים ואנחנו בודקים אותך באבני דרך.

יעקב מרגי: עם יעדים.

מאיר כהן: קב"ס לא נותן שום דין וחשבון על שום דבר.

מאיר כהן: קב"ס הופך להיות לאחד שבא למאיר, מאיר אומר לו, יש לי כמה חבר'ה עם בעיות נשירה, לך תחפש להם מקום אחר.

מאיר כהן: אני חייב להגיד בענווה רבה, אנחנו בדימונה קראנו לקב"סים ואמרנו, חבריה, בואו אתם תכתבו את התורה שלכם.

מאיר כהן: תגידו אתם מה מרחב העבודה הכי נוח.

מאיר כהן: בסופו של דבר כשאתה בא לקב"ס, הם בדרך כלל אנשים נהדרים, אנשים באמת אקדמאיים, ואתה אומר לו, תשמע, תכתוב אתה לא את תנאי העבודה שלך, תעזוב, גם את זה שינינו.

מאיר כהן: תכתוב אתה מה מרחבי העבודה שאתה רוצה.

מאיר כהן: לבוא למנהלים ולהגיד להם, חבריה, זה כוח עזר מצוין.

מאיר כהן: משרד החינוך לא מחזק את יוקרתם.

מאיר כהן: משרד החינוך לא בודק אותם, ויגידו ככל שיגידו.

מאיר כהן: הייתי יושב ראש הרשות לפיתוח הנגב.

מאיר כהן: אדוני, הייתי יושב עם ראשי הערים בנגב והייתי שואל אותם, תגידו, מה הקב"סים אצלכם עושים?

מאיר כהן: ראשי ערים לא ידעו להגיד לי מה הקב"סים עושים.

<רפאל בטיט: תיתנו לי לדבר.

יעקב מרגי: תגיד לי, אתה רוצה כדור הרגעה?

יעקב מרגי: אני יכול לתת לך.

יעקב מרגי: אתה לא מסוגל לשמוע בהקשבה?

יעקב מרגי: קח חמש דקות, תתאוורר ותחזור.

<רפאל בטיט: אני שומע דברים שכל כך לא מדויקים ולא עומדים עם המציאות.

יעקב מרגי: אדוני, אתה לא יכול להיות חבר כנסת אם אתה לא מסוגל לשמוע דברים.

יעקב מרגי: אני אוכיח לך אחר כך שגם הראייה שלך סובייקטיבית.

יעקב מרגי: גם הראייה שלי היא סובייקטיבית.

יעקב מרגי: זו דרכו של דיון.

יעקב מרגי: אפשר לזרוק פה סיסמאות, לעשות שוק ולגמור וללכת הביתה.

יעקב מרגי: זה לא אצלי.

יעקב מרגי: פה אתה תשמע, אני אשמיע, הוא ישמיע, גם אתה תשמיע, ותסתור.

יעקב מרגי: אין לי בעיה שתבוא ותגיד לי, שמע, אדוני היושב ראש, קשקשת, דיברת דברי הבל, אין בהם טעם.

יעקב מרגי: תוכיח.

יעקב מרגי: איך תדע להוכיח?

יעקב מרגי: איך תדע לבוא ולומר את הדברים אם לא תשמע את כל הדעות?

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

חנין זועבי: במציאות שאתה מכיר הם לא מדויקים.

חנין זועבי: במציאות שאתה לא מכיר, הם מדויקים.

מאיר כהן: רפי, א', למרות שהדברים נשמעים לא לרוחך, אני לא מרגיש את עצמי כחבר ועדת החינוך כאחד שבא לבקר את משרד החינוך.

מאיר כהן: אנחנו לא הניצים שלכם.

מאיר כהן: משרד החינוך הוא הגוף שבעיניי הוא הגוף החשוב ביותר במדינת ישראל, אז כל מה שאני אומר, מתוך ניסיוני ויכול להיות שמישהו אחר יגיד שזה לא.

מאיר כהן: אני חושב שניסיוני הוא לא דל בנושא הזה.

מאיר כהן: אתם איבדתם שליטה על קב"סים במקומות קשים.

מאיר כהן: אתם לא מתעסקים איתם.

מאיר כהן: קל לכם להתעסק עם קב"סים שנמצאים במקומות שהם מבוססים.

מאיר כהן: במגזר הערבי איבדתם שליטה לחלוטין.

מאיר כהן: אני בא מדימונה כל יום.

מאיר כהן: במגזר הבדואי איבדתם שליטה לחלוטין ואת זה לא יכול להכחיש.

מאיר כהן: אני מוכן שתבוא לכאן בפעם הבאה אם ירשה היושב ראש, ותביא את ההשתלמות האחרונה לקב"סים ותציג כאן.

מאיר כהן: מה היו הנושאים, אני יודע.

מאיר כהן: אני אביך אותך.

מאיר כהן: הנושא של יזמות למניעת נשירה לא היה, כי קב"סים לא יושבים, כי אתם לא נותנים להם מספיק יוקרה ולא אומרים למנהלי בתי הספר, רבותיי, הקב"סים, תעלו אותם דרגה כי הם חשובים יותר מהמורים, כי אם אתה תשב עם קב"ס ותעשה איתו יזמות איך למנוע נשירה, אז אתה תהפוך את הבחור הזה שמקבל 5,000 שקל, לפחות אתה תיתן לו כבוד.

מאיר כהן: אם אתה תבוא לראש המועצה במגזר הערבי או במגזר הבדואי ותגיד לו, אדוני, אם אתה לא תמנה במשרה מלאה לתיכון הבעייתי הזה, אני אעצור לך את התקציבים.

מאיר כהן: אתם לא עושים את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הסתדרות המורים, נציגות הקב"סים.

<מאיר אסרף: עורך דין מאיר אסרף, אני מייצג את הסתדרות המורים.

<מאיר אסרף: קודם כול, יש בעיה עם הקב"סים ואני מודה ליושב ראש הוועדה.

יעקב מרגי: לא עם הקב"סים, עם איוש משרות הקב"סים.

<מאיר אסרף: אצלנו יש בעיה עם הנושא של הקב"סים.

<מאיר אסרף: הנושא הוא בעייתי מכמה סיבות.

<מאיר אסרף: אני מודה ליושב ראש הוועדה שכינס דיון מעקב.

<מאיר אסרף: זו אחת הוועדות היחידות שאני מכיר בכנסת שמכנסת דיוני מעקב על דיונים שלה.

<מאיר אסרף: בדרך כלל מקבלים החלטה ופעמים רבות אנחנו שוכחים ולא רואים דיוני המשך.

<מאיר אסרף: כאן יש דיוני המשך עקביים.

<מאיר אסרף: בדקתי גם באתר של הכנסת.

<מאיר אסרף: היו כמה דיונים על הנושאים האלה, על נושאים של מזכירות בתי הספר, על הנושאים של תנאי עבודה ושכר של אנשים שמטפלים בילדים שלנו.

<מאיר אסרף: לגבי ההגדרה של התפקיד של הקב"ס, הנושא הזה הוא נושא שהוא נושא מקצועי וכל הדברים שנאמרו הם דברים שצריכים להיאמר, צריכים להישמע, וגם במידת הצורך, אני אומר למשרד החינוך, יכול להיות שאנחנו צריכים באמת לבחון לאור הדברים שנאמרו אחרי שנשמע את תגובתך, אולי צריך כן לתקן חלק מהדברים, לא לדחות מייד על הסף.

<מאיר אסרף: זה דבר ראשון.

<מאיר אסרף: דבר שני, לגבי השכר של הקב"סים.

<מאיר אסרף: נחתם הסכם קיבוצי ושיתוף פעולה שהוא חריג בין שני ארגוני עובדים: בין ההסתדרות הכללית החדשה ובין הסתדרות המורים, למדינה, ביחד, ולשלטון המקומי ביחס לתנאי עבודה ושכר של הקב"סים.

<מאיר אסרף: זה חריג כי זה תוצר של האמנה הבין-ארגונית שיש בין הסתדרות המורים להסתדרות הכללית, וזה כדי באמת לשפר את המעמד ולא רק את המעמד של אלה שמועסקים על ידי גוף זה או על ידי גוף אחר, אלא לעשות שינוי ענפי-רוחבי בנושא של הקב"סים.

<מאיר אסרף: לגבי השכר של הקב"סים, אני שמעתי כאן כל מיני אמירות שמבקשות לקשור את השכר עם התפוקה.

<מאיר אסרף: יותר נכון, את השכר עם אחוזי ההצלחה.

יעקב מרגי: לא זיהיתי.

<מאיר אסרף: מאחר ששמעתי את המנגינה, אני רוצה מראש לומר, לא לזה אנחנו מכוונים.

יעקב מרגי: כל עובד, כל בעל תפקיד, צריך להציב לו יעדים.

יעקב מרגי: לא לקשור.

<מאיר אסרף: בהחלט, אבל לפני שמציבים יעדים צריך לאייש את התקנים.

<מאיר אסרף: לא נצליח לאייש את התקנים אם לא נעלה את השכר של הקב"סים.

<מאיר אסרף: ההסכם הקיבוצי שנחתם בעניינם הגיע לתום תוקפו מבחינת מיצוי התביעות.

<מאיר אסרף: הוא ממשיך לעמוד בתוקפו, אבל מבחינת מיצוי הזכויות - - -

יעקב מרגי: מרגע שנחתמו הרפורמות האחרות, ההסכם הקיבוצי אפילו לא מדגדג בפער.

יעקב מרגי: הפער גדל.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: גם אם נעצור את המורים מקידום בשני העשורים הקרובים, נעשה הסכמים קיבוציים, כמו שזה קורה, לא נגיע לפער הזה.

יעקב מרגי: הבעיה היא אמיתית.

יעקב מרגי: לא הייתי מגיע לדיון הזה עם המסקנה הזו אם לא הייתי מבין - - -

<מאיר אסרף: אני מהנהן בהסכמה וגם חשוב לי לומר את זה, שזו גם עמדתנו.

<מאיר אסרף: עמדתנו היא שצריך לשפר את תנאי העבודה של הקב"סים ואנחנו עמלים על כך.

<מאיר אסרף: מבחינתנו הנושא הזה הוא אחד מהנושאים שאנחנו מנהלים עליו משא ומתן עם משרד החינוך.

יעקב מרגי: תודה.

<מאיר אסרף: יש את הנציגות מהשטח.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אורלי טרי: אורלי טרי, יושבת ראש ועד קב"סים ארצי.

יעקב מרגי: בגללה אני סובל מהמפגש הראשון, שלוש שנים.

<אורלי טרי: תודה על הסבל הזה, בסוף יצא משהו טוב.

יעקב מרגי: אני שמח שאת לא מתייאשת.

<אורלי טרי: לא, ממש לא, עד שלא נגיע להצלחה הזאת.

<אורלי טרי: אני חושבת שהדברים כל כך ברורים וכבר ישבנו בשתי ועדות קודמות ודיברנו.

<אורלי טרי: עכשיו זו השלישית.

<אורלי טרי: דיברנו והבהרנו.

<אורלי טרי: אין צורך לחזור חזרה.

<אורלי טרי: ההגדרה היא הגדרה שכבר ישבו איתה במשרד החינוך, ועדות מקצועיות ובין-מקצועיות וברור מאליו שהקב"ס הוא איש חינוך, וזה כתוב ומוזכר בחוזר מנכ"ל החדש, הגדרה שנקראת, כי הקב"ס איש חינוך, ככה זה מתחיל, אז זה מעבר לחרישה החדשה והחזרה אחורה.

<אורלי טרי: אנחנו צריכים להתקדם כדי להגיע לזירוז התהליך ולסיום העוול הזה של כל הנושא.

<אורלי טרי: השכר מגיע להם, אנחנו לא מבקשים פה שכר בשמיים.

<אורלי טרי: אנחנו מורים, תנאי הקבלה שלנו הם תעודת הוראה, תואר ראשון ושלוש שנות ניסיון בהוראה.

<אורלי טרי: איך זה יתכן שיום אחרי העברה במכרז, קבלה לתפקיד, אנחנו פתאום לא מורים ופתאום השכר שלנו לא שווה כמורים?

<אורלי טרי: זה כל הסיפור.

<אורלי טרי: לפחות כמורים לחינוך מיוחד.

<אורלי טרי: אנחנו עובדים הרבה יותר קשה מהמורים לחינוך מיוחד.

<אורלי טרי: אנחנו מסכנים את חיינו בביקורי בית, שאף מורה לא עושה את זה.

<אורלי טרי: גם בחוזר מנכ"ל החדש מצוין שהחובה היא על הקב"ס ולא על המורה.

<אורלי טרי: אנחנו אלה שסובלים ועובדים קשה ולא מקבלים.

יעקב מרגי: יש בעיה, יש קושי אמיתי, מבני.

יעקב מרגי: צריך להתמודד עם זה.

<אורלי טרי: הבקשה היא לזרז את התהליך.

<אורלי טרי: פה אני נמצאת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מאור צמח: אני מאור צמח, קצין ביקור סדיר שש שנים במינהל החינוך בירושלים.

<מאור צמח: אני אחראי על 14 בתי ספר, כ-5,000 תלמידים.

יעקב מרגי: סליחה, לפני כן, אתם יודעים לומר לי כמה קב"סים יש במדינת ישראל?

<רפאל בטיט: יש 583 מאוישים.

יעקב מרגי: לא משרות.

<רפאל בטיט: לא משרות, ו-623 תקנים.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיך.

<מאור צמח: אני אחראי על 13 בתי ספר, חלקם בתי ספר שנמצאים בקצה הרצף החינוכי-טיפולי, חלקם בתי ספר יוקרתיים.

<מאור צמח: אני חייב להגיד שהנשירה היא לא הדבר הכי חשוב כרגע.

<מאור צמח: הנשירה הסמויה היא הדבר המאוד חשוב שאנחנו מטפלים בו.

<מאור צמח: אנחנו הגורם המקצועי אולי מספר 1 בבתי הספר - - -

מאיר כהן: הנשירה הסמויה זו בעיה של מנהלים שלא עובדים על פי חוק.

מאיר כהן: מנהלים רושמים ב-1 בספטמבר 80 תלמידים.

מאיר כהן: אני הייתי מגיע באמצע השנה, יש להם 40.

מאיר כהן: הם לא מדווחים כי הם מקבלים על זה תקציב.

יעקב מרגי: תודה.

<מאור צמח: זה דיון נוסף.

יעקב מרגי: כשאתה אומר נשירה סמויה, זה לא רק היעדר נוכחות.

<מאור צמח: נשירה סמויה זה תלמיד שמגיע לבית הספר, מסתובב במסדרונות, או תלמיד שיושב בכיתה ושם את הראש על הכרית וישן.

<מאור צמח: זו בעיה שהיא לא פחות חשובה.

יעקב מרגי: אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: מאחר והעלית את זה, אני לא מדבר על התפקיד שלך אל מול אותו אחד שנפקד מבית הספר.

יעקב מרגי: דווקא בגלל שהעלית את זה, אני רוצה להתמודד עם זה, עם אותו תלמיד שמגיע לבית הספר תמידין וסדירין ויושב בכיתה, לא פותח מחברת.

יעקב מרגי: יושב בכיתה, כשמו כן הוא.

יעקב מרגי: איזה כלים יש לך?

יעקב מרגי: איך אתה בכלל נכנס לסוגיה הזו ואיך זה מגיע אליך?

<מאור צמח: בכוונה אני חושב שאת הדיון צריך לפצל לשניים, אחד, זה על השכר שלנו, ושניים, זה באמת על התפקיד שלנו.

<מאור צמח: היות וזה קצת מעורבב פה, אז אני גם כן אענה לך.

יעקב מרגי: אבל על רגל אחת.

<מאור צמח: זה קשור, נכון, אבל אני כן רוצה להגיד שאני באמת באתי לפה להשמיע את הצעקה ואת הזעקה.

<מאור צמח: אני אבא לשישה ילדים שצריך להביא פרנסה הביתה.

<מאור צמח: בסופו של דבר הערבוב הזה שאנחנו עושים פה בדיון בין השכר לבין התפקיד, הוא לא פייר.

<מאור צמח: הוא לא פייר, כי אם אני ב-23:00 בלילה מסתובב ומחפש את התלמידים שלי ואני יושב איתם לשיחות ואני מגיע הביתה ב-24:00 וב-1:00 בלילה, ואם אני צריך לקום בבוקר ולהעיר תלמידים, ואם אני צריך אלף ואחד דברים, ואם אני צריך להחזיק גם מנהל בית ספר שיש לו תלמיד מאוד קשה שהופך לו את בית הספר, אתם מכירים את המושג הזה?

<מאור צמח: התלמיד הזה, קח אותו, הוא הופך לי את בית הספר, ואני צריך להיות הגב של המנהל הזה ולהסביר לו ולהגיד לו ולהכיל את המנהל ואת הצוות ואת היועצת ואת הפסיכולוגית, זה לא פייר - - -

יעקב מרגי: איך אתה עושה את זה עם השכר שאתה מקבל?

<מאור צמח: א', אמר חבר הכנסת מוטי יוגב, יש פה שליחות וכך אני מאמין.

יעקב מרגי: לכן הייתי צריך לשמוע את זה.

<מאור צמח: כן, יש פה צדקת הדרך.

<מאור צמח: יש פה משימה לאומית ואני חושב שהיא מספר 1.

יעקב מרגי: כמה שנים אתה בוותק?

<מאור צמח: אני שש שנים קצין ביקור סדיר.

<מאור צמח: לפני כן הייתי חמש שנים זוג בבית הילד.

<מאור צמח: לפני כן הייתי מנהל פנימייה טיפולית.

<מאור צמח: עם כל הניסיון הזה באתי להיות קב"ס ואני לא מגיע ל-7,500 נטו בבנק, ואני אבא לשישה ילדים.

<מאור צמח: אני חושב שזה לא פייר בכלל לדבר על תנאי התפקיד.

<מאור צמח: זה יפה וזה נכון וזה חשוב וזה קודם כול, אבל זה דיון אחר.

<מאור צמח: חשוב לי לדבר על השכר שלי - - - היו פה דיונים סוערים על הנכים והיו פה דיונים סוערים אחרים.

<מאור צמח: קשה לי לראות שלא יושבים פה כל חברי הכנסת של הבית הזה.

<מאור צמח: כנראה זה לא פופולרי.

<מאור צמח: כנראה שאם נצא רק 600 קב"סים לרחובות זה לא ידגדג שום דבר במדינה.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר את זה גם על שר החינוך, ראשי רשויות, על כולם.

<מאור צמח: על כולם אני אומר את זה.

<מאור צמח: היו צריכים להיות פה 300 איש כרגע ולצעוק את הצעקה הזאת.

<מאור צמח: עוד דבר אחד, אני רוצה לדבר דווקא על המגזר הערבי.

<מאור צמח: ישבתי פה בדיונים אחרים בתפקיד אחר ודיברנו על הנושא של מזרח העיר.

<מאור צמח: אין קב"סים.

<מאור צמח: אני חושב שהתפקיד שלכם, חברי הכנסת מהמגזר, זה לתת לגיטימציה לתפקיד הזה, כי אין לגיטימציה לתפקיד הזה.

<מאור צמח: הוא תפקיד מגזרי ולא באים אליו וזה אסון.

מאיר כהן: אתה יושב במחלקה לביקור סדיר בעיריית ירושלים?

<מאור צמח: כן.

מאיר כהן: המחלקה, אתם נפגשים כל יום, פעם בשבוע?

<מאור צמח: בוודאי, יש לנו מנהל.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, תציג את עצמך.

<דוד אטיאס: שמי דוד אטיאס, אני קב"ס בעיריית ירושלים.

<דוד אטיאס: אני מתעסק הרבה שנים בחינוך אבל לא הרבה שנים קב"ס.

יעקב מרגי: כמה שנים אתה קב"ס?

<דוד אטיאס: זו השנה החמישית שלי.

מרדכי יוגב: מה עשית קודם?

<דוד אטיאס: התעסקתי בחינוך.

<דוד אטיאס: כמה שנים לימדתי וגם הייתי בייעוץ לרשויות בתחום איכות סביבה.

מרדכי יוגב: אז אתה גם דוגמא לכך שהשכר שלך ירד כשעברת מהוראה?

<דוד אטיאס: ירדתי מאוד.

<דוד אטיאס: אני רואה בתפקיד הזה שליחות גדולה.

<דוד אטיאס: אני חייב להציל פה את הכבוד של כל הקב"סים פה.

<דוד אטיאס: פה יושב החבר שלי.

<דוד אטיאס: יעקב קטן ז"ל שנרצח בהר חומה, אנחנו ישבנו פה קב"סים עד 24:00 בלילה במשך חודשים הסתובבנו בהר חומה.

<דוד אטיאס: יעידו על זה המינהל וכולם.

<דוד אטיאס: אף אחד לא הוסיף לנו שקל על זה.

<דוד אטיאס: ראינו בזה שליחות, לחפש את הילדים האלה, ותבוא איתי הוועדה.

יעקב מרגי: רבותיי, ירושלים זה מקרה ייחודי שלא מעיד על כל הארץ.

<דוד אטיאס: יכול להיות.

יעקב מרגי: עם גודל התופעה, עם כיכר החתולות.

<דוד אטיאס: אני אפילו מזמין את חברי הוועדה לבוא לשוק מחנה יהודה ולראות חלק מהתלמידים שבבוקר הולכים לעבוד.

יעקב מרגי: מה אתה אומר לגופו של עניין?

<דוד אטיאס: כשניגשתי למכרז של הביקור הסדיר, עליתי לוועדת המכרזים.

<דוד אטיאס: אני רואה שלושה חבר'ה יושבים, מאוד מבוגרים, מחכים לגשת לוועדת המכרזים.

<דוד אטיאס: לא הבנתי מה הקשר.

<דוד אטיאס: ציפיתי לראות מורים.

יעקב מרגי: לא ידעת שאתה יורד בשכר?

<דוד אטיאס: לא ברמה הזאת.

יעקב מרגי: לא ידעת שאתה מפסיד שנת שבתון?

<דוד אטיאס: לא.

<דוד אטיאס: אני אומר שוב, כן, חלק מהדברים לא ידעתי ואני לא מצטער.

<דוד אטיאס: ברוך השם אני עושה.

<דוד אטיאס: אני רק רוצה להגיד לכל חברי הכנסת.

<דוד אטיאס: זה מה שאתם רוצים, שהם יגידו לוועדות, שלושה חבר'ה מאוד מבוגרים?

<דוד אטיאס: לדעתי שלושתם עברו את גיל 65.

<דוד אטיאס: זה החבר'ה שאתם רוצים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מכובדי, בבקשה.

<חיים מויאל: חיים מויאל, אני מנהל את האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון.

<חיים מויאל: בעצם זה האגף שאמור לטפל בנשירה גלויה, נשירה סמויה וכל הדברים, וכמובן הקב"סים תחת האחריות שלי.

<חיים מויאל: קודם כול, אני מאוד מסכים עם רוב הדברים שנאמרו בהקשר של המעמד הבעייתי של הקב"סים.

<חיים מויאל: צריך לראות מה הדירוג שלהם, על איזה דירוג הם יושבים.

<חיים מויאל: צריך לזכור שני דברים מרכזיים: קב"סים הם עובדים של רשויות מקומיות.

<חיים מויאל: אנחנו מנהלים אותם מקצועית.

יעקב מרגי: מכובדי, אני לא רוצה שתעשה את הטעויות שעושים פקידים בכירים במשרדי הממשלה שמגיעים לכאן ומציירים לי את המצב.

<חיים מויאל: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: המצב הזה נוצר על ידי בני אנוש מפה.

יעקב מרגי: כתבו אותו בשנת איקס.

יעקב מרגי: אני יודע שאתה פועל, הכול לפי הספר.

יעקב מרגי: עכשיו צא משם.

<חיים מויאל: לא, לא, אני לא עובד לפי הספר.

<חיים מויאל: זה בדיוק מה שאני רוצה להגיד.

יעקב מרגי: אדוני, מייד אני אתן לך.

יעקב מרגי: אני נותן לך הכוונה, שלא תקפיץ אותנו פשוט.

יעקב מרגי: תקפיץ אותנו, אנחנו נוציא ואחר כך נרגיש לא נוח.

יעקב מרגי: אני נותן לך הכוונה לדיון.

יעקב מרגי: אני אגיד לך מה אני מצפה לשמוע ממך.

יעקב מרגי: יש את המצב הבעייתי.

יעקב מרגי: אני מצפה את תרומתך לדיון.

יעקב מרגי: לו יצויר, אתה, שר האוצר ושר החינוך ויו"ר ועדת החינוך ורוצה לפתור את הבעיה, זה מה אני מצפה את תרומתך לדיון, לכן מעבר לזה, לפני כן, אני מבקש ממך לתת לנו נתונים כדי שנעשה את הדיון כמו שצריך.

יעקב מרגי: תן לנו נתונים על איך קובעים תקן של קב"ס.

יעקב מרגי: תן לנו את המצבת בארץ.

יעקב מרגי: פחות או יותר אתה יודע להצביע על אזורים בחוסרים והאם עשית משהו?

יעקב מרגי: הרי המצוקה הזו לא נולדה היום.

יעקב מרגי: האם עשית משהו כמנהל המחלקה?

יעקב מרגי: כשהייתי מנהל אגף או מחלקה, כשמשהו לא זז, הלכתי לבוס ואמרתי לו, תקשיב, יש בעיה, מה עושים?

יעקב מרגי: הנה, נתתי לך תאום ציפיות.

<חיים מויאל: אני אתן סקירה כללית ואחרי זה רפי, שהוא מנהל את המחלקה לקב"סים, ידייק את העניין.

יעקב מרגי: יש לו סבלנות לשמוע אותך?

<חיים מויאל: אני מקווה.

<חיים מויאל: יש לנו 623 תקנים, מתוכם מאוישים 583 ועובדים בפועל 710 קב"סים.

יעקב מרגי: חלקם בחלקיות.

<חיים מויאל: בדיוק, ועדיין יש 40 תקנים בעודף, שאנחנו לא מצליחים לאייש אותם מכל הסיבות שנאמרו.

מאיר כהן: אתה יכול להגיד איפה לא מאויש?

יעקב מרגי: בסוף.

יעקב מרגי: תרשמו לכם.

<חיים מויאל: מה שנאמר פה, במגזר הערבי, במגזר הבדואי.

<חיים מויאל: מה שחבר הכנסת כהן אמר בהקשר למזרח ירושלים, אז אנחנו עושים שם מאמץ יתר כדי להכניס, כי יש שם באמת מצוקה.

חנין זועבי: כמה בחברה הערבית?

<חיים מויאל: לא אמרתי עדיין.

יעקב מרגי: יש חוסר ב-40 משרות לא מאוישות.

<חיים מויאל: אני אומר, חלק גדול בוודאי שבמגזר הבדואי ובמגזר הערבי.

<חיים מויאל: נתתי את הדוגמא של מזרח ירושלים.

<חיים מויאל: מאז כניסתי לתפקיד לפני כתשעה חודשים ועוד לפני כן, קודמי נתן עדיפות במקום מאוד מרכזי, וזה על השולחן של המשרד, גם הנושא של הכשרת קב"סים, גם הנושא של תאום ציפיות ותוכניות עבודה.

<חיים מויאל: פיתחנו עוד לפני מספר שנים את כל הסוגיה של הקב"סנט, זאת מערכת ממוחשבת שדרכה אנחנו מקבלים דיווחים על העבודה ועל הילדים שהקב"סים נוגעים בהם, ועוד הרבה דברים אחרים, כולל השתלמויות לקב"סים חדשים בתוך המכללות והדרכות לקב"סים ותיקים ועוד הרבה מאוד דברים אחרים.

<חיים מויאל: היה לפני שבוע כנס גדול של כל הקב"סים, כנס ארצי.

יעקב מרגי: אני זוכר כשפעם הייתי מנוי באחד התפקידים שלי על חוברת המכרזים של המרכז לשלטון מקומי.

יעקב מרגי: בכל חוברת כל חודש הייתה השתלמות לקב"סים, קורס לקב"סים, קבוע.

יעקב מרגי: השתלמות, קורס, השתלמות, קורס.

<חיים מויאל: לא, אבל אנחנו מנסים גם לדייק את העבודה של הקב"סים ולייצר שם אותם - - - <היו"ר יעקב > רגע, רגע.

<חיים מויאל: ברגע שיש לי אורחים חשובים, אני עוצר את הדיון, מקבל אותם בברכה.

<חיים מויאל: בית ספר "בני ברית", ירושלים, כיתה?

<קריאה: חטיבת ביניים.

יעקב מרגי: אז קודם כול ברוכים הבאים.

יעקב מרגי: אתם הגעתם אלינו באמצע דיון על תפקידם, מעמדם ושכרם של הקב"סים.

יעקב מרגי: קב"סים, אתם לא מכירים אותם.

<קריאה: מכירים.

יעקב מרגי: הם יודעים מה זה קב"סים?

<קריאה: הם כולם פה התנסו.

יעקב מרגי: כן?

יעקב מרגי: חשבתי שהם לא יודעים.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו דנים במעמדם ושכרם של הקב"סים.

יעקב מרגי: בבקשה, סליחה על ההפרעה.

<חיים מויאל: הסוגיה של הנשירה זה לא הדיון, אבל מאוד חשוב להסתכל לאורך השנים על צמצום הנשירה.

<חיים מויאל: לא שהנשירה עכשיו, אני מאוד גאה בה.

<חיים מויאל: כל נושר זה עולם שלם, לכן אנחנו עושים מאמצים לגעת בראשים של הילדים האלה.

<חיים מויאל: אנחנו עושים מאמץ אדיר בכל הכלים שיש לנו, וזה תקציבים מאוד גדולים.

<חיים מויאל: עדיין בחלקם אנחנו רוצים יותר, רוצים יותר להשקיע בעניין, אבל גם במניעת נשירה.

<חיים מויאל: בתוך בתי הספר ככל שאנחנו יכולים לעשות את הפעולה הזאת, היא הפעולה המרכזית שאנחנו רוצים לעשות, אבל אם נשרו, אז גם אותם אנחנו רוצים, לטפל בהם, תוכנית היל"ה, קידום נוער וכל מה שאנחנו עושים מסביב לזה, וכמה שיותר ילדים שנמצאים במצב הנוראי הזה, אנחנו רוצים לגעת בהם.

<חיים מויאל: לקב"סים יש תפקיד מאוד מרכזי וחשוב והם ציר מאוד מרכזי בתוך האגף הזה.

<חיים מויאל: הם נוגעים בכל המחלקות שלו, לכן החלק הזה שבו ההשקעה המקצועית שלנו וההשקעה - - -

יעקב מרגי: מר מויאל, תקשיב, אין ספק בתחנות שציינת אותן, היל"ה, הקב"ס הוא דומיננטי.

יעקב מרגי: סלח זה, זה כבר אחרי הניתוח ובאגף השיקום.

יעקב מרגי: כבר שלחת אותו לאגף השיקום.

יעקב מרגי: מה ששמעת פה מהחברים, אף אחד לא זלזל.

יעקב מרגי: הפוך, אם לא היינו מייחסים חשיבות לפונקציה הזו, לא היינו מקיימים שלושה דיונים, לא הייתי מנסה למצוא פתרון יצירתי.

יעקב מרגי: אנחנו באמת חושבים שמה שהם עושים במצבים שכבר נחשפו, הוא חשוב.

יעקב מרגי: אל תביאו לי דוגמא ספציפית, נקודתית, כמו שאני לא אוהב קיצונית.

יעקב מרגי: יכול להיות שהחטא הקדמון, הקב"ס היה צריך להיות עובד משרד החינוך או עובדי המחוזית.

מאיר כהן: זה חטא קדמון מאוד.

יעקב מרגי: זה החטא הקדמון.

יעקב מרגי: אנחנו באים מהפרקטיקה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים עם קב"סים, שומעים את התחושות שלהם.

יעקב מרגי: הם בנים חורגים למערכת.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לראות אותו דומיננטי ובין השמשות, בסמויה, לפני שהוא הגיע למצב שהוא צריך להיות בהיל"ה.

מאיר כהן: מעמדו של קב"ס צריך להיות כמו מעמד של יועץ בית הספר.

<קריאה: יותר.

יעקב מרגי: מתי אנחנו רואים אותם דומיננטיים, במעמד שווה?

יעקב מרגי: מאיר, תודה על ההערה, יועצת וקב"סית, לצערנו הרב כשהם מגיעים לנקודת שבר.

יעקב מרגי: בוועדות השמה אתה רואה שהם אותו סטטוס, יושבת פה ויושבת פה - - - .

יעקב מרגי: כשהיועצת היא דומיננטית, אתה שומע ממנה שהיא עושה שיקוף לתלמיד.

יעקב מרגי: היא רואה אותו, יודעת אותו, מי הוא, מה הוא, איך הוא.

יעקב מרגי: כשהיא לא דומיננטית, אז הוא עוד איזה נתון סטטיסטי במצבת.

יעקב מרגי: הקב"ס, לא שאין לו מוטיבציה, הוא עובד בתנאי עבודה קשים, שונים.

יעקב מרגי: אתה צריך לתת לו את המוטיבציה, את הכלים.

יעקב מרגי: לצערנו הרב זה לא תחושות.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שאין להם, לכן אם אתה שואל אותי, מר מויאל, יכול להיות שצריך לכנס ועדה במשרד החינוך, לבוא לבחון מחדש את הגדרת תפקידו, איזה כלים לתת לו, את תורת העבודה שלו ולהביא איזה מודל.

יעקב מרגי: תאמינו שהשלטון המקומי לא טריטוריאלי.

יעקב מרגי: הוא לא יגיד לכם, לא, זה שלי, תעזרו לי.

יעקב מרגי: יכול להיות שהאוצר לא יאהב את זה שעוד פעם בא לשכונה בחור חדש, שנחזיר לו עובדים, אבל צריך לייצר משהו אפקטיבי.

<חיים מויאל: אבל אדוני היושב ראש, אנחנו עושים את כל העניין של הפרופסיה והדיוק של הפרופסיה עם אשלים.

<חיים מויאל: יש מחקרים שאנחנו מבצעים על עבודת הקב"סים ומייצרים כמו שאמרתי, תוכניות ישירות, תוכניות של הדרכה וליווי.

<חיים מויאל: שאלת לגבי ישיבות.

<חיים מויאל: יש ישיבות בינינו, בתוך ההקשרים של מפקחים שלנו, מפקחי קב"סים בתוך המחוזות ובתוך הרשויות ויש עבודה מאוד מעמיקה בחלק הזה.

<חיים מויאל: תמיד זה לא מספיק.

<חיים מויאל: תמיד צריך להשקיע יותר, להעמיק יותר, לראות יותר ולדייק יותר.

מאיר כהן: יש לי ויכוח יסודי כבר הרבה שנים, כי אני חושב שהפורמולה שבה אתם עובדים עם קב"סים היא לא נכונה.

מאיר כהן: לא צריכים להיות מפקחי קב"סים.

מאיר כהן: הוא צריך להיות כפוף למפקח בית הספר.

מאיר כהן: הוא לא צריך להיות כפוף למפקח של קב"סים.

מאיר כהן: לבית הספר.

<חיים מויאל: אדוני חבר הכנסת, אבל הנושא של הנשירה ועם כל העומס שיש על המפקחים הכוללים, הם לא מגיעים לשם ולכן אנחנו צריכים ליצור מנגנונים.

<חיים מויאל: אני חושב שבחלק הזה, אפרופו יזמות למניעה וכו', יש תקציב שהוא תקציב ישיר לקב"סים, ליזום וליצור יזמויות אישיות ופרטיות בתוך החלק הזה, שניתן לרשויות מתוך הצורך ליזום יוזמות פרטיות.

<חיים מויאל: אני חושב שהשכר הוא לא ראוי.

<חיים מויאל: אני חושב שקב"סות זה פרופסיה ולכן זה מאוד חשוב לשמר את העניין.

<חיים מויאל: זאת סביבה לימודים, זאת שפה שצריך להיות נוכח בה ולהכיר אותה ואני מאוד חושש מלהכניס גורמים אחרים לתוך המקצוע הזה.

יעקב מרגי: יש פה מצב שהוא בעייתי כשלעצמו.

יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה לשנות שזה לא יהיה פרופסיה.

יעקב מרגי: אמרתי מהתחלה, רוצים להעלות את הרמה.

יעקב מרגי: זה לא תעודת זהות ודופק.

יעקב מרגי: פרופסיה יכולה להיות לאו דווקא כעובד חינוך.

יעקב מרגי: להגדיר אותה.

יעקב מרגי: כרגע לפי הנתונים, לפי המצב הנוכחי, יש פער בין שכר המורה ובמיוחד לאור ההסכמים החדשים של המורים, לעומת הקב"סים.

יעקב מרגי: צריך להפוך את המקצוע הזה למאתגר, כי גם האובייקטיבי, זה מקצוע שונה מעובד הוראה בגלל תנאי הסביבה שלו.

יעקב מרגי: דבר שני, בסוף אדם הולך גם בשביל לפרנס את ביתו מעבר לשליחות ואני לא מאמין רק בשליחות.

יעקב מרגי: אני מאמין בשליחות ו - - -.

יעקב מרגי: יש מצב שנוצר, השאלה אם אתם יודעים להתמודד איתו.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<רפאל בטיט: שלום, רפי בטיט, אני מנהל את המחלקה לביקור סדיר מזה שלוש שנים.

יעקב מרגי: מה עשית קודם?

<רפאל בטיט: הייתי באגף שח"ר בתפקידים נוספים.

<רפאל בטיט: עוסק בחינוך.

<רפאל בטיט: ניהלתי מוסדות חינוך, ניהלתי בית ספר.

<רפאל בטיט: אני רוצה להגיד שהתמונה שצייר פה חבר הכנסת כהן היא מאוד נכונה ומדויקת ללפני שלוש שנים.

יעקב מרגי: זה נשמע לא טוב, יענו, עד שבאתי.

<רפאל בטיט: לא, לא, לא.

מאיר כהן: רפי, אני שמח.

<רפאל בטיט: אני אגיד למה אני מתכוון.

<רפאל בטיט: אנחנו עושים היום הכשרות לקב"סים במכללות.

מאיר כהן: אני יודע שבאחווה יש.

<רפאל בטיט: באחווה, יש לנו בסמינר דוד ילין.

<רפאל בטיט: אנחנו עושים הכשרות בנושאים שנוגעים בפרופסיה של הקב"ס, דבר שלא היה בעבר.

יעקב מרגי: אתמול הזמינו אותי לטקס חלוקת תעודות ל-200 בוגרות חרדיות לתואר ראשון בחינוך במכללת לוינסקי, אפרופו שילוב חרדים באקדמיה.

יעקב מרגי: זו יוזמה שעכשיו הצליחה, אבל למישהו זה הפריע, הפסיקו אותה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רפאל בטיט: אנחנו עושים הכשרות במכללות גם לקב"סים חדשים, גם לקב"סים ותיקים.

<רפאל בטיט: חלק ההכשרות שלהם זה הכרת פסקי דין בנושא קב"סים, הכשרת עבודה מול הורים, עבודה מול ילדים בסיכון, עבודה במצבי סיכון.

<רפאל בטיט: ישבנו על הסילבוס של זה עם טובי המוחות במדינת ישראל, על כל קורס וקורס.

<רפאל בטיט: אין קב"ס חדש שנכנס למערכת לעבוד ובשנה הראשונה שלו לא עובר קורס הכשרה במכללות.

<רפאל בטיט: זה דבר שלא היה בעבר והוא קיים נכון להיום.

<רפאל בטיט: הדבר השני, יצא חוזר מנכ"ל עב כרס, משמעותי מאוד, שנאמר על ידי בכירים מהמשרד, לא על ידי, שהוא משנה את תמונת מערכת החינוך של מדינת ישראל בהיבט הילדים הנושרים במדינת ישראל.

<רפאל בטיט: חוזר מנכ"ל שנוגע בכל ילדי מדינת ישראל עד האחרון שבהם, כולל תפקידי האחריות, איפה מנהל בית ספר בתוך הסיפור הזה.

<רפאל בטיט: אני יכול להגיד לכם היום שמנהל שרוצה להנשיר ילד מבית הספר, זאת משימה קשה ביותר בשבילו.

<רפאל בטיט: הוא צריך לעבור את כל תהליכי חוזר מנכ"ל, ומי שבסוף עומד בפרץ ואומר לו, שנייה, תעצור, בוא נבדוק אם מבצעים את כל המשימות שצריכים לבצע, זה אותו קב"ס שמקבל את השכר הרעוע שהוא מקבל, שאומר לו, שנייה, והוא - - - בישיבות שהוא יושב בהן, נגד - - -

יעקב מרגי: אמרתי לך, שם הוא משמעותי, אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אולי לנסח את זה כמו שצריך.

יעקב מרגי: אני בא לומר לך, תן לי את הקב"ס משמעותי לא כשהמנהל קורא לך, הצילו, הנשרה, לא בהיל"ה.

יעקב מרגי: תן לי את הקב"ס משמעותי בשגרת בית הספר, לילדים המתקשים.

<רפאל בטיט: אחד הדברים שעשינו, וקראתי לזה היפוך פירמידה, אני אמרתי לקב"סים שאם בעבר טיפלתם ב-90% מהזמן בנשירה גלויה, ו-10% מהזמן בנשירה סמויה, אנחנו עושים היפוך פירמידה.

<רפאל בטיט: אני רוצה שתטפלו 90% מהזמן בנשירה סמויה ו-10% בנשירה גלויה.

<רפאל בטיט: המשמעות של הדבר, אני שאלתי את כל מוסדות החינוך בארץ, מגני הילדים ועד לעל יסודי, קב"ס משויך לבית ספר.

<רפאל בטיט: כל מוסד חינוך בארץ, יש לו קב"ס שהוא מכיר את המנהל, את היועצת.

יעקב מרגי: וכל קב"ס, יש לו כמה בתי ספר, כדי לאזן את התמונה.

<רפאל בטיט: בין שישה לעשרה בתי ספר יש לכל קב"ס.

<רפאל בטיט: יש כאלה שזה טיפה יותר.

מאיר כהן: זה, יש לו 13.

<רפאל בטיט: הקב"סים האלה מחויבים להגיע לבית הספר, לשבת עם צוות היגוי של בית הספר ולבנות תוכנית התערבות לילדים בסיכון לנשירה סמויה בתוך בית הספר.

<רפאל בטיט: אני אפילו הגדרתי את זה יותר.

<רפאל בטיט: אמרתי, תקשיב, קח מנהל שיש לו 1,000 תלמידים והוא לא רואה את הילדים האלה שהם נקראים שקופים, שהם לא בדיוק מגיעים לבית ספר כל יום.

<רפאל בטיט: התפקיד שלך, אדוני הקב"ס, זה לקחת את הפרוג'קטור, לשים על הילד הזה ולהגיד למנהל ולצוות בית הספר, מה אנחנו עושים עם הילד הזה?

<רפאל בטיט: מה אנחנו מטפלים בו?

<רפאל בטיט: איזו תוכנית אנחנו עושים לו? זה נקרא יוזמה.

יעקב מרגי: מה עם המחסור באיוש תקנים?

<רפאל בטיט: שנייה, אני אגיע גם לזה.

מאיר כהן: עכשיו תגיד לי בכנות עם יד על הלב.

<רפאל בטיט: עם יד על הלב אני אגיד לך - - -

מאיר כהן: אתה באמת חושב שהיום קב"ס נכנס למנהל בית הספר ואומר לו, אדוני, אני מצווה עליך, תן לי - - -

<רפאל בטיט: אני אענה לך.

<רפאל בטיט: חבר הכנסת כהן שאל האם אני חושב באמת שקב"סים מגיעים לבית הספר ופוגשים עם המנהלים - - -

מאיר כהן: לא את זה שאלתי.

מאיר כהן: האם הקב"ס דואג שכשהוא אומר למנהל שתהיה תוכנית התערבות, תוכנית ההתערבות מושמת על השולחן?

מאיר כהן: התשובה שלי, אני אומר לך, היא לא החלטי ולא משנה מה הוא יגיד ולא משנה מה היא תגיד.

מאיר כהן: אני בא מהשטח.

מאיר כהן: המנהלים לא "שמים" על הקב"סים, אלא אם כן הקב"ס משרת את המנהל ודואג להעביר ילדים ממנו.

<קריאה: אתה בא מדימונה.

מאיר כהן: לא, לא, לא, אני בא מירושלים, הייתי שר רווחה.

מאיר כהן: אל תבלבל את המוח.

מאיר כהן: אני הייתי בירושלים.

מאיר כהן: אני הייתי שר רווחה.

מאיר כהן: אני מכיר לפני ולפנים, וכשאני הגעתי לבתי ספר תיכון ושאלתי מה כוחו של קב"ס, המנהלים הסתכלו עלי ואמרו לי, תגיד לי, מה אתה רוצה?

מאיר כהן: ילד שנושר, אנחנו מריצים את הקב"ס.

מאיר כהן: מה יש לכם אתם?

מאיר כהן: אתם באים לכאן לתת איזה מצג שווא?

יעקב מרגי: יש לחברי הכנסת שאלות, לחנין ולמוטי.

חנין זועבי: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו, אחרי ששמענו אתכם, הקשבנו, באמת יותר מודאגים מנקודת ההתחלה.

יעקב מרגי: לא נתתם מענים.

חנין זועבי: לא רק.

חנין זועבי: תראה, צורת ההצגה שלכם לנתונים אומרת איפה אתם שמים דגש.

מאיר כהן: אני אזמין אותך לדימונה ללמוד איך עובדים קב"סים.

חנין זועבי: אתם עשיתם הצגה של ארבע דקות.

חנין זועבי: אתם לא נתתם את הסטטיסטיקה, שום עובדה ספציפית על המגזר שהבעיה הזאת של הקב"סים והמחסור במשרות הכי מתייחסת אליו ונוגעת אליו וחשובה לו.

יעקב מרגי: אבל הדיון הוא מעמדם ושכרם.

חנין זועבי: השאלה שאני שואלת אותך אחרי תשע שנים, מה מספר הקב"סים בחברה הערבית, ואין לך סטטיסטיקה, אתה לא זוכר את הסטטיסטיקה הזאת, זה מעיד על החשיבות של הסטטיסטיקה הזאת, החשיבות של העובדה הזאת בעבודה שלכם.

חנין זועבי: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו כאשר גם מתייחסים לזכויותיו של הקב"ס, אנחנו צריכים לתת משמעות חינוכית.

חנין זועבי: אנחנו כן נותנים משמעות חינוכית.

חנין זועבי: אנחנו רואים חשיבות.

חנין זועבי: אני חושבת שאתם צריכים לתת מענה ספציפי למחסור בחברה הערבית, להדגיש את החסר ולא לדבר שלוש-ארבע דקות בלי אפילו להתייחס לבעייתיות.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע, מעמדם ושכרם והמצוקה באיוש משרות.

מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, אני מודה לך שאתה עושה את דיוני המעקב.

מרדכי יוגב: רק על הדרך הזאת, דברים, מניסיוני, מתקדמים, גם בוועדות אחרות.

מרדכי יוגב: אני חושב שלפעם הבאה אנחנו צריכים לקבל ממשרד החינוך, ואני מצטרף פה לחברתי, נתונים, אבל לא רק נתונים מספריים באמת בפילוח מדויק, שתהיה מצגת גם קשיחה שתגיע, פעם אחת, של ההשתלמות, פעם שנייה, של הגדרת תפקיד, מרכיבי תפקיד, השתלמויות תוך כדי והתדירויות שלהם ברמות השונות, ארצי, מחוזי, נוהל דיווח תוצאות, מדדים בטיפול בנשירה, מחקר מדידי אם יש כזה.

מרדכי יוגב: יתכן שיש עוד נושאים.

מרדכי יוגב: הדבר השני, להיכנס לעומק ולבקש את תשובת משרד החינוך לאחר דיון פנימי על החטא הקדמון שאתה הזכרת, איפה מיקומו של הקב"ס.

מרדכי יוגב: יכול להיות שיש פה דילמות לכאן ולכאן, אני לא בקיא בהן, אני מודה.

מרדכי יוגב: הדיו הזה האיר את עיניי, האם בתוך מערכת החינוך עם צמידות יותר גבוהה למנהל, או עירוני או למנהלים או למנהלת המחוז.

מרדכי יוגב: הדבר האחרון, ופה אני מבקש את נציג האוצר.

מרדכי יוגב: יש סעיף כפי שהוזכר גם פה על ידי המשרד, על ידך, של צמצום נשירה.

מרדכי יוגב: כמה כסף יש שם באמת?

מרדכי יוגב: יכול להיות, ואין לי מושג כמה יש שם, יכול להיות שחלק ממנו, ואני מבין שגם לא מנוצל דיו, צריך ללכת לכיוון שכר לקב"סים, כי בסוף זה הבן אדם שעובד.

מרדכי יוגב: הוא מוסר את כל נשמתו, אם זה לפעילות, ונשאר ולא מנוצל, יכול להיות שבאוצר בלי תוספת תקציבית.

מרדכי יוגב: צריך לעשות פשוט הסתת תקציב לפעילות - - -

יעקב מרגי: תודה, מוטי.

יעקב מרגי: בטיט, אתה רוצה לסכם לפני שאני נותן לאוצר?

<רפאל בטיט: אני רוצה לסכם, לחזור לשכר.

<רפאל בטיט: אני רוצה להגיד שבמגזר הבדואי לדוגמא, אני יכול להגיד שמות של קב"סים.

יעקב מרגי: בלי שמות.

יעקב מרגי: מצב.

<רפאל בטיט: אני יכול להגיד שיש לנו קב"סים טובים שעוזבים את התפקיד.

יעקב מרגי: אתה מזהה למה?

<רפאל בטיט: בגלל השכר.

<רפאל בטיט: זה הביטוי שחז"ל אמרו, "צבת בצבת עשויה".

<רפאל בטיט: אם נעלה את שכר הקב"סים, גם נקבל קב"סים אמידים וחזקים כנגד המנהלים ונגד כולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציג האוצר, אתה מאגף התקציבים או הממונה על השכר?

<קובי אייזדורפר: שכר.

יעקב מרגי: הרי המצוקה ידועה לכם.

יעקב מרגי: היה הסכם קיבוצי.

יעקב מרגי: הרי אתה לא תבוא ותגיד לי, אני מתנדב, אני פותח את ההסכם הקיבוצי ואני לא מתייחס להשלכות רוחב וצווי הרחבה, אני הולך להיות נדיב לאור המצוקה.

יעקב מרגי: אם כן, תאמר את זה.

יעקב מרגי: אם לא, אז אני אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתה רואה מציאות שבטווח הקרוב שכרם של הקב"סים עולה בדרך כלשהי?

<קובי אייזדורפר: אפשר לדבר על זה והכול במסגרת של הסכם קיבוצי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה סיסמאות של ועדי עובדים וארגוני עובדים.

<קריאה: הארגונים גם יודעים את זה וגם הנציגים - - -

יעקב מרגי: הבנתי אותך.

יעקב מרגי: אני לא דן אותך, אני מבין שזה המנדט שלך.

יעקב מרגי: רבותיי, תקשיבו, הסתדרות המורים היא הנותנת וזה חוזר לנאום פתיחה שלי.

יעקב מרגי: מה שקרה זה שלושה דיונים זהים אבל אני לא פראייר.

יעקב מרגי: סלחו שאני 'רמבו'.

יעקב מרגי: לא פראייר.

יעקב מרגי: הדיון הזה, הבאתי אותו כדי שהוא לא יחזור להיות כמו הדיון הקודם.

יעקב מרגי: זה לא דיון מעקב.

יעקב מרגי: הדיון מעקב, הסיכום הוא לא מעקב.

יעקב מרגי: הסיכום יהיה תכליתי.

יעקב מרגי: מי שידע להביא פתרון אחר ממה שאני אמרתי, קדימה.

יעקב מרגי: הלוואי והייתי יכול לבוא ולשפר את שכרם של הקב"סים, להגיד לכם, מהיום אתם מקבלים כמו המורים ב"אופק חדש" ו"עוז לתמורה", המקסימום.

יעקב מרגי: אתם לא שם.

יעקב מרגי: לצערי הרב אני אומר לכם, אתם לא שם.

יעקב מרגי: אתם יכולים להגיד, אנחנו עובדי חינוך ועובדי הוראה, אז בואו אגלה לכם סוד, אל תספרו את זה לחברים שלכם.

יעקב מרגי: אתם לא עובדי הוראה.

יעקב מרגי: מרגע שהלכתם למכרז וזכיתם במשרת הקב"ס, אתם אנשי מערכת החינוך.

יעקב מרגי: בצער אני אומר את זה.

<קריאה: גם יועצות הן לא עובדות חינוך.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: נכון, המנהל לפעמים ברוב מצוקותיו מכניס אותה לכיתה או שהמשרה שלה בנויה חצי-חצי, אז לכן היא עובדת הוראה.

יעקב מרגי: אתם לא עובדי הוראה לצערי הרב.

יעקב מרגי: השקפת עולמי, הקב"ס צריך להיות עובד משרד החינוך, עובד חלק מצוות החינוך וכל ההסכמים שחלים על עובדי הוראה מרגע שאני מבקש ניסיון בהוראה, מבקש הכשרה של עובד הוראה, אני צריך להתייחס אליו במערכת כמו עובד הוראה.

יעקב מרגי: זה לא המצב.

<קריאה: מי מתנגד?

יעקב מרגי: האוצר.

<קריאה: גם משרד החינוך מתנגד.

יעקב מרגי: הסיכום הוא כזה, אני לא מרפה מהנושא הזה.

יעקב מרגי: אני אבקש לדיון הבא או את שר החינוך או את מנכ"ל משרד החינוך, אחרי שהוא יתמודד, ואני גם אדבר איתם או שאני אעשה אפילו שולחן עגול.

יעקב מרגי: לפני כן, אני אומר את האמירה הכללית.

יעקב מרגי: הוועדה רואה במצוקתם של הקב"סים, הן במעמדם, שכרם, הן בקושי באיוש תקנים של הקב"סים, בעיה מרכזית בטיפול מניעת נשירה וטיפול בנושרים.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים שולחן עגול של מנכ"ל משרד החינוך או שר החינוך, יושב ראש המרכז לשלטון מקומי, מזכ"לית הסתדרות המורים, כדי להוביל לכך שתהיה הגדרה חדשה של מעמדו של הקב"ס, תפקידו של הקב"ס ושכרו של הקב"ס.

יעקב מרגי: גם נציג האוצר יהיה שותף לדיונים האלה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בזה אני מסיים את הישיבה.