הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 154, 2018-02-19 12:30

רחל עזריה: דיון ראשון.

רחל עזריה: הצעת החוק מתייחסת ליבוא אישי כאמצעי להפחתת יוקר המחיה.

רחל עזריה: היה חוק נוסף שהעברנו בשבוע שעבר בנושא של התקנים שעולה למליאה היום.

רחל עזריה: אנחנו עושים הרבה מאוד עבודה בעניין הזה של לאפשר יבוא קל יותר, גם יבוא כללי קל יותר וגם יבוא אישי קל יותר, כי אנחנו מבינים שהשיטה של מדינת ישראל הפכה להיות סוג של כלכלת אי, היום כבר הכול פתוח, כל הגבולות פתוחים, אנשים נוסעים לחו"ל, רואים מה יש בחו"ל, רואים שאין בארץ, אתה אפילו לא צריך לקנות כרטיס טיסה, מספיק לשוטט באינטרנט ורואים מה האפשרויות ובעצם איך אנחנו מאפשרים את היבוא בצורה מסודרת יותר.

רחל עזריה: יש גם להסדיר את הנושא של יבוא אישי ויש גם את העניין של להקל ולהגדיר את הכללים, בעצם לתת את הפטור במכס.

רחל עזריה: אני חושבת שזה משמעותי כשהמטרה היא בסופו של דבר לאפשר לאנשים לייבא לישראל ביבוא אישי ולהסדיר את כל הנושא הזה, מה שעד היום היה בעצם מאוד לא מוסדר.

רחל עזריה: אני אבקש ממשרד האוצר שיציגו.

רחל עזריה: שלום, שירה, טוב לראות אותך, ברוכה הבאה.

<שירה גרינברג: אז קודם כל תודה שהזמנתם אותנו ושאתם הסכמתם לחוקק את החקיקה הכול כך חשובה הזו בעינינו במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2019.

<שירה גרינברג: כשאנחנו באים לעסוק בנושא של יבוא אישי אנחנו מגיעים בכלל ליבוא האישי לא מתוך ציר יחיד אלא מתוך ראייה רחבה שהממשלה רואה, שהאחד זה הנושא של עידוד התחרות בייצור המקומי, במתן כלים לייצור המקומי כדי להתחרות עם העולם, שתיים, ציר היבואנים שבו אנחנו פועלים גם בהקשר של עידוד התחרות בתחום היבואנים.

<שירה גרינברג: אנחנו ביטלנו מספר רפורמות בתחום היבוא, גם הקלות של יבואנים, של רגולציה, של לעבור מרישיונות להצהרות, של אכיפה בשווקים וכו', וגם עידוד היבוא המקביל כציר להכנסת התחרות בתחום היבוא.

<שירה גרינברג: הציר השלישי, שעליו אנחנו מסתכלים זה ציר היבוא האישי, כי בסופו של דבר במשק שהוא משק קטן כשלנו אנחנו נתקלים בתחומים שבהם יש ריכוזיות, אם זה בתחום היבוא או אם זה בתחום הקמעונאות.

<שירה גרינברג: הצרכן הישראלי, כחלק מהנושא של הפחתת יוקר המחיה והכנסת היכולת לייצר תחרות במקומות שבהם יש ריכוזיות, אנחנו בהחלט רוצים לראות את הצרכנים משתמשים גם בציר היבוא האישי, שבעצם עוקף, כפי שאתם רואים מהתרשים פה, את הנושא של ריכוזיות, במידה שקיימת, בתחום היבואנים, וריכוזיות בתחום הקמעונאים, מכיוון שהצרכן ישירות מזמין את המוצר מהקמעוני המקוון בחו"ל וקונה את זה לביתו ומקבל את זה דרך חברות השילוח, אם זה הדואר או אם זה חברות הבלדרות עצמן.

<שירה גרינברג: הנושא של יבוא אישי, שזה הנושא כרגע, אחרי שנתתי את הסקירה הכוללת, שהממשלה נמצאת בכל אחד מהצירים ומעוניינת לעודד את כל אחד מהצירים - - -

רחל עזריה: נכון, אחד מהם היה אצלנו בשבוע שעבר.

רחל עזריה: בעצם עכשיו עובר החוק, תקינה.

רחל עזריה: על התקינה, זה בדיוק זה, זה המשך של זה.

<שירה גרינברג: זה קשור גם.

<שירה גרינברג: זה חלק מהמאמצים של הממשלה באמת להסיר חסמים, להפחית רגולציה, שלא יהיו חסמי סחר וכו'.

<שירה גרינברג: זה צעד שנועד להקלה של היבואנים ולכן תיארתי מראש שיש פה סט שלם של פעולות שהממשלה עושה כדי להתייחס לכל אחד מהסקטורים.

<שירה גרינברג: ועכשיו הגענו להתייחס לסקטור של היבוא האישי וזה מה שאנחנו נדון בו במסגרת הוועדה.

<שירה גרינברג: עכשיו, מהו יבוא אישי?

<שירה גרינברג: כדי שנחדד רגע לכולנו.

<שירה גרינברג: אז אני לא אקריא את כל ההגדרה, כמובן מי שרוצה רשאי לקרוא ואשמח להרחיב אם יהיה צורך, אבל מדובר על יחיד שרשאי לייבא טובין ללא צורך בהמצאת אישורים ואם הונח, להנחת דעתו של המנהל, המנהל זה מנהל המכס, כי הטובין לא יובאו באמצעות עוסק והם אינם מיועדים לצרכי אספקה, ייצור או מתן שירותים והם מיובאים בכמות סבירה לשימושו האישי או המשפחתי של אותו יחיד.

<שירה גרינברג: הדגש כאן, מבחינתנו, שנכנסת קודם כל כמות סבירה, לשימושו האישי או המשפחתי.

<שירה גרינברג: במסגרת הצוות שהייתה לי הזכות לעמוד בראשו ושותפים לו באמת כל המשרדים שיושבים פה סביב השולחן, אלו פה שיושבים, שהם נציגי הממשלה, אנחנו גם נציג לאחר מכן את המשרדים השותפים, אנחנו בעצם נדרשנו, רצינו להבין מה החסמים היום שהציבור עומד בפניהם בנושא היבוא האישי ולתת מענה לאותם חסמים שמצאנו לנכון שצריך לתת להם מענה במסגרת הוועדה.

<שירה גרינברג: אחד מהנושאים היה הנושא של השימוש האישי או המשפחתי, שכמובן זו המהות של יבוא אישי.

<שירה גרינברג: כלומר יש כאן

<שירה גרינברג: כמות שהיא כמות סבירה שנכנסת וזה בפן של ניהול הסיכונים, שיש סכנה שונה לראייתנו באופן כללי במידה שנכנסת כמות של עשרות אלפי מוצרים של יבואן או של קמעונאי שמוכר לציבור, לעומת יבוא אישי, שכל אחד מזמין עבור עצמו כמות שהיא כמות סבירה.

<שירה גרינברג: הנימוק השני שעמד לנגד עינינו, מלבד הנושא של ניהול סיכונים שונה, בגין הכמויות והסכנה שנגררת כתוצאה מהדבר הזה, זו הסוגיה של המומחיות.

<שירה גרינברג: פרט, כשהוא עושה יבוא אישי, הוא מזמין מסל של מוצרים, זו לא פעולה שהוא כל הזמן מזמין אותו סוג של מוצר בפעולה חוזרת שחוזרת על עצמה בתדירות כזו שהפרט מפתח את המומחיות כמו שיבואן מסחרי בעצם מבצע.

<שירה גרינברג: יבואן מסחרי מזמין, הוא בעסק הזה, זה העסק שלו, יש לו מומחיות, הוא יודע איזה אישורים צריך, הוא יודע למי צריך לפנות, איפה משיגים וכו'.

<שירה גרינברג: כמובן שכמו שציינתי, גם פה אנחנו מקלים ועוברים מרישיונות להצהרות וכו', אבל יש לו מומחיות שמאפשרת לו לעשות את זה בצורה הרבה יותר קלה במובן הזה שהמידע קיים.

<שירה גרינברג: הצרכן, וזה מה שעלה בצורה מאוד מאוד ברורה מהשימועים שביצענו והתגובות שקיבלנו, לצרכן פשוט אין מספיק מידע, הוא לא מסוגל להבין את החקיקה הקיימת, הוא לא מסוגל להבין איזה אישורים נדרשים ממנו, הרבה פעמים הוא נתקל, וראינו נתונים, שפשוט מגיעה סחורה ופשוט ברגע שהוא מבין שהוא צריך לקבל איזה שהוא אישור מאיזה שהוא משרד א' ומשרד ב' - - -

רחל עזריה: הוא מוותר.

<שירה גרינברג: הוא פשוט זונח את המוצר לעתים במכס.

<שירה גרינברג: הוא נדרש לשלם עוד מאות שקלים, חברות הבלדרות דורשות, אם הן צריכות אישורים, מאות שקלים כדי שהצרכן הזה יוכל בסופו של דבר לקבל את המוצר.

רחל עזריה: אני צריכה לומר לך שאנחנו שקלנו להקרין את חלק מ'ארץ נהדרת' שהם קונים את כרטיס ה- low cost ואז הם מגלים שיש עוד עלויות ועוד עלויות.

<שירה גרינברג: בדיוק.

<שירה גרינברג: האמת, זה היה רעיון טוב שהיינו מביאים ומקרינים, כי באמת זה הדבר שראינו כתוצאה מהשימועים - - -

רחל עזריה: שאתה כאילו מזמין משהו שעולה איקס ואז אתה צריך להביא את האישור של הזה שעולה וואי ואז הבלדר מבקש עוד זה ובסוף - - -

<קריאה: ואז זה פלוס פלוס פלוס.

רחל עזריה: בדיוק, ואם אתה רוצה לשתות - - -

<קריאה: ואז זה יוצא לא משתלם.

רחל עזריה: אז זה זה, זה האירוע.

<שירה גרינברג: ומה קורה?

<שירה גרינברג: שהצרכן חשב שהוא קנה מוצר לדוגמה ב-50 דולר, ואז זה יותר משתלם לו, אבל אז הוא מגלה שהוא בעצם נדרש לשלם כפול או אפילו, לעתים ראינו דוגמאות של פי שלושה ופי ארבעה מעלות המוצר.

רחל עזריה: כן, כי אתה משלם לבלדרות ומשלם - - -

<שירה גרינברג: מה שהופך את המשלוח להיות לא כדאי ועל כן נדרשנו לכל הסוגיות שביצענו בהחלטת הממשלה ומה שמצריך חקיקה כמובן הגיע לכאן ואנחנו נסביר איזה שינויים נדרשים כאן כדי להשלים את התמונה שאותה קידמה הממשלה.

<שירה גרינברג: אז קצת נתוני רקע לגבי היבוא האישי.

<שירה גרינברג: היבוא האישי הוא באמת במגמת גידול, אנחנו רואים את הנתונים מהדואר, שיש 61 מיליון חבילות ב-2017, ואנחנו רואים שכששואלים את הצרכנים מה הסיבות שהם מזמינים קניות און ליין אז אנחנו רואים ש-46% אומרים שהסיבה שיש פערי מחירים, 20% אומרים שזה פשוט יותר נוח להם לעשות את המשלוח באופן הזה.

<שירה גרינברג: אנחנו גם נחשפנו לאחרונה גם לאנשים שעושים משלוחים אפילו של רטבים של פסטות או דברים כאלה, שאומרים 'יותר נוח לנו להזמין מגוון יותר רחב', שזו הסיבה האחרונה שמופיעה פה, של המבחר הגדול יותר, שזו אחת הסיבות שעלו שבגינן הם רוצים.

<שירה גרינברג: אנחנו מדינת אי, יש לנו יכולת שהיא מוגבלת ויש מגוון של מוצרים הרבה יותר רחב בחו"ל.

<שירה גרינברג: ויותר קל להשוות מחירים באתרים האלה.

<שירה גרינברג: אלה הסיבות שהועלו ומה שהוצג.

<שירה גרינברג: הנושא של כמות הקניות.

<שירה גרינברג: אנחנו רואים שכמות הקנייה הממוצעת לקונה און ליין בשנה, ישראל במקום יפה של 36 קניות און ליין בשנה, בארצות הברית יש יותר קניות, בבריטניה פחות, אבל אנחנו במקום יפה.

<שירה גרינברג: קניות און ליין דרך אגב זה לא רק מחו"ל, זה גם און ליין ב - - -

רחל עזריה: זה מקומיות, זה גם הזמנה מהסופר.

רחל עזריה: ואנחנו יודעים כמה מתוך ישראל וכמה מחוץ לישראל?

<שירה גרינברג: אין לנו כאן פילוח, לדעתי, של הנתונים.

<שירה גרינברג: אנואר, תקן אותי אם יש לנו.

רחל עזריה: כי זה לא באמת היבוא האישי.

<אנואר חילף: יש לנו השערה שמתייחסת לשיעור הקניות און ליין מחוץ לגבולות המדינה כשיעור מסל הצריכה של משק בית ושם התמונה קצת פחות אופטימית, אנחנו נמצאים בתחתית הרשימה.

רחל עזריה: באמת?

<אנואר חילף: כן, כאילו מבחינת כמויות אנחנו קונים הרבה, אבל כשלוקחים את הערך שלו ביחס לסל הצריכה של משק בית אנחנו עדיין נמצאים סביב 4%.

רחל עזריה: לעומת קנייה מחו"ל?

<אנואר חילף: זה קנייה מחו"ל, 4% מייצגת את הקנייה און ליין מחוץ לגבולות המדינה.

רחל עזריה: יש לנו את השקף פה?

<אנואר חילף: לא.

רחל עזריה: איזה מדינות זה גבוה יותר?

<אנואר חילף: נראה לי שיש שם מדינות עם נתונים כלכליים דומים שלנו או פחות כמו פורטוגל, ויש מדינות קצת יותר עם - - -

רחל עזריה: אז איך אתם מסבירים את זה?

רחל עזריה: כאילו נדמה שבישראל כולם מזמינים כל היום, אז אתם אומרים שזה לא נכון?

<אנואר חילף: קודם כל אם מסתכלים על הנתונים את יכולה לראות שהשוק הזה לא מיצה את הפוטנציאל שלו.

<אנואר חילף: הצמיחה השנתית של השוק הזה היא 22% בשנים האחרונות.

רחל עזריה: מאוד גבוה.

<אנואר חילף: זה שוק שאומר שהוא עדיין רחוק ממיצוי הפוטנציאל שלו וזה בדיוק מה שמסביר - - -

רחל עזריה: אז אתה אומר שפשוט, נגיד בספרד וזה, התחילו לפנינו?

<אנואר חילף: קודם כל זה שוק הרבה יותר מפותח, אמזון נמצאת שם, איביי נמצאת שם בצורה יותר אגרסיבית.

<אנואר חילף: גם יש לנו מרחק בשילוח - - -

רחל עזריה: נכון, זה גוש כלכלי.

<אנואר חילף: השוק הזה עדיין בהתפתחות ולדעתי זה מה שמסביר את זה.

<אנואר חילף: אנחנו נגיע לשם מהר מאוד כנראה, אבל עדיין לא שם.

<שירה גרינברג: אבל כן חשוב, ולכן יש כאן את צד שמאל של השקף, שמדבר על שיעור יבוא מוצרים לצריכת משקי בית, שאנחנו רואים שאנחנו נמוכים ביחס ל - - -

רחל עזריה: אה, זה השקף.

<שירה גרינברג: לא, זה לא השקף, זה מכיל גם מסחרי וגם אישי ולכן הממשלה עושה הרבה מאוד צעדים גם להגדיר את הנושא של יבוא מסחרי וגם להגדיר את נושא היבוא האישי.

<שירה גרינברג: וזה מראה שיש לנו עוד פוטנציאל גדול.

<שירה גרינברג: הנתון שאנואר הצביע עליו הוא נתון נוסף, שבאמת לא הבאנו, אבל הוא מראה שיש עוד פוטנציאל רחב לאן לגדול בתחום של היבוא האישי.

<שירה גרינברג: הנושא של ועדת ההיגוי.

<שירה גרינברג: כמו שאמרתי, ועדת ההיגוי שהתקיימה בראשות משרד האוצר, השתתפו בה משרד הכלכלה והתעשייה, שהיה שותף מאוד מאוד פעיל וחשוב, רשות ההגבלים העסקיים, רשות המסים ומינהל המכס, כל הגופים האלה היו קריטיים לקיומה של הוועדה, גם המכס ורשות המסים וההגבלים, ויש את כל המשרדים הרלוונטיים, משרד הבריאות ומשרד החקלאות ומשרד האנרגיה והתחבורה והתקשורת ומשרד ראש הממשלה.

<שירה גרינברג: ואנחנו שוב מודים לכל המשרדים השותפים שסייעו לנו להביא את הרפורמה הכול כך משמעותית הזו בפרק זמן אינטנסיבי של חצי שנה שעבדנו על הנושא בצורה מאוד מלאה, כולל שימועים, מספר שימועים שהוועדה ביצעה, גם שימוע של שמיעת החסמים, לאחר מכן שימוע לכלל היבוא האישי, לאחר מכן שימוע על כל הדוח שבעצם בוצע, כך שהייתה באמת הזדמנות, רצינו לתת הזדמנות לכלל הציבור לחוות את הדעה.

<שירה גרינברג: כמובן שדנו בוועדה על ההערות השונות וקיבלנו את ההחלטות בהתאם למה שסברה הוועדה המקצועית.

<שירה גרינברג: ואני רוצה להודות גם למשרדים וגם לציבור על ההערות.

<שירה גרינברג: לגבי הנושא של מה שעלה לגבי החסמים הקיימים ביבוא אישי.

<שירה גרינברג: קודם כל עלה שאין הגדרה של כמות סבירה, שהצרכן לא יודע, אם הוא צריך להזמין ארבעה לפטופים, אז הוא לא יודע אם במכס הם ייעצרו ויגידו שזה כבר יבוא מסחרי ולא יבוא אישי.

<שירה גרינברג: הדבר הזה יצר הרבה מאוד בלבול שהוצף אלינו במסגרת השימועים לוועדה והצורך להגדיר מהי כמות סבירה ליבוא אישי.

<שירה גרינברג: את זה עשינו בוועדה, כפי שנציג עוד מעט.

<שירה גרינברג: הנושא השני היה הכבדה בירוקרטית ורגולטורית.

<שירה גרינברג: כל הנושא שתיארתי קודם לגבי אישורים, שאם מישהו מזמין עכשיו מקלדת אלחוטית או עכבר אלחוטי, אז הוא צריך אישור ממשרד התקשורת, ואם מישהו מזמין תוסף תזונה אז הוא היה צריך, עד הוועדה שהתקיימה ובמהלכה הוצא הנוהל, אישור ממשרד הבריאות וכו' וכו'.

<שירה גרינברג: הדבר הזה יצר הכבדה, גם על הפרט, במובן שהוא פתאום הופתע כשהוא קיבל את ההודעה שהוא צריך להביא אישור, הוא בדרך כלל לא יודע איך להביא אישור, אם הוא מביא את זה דרך חברת הבלדרות זה עולה הרבה מאוד כסף וכמובן, גם אם הוא לא מביא את זה דרכם, האחסנה של ממ"ן עולה הרבה מאוד כספים.

רחל עזריה: את יכולה לתת דוגמה לאיזה פס כזה שבן אדם עובר?

<שירה גרינברג: מה שקורה זה שהפרט מזמין את המוצר.

<שירה גרינברג: אם המוצר הזה נדרש להבאת אישור - - -

רחל עזריה: וקודם כל הוא לא יודע.

<שירה גרינברג: הוא לא יודע, אבל מה שקורה, אם עבור המוצר הזה נדרש אישור, ברגע שזה מגיע, נוחת בארץ, אם זה דרך חברת הבלדרות זה מדווח למכס, יושבות כאן גם הנציגות של המכס שיכולות לפרט על זה עוד יותר, אם צריך, אבל זה מדווח למכס.

<שירה גרינברג: אצלם מופיע הדבר הזה 'מצריך אישור', עד שאין אישור של המשרד המכס לא משחרר את המוצר.

רחל עזריה: ואז איפה זה יושב?

<שירה גרינברג: ואז זה יושב בממ"ן מחכה עד שיהיו את האישורים באחסנה ו - - -

רחל עזריה: ומשלמים על האחסנה.

<שירה גרינברג: והצרכן משלם גם על האחסנה של הזמן שהמוצר יושב וגם לחברת הבלדרות, אם היא הולכת ומוציאה עבורו את האישורים, והדבר הזה מגיע, כמו שאמרנו קודם, למאות שקלים שהצרכן לא היה מודע להם כלל וכלל.

סאלח סעד: והצרכן צריך לשלם גם בעבור האחסון?

<שירה גרינברג: כן, הצרכן צריך לשלם על הכול, בלי שהיה לו מושג, הוא חשב שהוא מזמין - - -

סאלח סעד: הוא לא ידע מראש.

רחל עזריה: הוא ראה את המחיר - - -

<שירה גרינברג: והוא חשב שזה יגיע אליו הביתה וזה המחיר שהוא משלם, מ-א' ועד ת'.

<שירה גרינברג: זה לא המצב.

<שירה גרינברג: בפועל, במוצרים שמצריכים אישורים - - -

רחל עזריה: ואתה לא יודע מה המוצרים שמצריכים אישורים.

<שירה גרינברג: והצרכן לא יודע.

<שירה גרינברג: לצרכן אין מושג, על אף שמנסים הרגולטורים השונים, רוצים להנגיש ורוצים - - -

רחל עזריה: לא, זה מסובך מדי.

רחל עזריה: זה מורכב מדי.

<שירה גרינברג: בדיוק.

<שירה גרינברג: בגלל שלצרכנים אין שום מומחיות בזה והם לא מפתחים את המומחיות הזו הדבר הזה - - -

סאלח סעד: צריך לדעת מראש שהמוצר - - - כל העלויות בנוסף גם לאחסון ולמסים, כל הדברים האלה, הוא צריך לדעת מראש.

<שירה גרינברג: אנחנו סברנו בוועדה שזה לא סביר לדרוש מהצרכן לדעת מראש כי צרכן, בסופו של דבר, על דברים יותר מהותיים בחיים - - -

סאלח סעד: הוא צריך לדעת מראש, הוא צריך לדעת מה עלות המוצר.

<שירה גרינברג: הצרכן, עבור דברים הרבה יותר מהותיים לחייו, במובן של קרן הפנסיה שלו, ביטוח הבריאות שלו, דברים שהם הרבה יותר משמעותיים משהוא יוכל לקבל מוצר מסוים שהוא הזמין בדואר, הצרכן, אם שואלים אותו, 'אתה יודע מה יש לך בביטוח הבריאות שלך?

<שירה גרינברג: אתה יודע מה זה מכסה?

<שירה גרינברג: אתה יודע מה קרן הפנסיה שלך, תקבל ממנה?

<שירה גרינברג: ' וכו', לצרכן אין באמת את המושג.

<שירה גרינברג: הוא לא מסוגל, המחקרים הראו, ויש מחקרים על זה, גם על הנושא של קרנות הפנסיה וביטוחי הבריאות, המחקרים הראו שהצרכן לא מסוגל להבין את כל הדברים ש - - -

סאלח סעד: אנחנו צריכים להסביר לו, זה שהוא לא רוצה להבין זה משהו אחר.

רחל עזריה: לא, לא, מה שאנחנו בעצם רוצים זה שבדברים שלא חייבים שצרכן יהיה מומחה אנחנו פשוט נוותר עליהם.

רחל עזריה: זה העניין.

<דן כרמלי: אז נוותר על פנסיה?

רחל עזריה: לא, כשאתה מייבא פטיש אתה לא צריך לדעת בדיוק אם יש כללים או אין כללים.

סאלח סעד: אז צריך ליידע אותו.

<שירה גרינברג: מה בעצם הוועדה סברה?

<שירה גרינברג: הוועדה סברה שיש מספר צעדים שצריכים לעשות בהקשר הזה.

<שירה גרינברג: דבר אחד זה לייצר את השקיפות, שזה משרד הכלכלה, יושב פה אנואר חילף, גם בעזרת מחשבונים, יושבות כאן איריס ורקפת מהמכס, שאחראיות על המחשבון של רשות המסים, שבו תהיה שקיפות במובן של הנושאים שנדרשים לשלם ואנואר יעבוד בשיתוף עם כל המשרדים, יושבים פה כמה נציגי משרדים שישתפו את הנתונים האלה ויעדכנו את הנתונים האלה ומשרד הכלכלה מעלה צו יבוא חופשי, שעוד מעט נדבר על כך, שרצינו להעביר אותו לצו יבוא אישי, שעוד מעט נדבר על הסוגיה, אבל כל הסוגיות האלה נועדו לייצר שקיפות, קודם כל.

<שירה גרינברג: הדבר השני שסברנו, סברנו שרגולטור צריך לעשות ניהול סיכונים בראייה שונה במובן הזה בין יבוא מסחרי ליבוא אישי בשל נושא המומחיות ונושא ההיקפים שנכנסים במובן של הסכנה שזה מייצר.

<שירה גרינברג: כשמישהו מכניס או מוכר כאן עשרות אלפי מוצרים, הסכנה בזה היא יותר גדולה מאשר אם מישהו מזמין פרט אחד לעצמו וזה מסכן את עצמו ואת משפחתו.

<שירה גרינברג: לכן הוועדה סברה שיש כאן שימוש רלוונטי בין פרטים שמייצרים את המומחיות ויכולים ביתר קלות ולחסוך לעצמם את כל העלויות הנוספות הללו, כי הם יודעים מראש שהם צריכים להזמין אישורים, אז הם יקבלו את האישור לפני שהם מזמינים, אם הם פועלים בגדר גורם מקצועי שהוא מנוסה, לעומת פרט שלא יודע ופשוט יזמין ובעצם ייפול על כל הדברים האלה שהופכים את המשלוח להיות לא כדאי מבחינה כלכלית.

<שירה גרינברג: את שני הדברים האלה הוועדה סברה.

<שירה גרינברג: אחת, עשתה רפורמה יחד עם המשרדים השונים, במובן הזה של הקלות רגולטוריות ובירוקרטיות.

<שירה גרינברג: יושב פה נציג משרד התחבורה, יעקב, שבאמת הם עשו רפורמה שעד היום יש מעל 20,000 מוצרים שהיו צריכים את האישור, שכל מוצר שהגיע היה צריך את האישור של משרד התחבורה, והם עשו ניהול סיכונים של המוצרים שבתחום אחריותו של יעקב והם הגיעו למסקנה שפחות מ-70 מוצרים - - -

רחל עזריה: והצו הזה עבר?

<שירה גרינברג: כרגע הוא מחכה להתקנה של צו יבוא חופשי וכן, ברגע שזה יותקן והדבר הזה הוא בתהליך ואמור ממש בקרוב להסתיים - - -

רחל עזריה: זה צו מוצרי התעבורה או צו יבוא חופשי?

<קריאה: לא, יש צווים מכוח חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב לגבי מוצרי תעבורה.

<קריאה: הצו הזה, להבנתי, עוד לא נקבע.

<יעקב שם טוב: לא, מדובר בצו יבוא אישי ש - - -

רחל עזריה: מה לדוגמה הוצאתם מהרשימה, שלא יזדקקו לאישורים?

<יעקב שם טוב: למעשה השארנו בתוך הרשימה רק פריטים שאנחנו הגדרנו אותם כפריטים בטיחותיים, כמו למשל צמיגים, פריטים שקשורים לנושא של מעצורים.

<יעקב שם טוב: כל מה שלא מוגדר על ידי - - -

רחל עזריה: אז מה יצא?

<יעקב שם טוב: כל הפלסטיקים למיניהם, כל הידיות למיניהם, כל הדברים שהם חלקי חילוף, אפילו של מנועים, שאין בהם כדי בעיה באותו פריט או בעיה במכלול שלו, הוא לא גורם לתאונה ישירה.

<יעקב שם טוב: רק כדי לקבל את הפרופורציה, זה 70 סוגי פריטים לעומת 20,000 סוגי פריטים שהם מחוץ לרגולציה שלנו.

רחל עזריה: אוקיי, תודה.

<שירה גרינברג: אז מה שהוועדה עשתה?

<שירה גרינברג: היא חילקה את זה למדרג של חוקיות יבוא, לאור ההבנה של שני הדברים הללו שאמרנו.

<שירה גרינברג: דרגה א', זה אומר אין חוקיות יבוא, מספיק הצהרת שימוש, במידה שתיקבע, ויש מקרים שגם בהם היא לא תיקבע, והמוצרים הללו יוכלו להיכנס בלי אישורים מכיוון שסבר הרגולטור שאין צורך באמת באישור שכזה.

<שירה גרינברג: דרגה ב' זה הצהרה לרשות מוסמכת, שעל מנת להכניס את המוצר צריך יהיה הפרט להצהיר הצהרה לגבי שימושו וכו' ואז הוא יוכל לקבל.

<שירה גרינברג: דרגה ג' זה ממש מוצרים שסבר הרגולטור שבהם צריך להינתן אישור או על ידי בדיקת מסמכים, של בדיוק מהו המוצר, כדי לוודא שהוא לא מהווה איזה שהיא פגיעה כזו או אחרת, לדוגמה אם זה בתחום מוצרי התקשורת, אז יש מוצרים שהם יודעים שזה על התקן האירופאי, שהם יכולים לעבור, ויש מוצרים על התקן האמריקאי, שלא.

<שירה גרינברג: ואז הם בודקים את המסמכים, רואים מה המוצר ולפי זה מחליטים אם הוא מאושר או לא, או בדיקה פיזית ממש.

<שירה גרינברג: לדוגמה, משרד התחבורה שרוצה אישורים של בדיקות על, אם זה רפידות בלמים או אם זה קסדות או דברים אחרים שסבר הרגולטור שיש בהם הצורך לכדי אישור.

<שירה גרינברג: כל המדרג הזה הוא מדרג שהרגולטור אמור לבחון.

<שירה גרינברג: אחרי שהרבה מאוד שנים לא נבחן הנושא אצל חלק מהמשרדים, אז אצל חלק מהמשרדים בעצם בוצע מחדש, אני אומרת אצל חלק, כי למשל משרד התחבורה ביצע את הנושא הזה עוד טרם הצוות ופשוט השלמנו את הרפורמה הזו במסגרת הצוות, אך היו משרדים שבכלל לא שקללו את הנושא לפני, לדוגמה משרד התקשורת, שעד הנושא הזה לא נדרש לסוגיה לעשות את ההפרדה, וכעת, במסגרת חוק ההסדרים, נעשית רפורמה גם בתחום היבוא האישי בתחום מוצרי התקשורת וגם בתחום היבוא המסחרי כמובן, כי כש - - -

רחל עזריה: אז אתם אומרים שגם בוועדת הרפורמות עוסקים במשרד התקשורת?

<שירה גרינברג: סליחה, לא שמעתי, אז - - -

רחל עזריה: סתם.

רחל עזריה: לא, יש אצלנו דרמה, אני אומרת שגם בוועדת הרפורמות עוסקים במשרד התקשורת.

<שירה גרינברג: בתקשורת, כן.

<שירה גרינברג: אז לגבי הנושא הזה, למשל, הוועדה הזו גרמה למשרד התקשורת להתחיל לעשות את החשיבה וכמובן כאן אנחנו מביאים גם התייחסות, במסגרת חוק ההסדרים, בוועדה אחרת, גם לנושא של הקלות ביבוא המסחרי שגם נמצאו מוצדקות.

<שירה גרינברג: אז אמרנו, כמות סבירה שאנחנו מגדירים, אמרנו תכנית פרטנית על כל משרד ומשרד, מה הוא דורש לגבי מדרג חוקיות היבוא ולגבי אילו מוצרים הייתה דרישה, אילו מוצרים לא הייתה, אין צורך יותר לדרישה שכזו ופשוט לעשות איזה שהוא יישור קו לאור הנושא של ניהול סיכונים נכון.

<שירה גרינברג: הדבר הנוסף זה הנושא של צו יבוא אישי, שאמרתי קודם.

<שירה גרינברג: בהיבט של שקיפות וכו', מכיוון שהיום הכול מעוגן בצו יבוא חופשי והצו הזה הוא צו לא פשוט למי שאין לו עין משפטית, רצינו כן לתת כלים לצרכנים שכן ירצו להבין לפני אילו אישורים נדרשים במקום שירכז את הכול.

<שירה גרינברג: אז האחד זה האתר שדיברנו עליו ושתיים, מי שירצה לראות ברשומות, רצינו שיהיה צו יבוא אישי שישתדל להיות כתוב ומנוסח באופן הרבה יותר קל לקריאה ונהיר ופשוט עבור צרכן שהוא לאו דווקא עם יכולת להתייעץ עם גורם משפטי, שזה עולה כסף וכו'.

<שירה גרינברג: לכן יש צו יבוא אישי שאמור לאגד את כלל הרגולציה כדי שזה יהיה נהיר וברור, ושתיים, לספק יותר שקיפות והנגשת מידע, הן על ידי זה והן על ידי אתר האינטרנט.

<שירה גרינברג: לגבי הנושא של כמות סבירה, רציתי להתייחס.

<שירה גרינברג: מה שסברנו לגבי הנושא של כמות סבירה זה, אם לפני השינוי היה ככה, במשרד איקס אמרו שהצרכן יוכל להכניס חמישה מוצרים על מוצר איקס, שלושה מוצרים על מוצר וואי, איקס מוצרים על מוצר זד וכו', אמרנו שהצרכן לא מסוגל, אין לו בכלל את הידע להבין כמה מוצרים הוא יכול להכניס ומה ייחשב כבר יבוא מסחרי ומה יבוא אישי ולכן אמרנו שאנחנו חייבים לייצר כלל שהוא כלל אחיד, שיהיה כלל פשוט עד כמה שניתן עבור הצרכן.

<שירה גרינברג: שיהיה לו ברור שהוא ישרוק את זה במובן הזה כמו שצרכנים יודעים שמע"מ עומד על כך וכך ושיש זה.

<שירה גרינברג: אלה דברים שצרכנים הצליחו להפנים שקיימים ויש.

<שירה גרינברג: אם לא תהיה כמות אחידה ופשוטה הצרכן פשוט לא יהיה מסוגל לדעת שעל מוצר איקס זה שלושה ועל מוצר וואי זה שלושה וחמישה ושבעה ועשרה.

<שירה גרינברג: לכן עשינו כלל שהוא יחסית מאוד פשוט, הוא מדבר על חמישה במשלוח שעלותו מעל 1,000 דולר, שזה מוצרים יקרים, אמרנו עד חמש יחידות מאותו סוג מוצר, ומשלוח שעלותו נמוכה מ-1,000 דולר, עד 30 יחידות מאותו סוג מוצר וזה יהיה כלל שהוא כלל אחיד.

<שירה גרינברג: עכשיו נגיד למה בעצם תיקוני החקיקה.

<שירה גרינברג: זה היה רקע לגבי כל הרפורמה ומה שהוחלט וכרגע, לאור הדברים הללו, איזה דברים הצריכו את החקיקה.

<שירה גרינברג: יש לנו שני נושאים.

<שירה גרינברג: אתה רוצה אתה להציג?

רחל עזריה: רק אנחנו צריכים להזדרז.

<עידו סופר: עידו סופר, רכז תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

<עידו סופר: עיקרי תיקוני החקיקה, ראשית כל מדברים על תיקון בחוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב.

<עידו סופר: כיום מה שקבוע הוא שניתן לייבא עד ארבעה מוצרים בשנה והתיקון מדבר על חמישה מוצרים מאותו סוג במשלוח.

<עידו סופר: מדובר בעצם על התאמה ככל הניתן לכלל היבוא האישי ששירה הציגה.

<עידו סופר: בשתי מילים, להגיד רק על שוק מוצרי התעבורה, אנחנו מדברים כאן על שוק של כעשרה מיליארד, מדובר על שוק שנשלט על ידי היבואנים הרשמיים, יש פערי מחירים לעתים גם של מאות אחוזים וכאן מדובר באיזה שהיא בשורה לצרכן בהיבט הזה.

<עידו סופר: תיקון נוסף הוא בחוק התקנים.

<עידו סופר: חוק התקנים קובע, מדובר בחוק יחסית ישן, הוא מדבר על כך שאדם לא ייבא ועל כן מתקיים כיום איזה שהוא אי אכיפה בפועל, אבל אנחנו במשרד הכלכלה סבורים שיש מקום להסדיר את הסוגיה הזו בתיקון החוק ומה שמוצע הוא שהממונה על התקינה יפרסם רשימה של מוצרים שיהיו פטורים מחובת עמידה בדרישות התקן הרשמי.

<עידו סופר: הרשימה הזאת תפורסם לפני מועד קביעת צו יבוא אישי והיא תכיל רק תקנים שלגבי אותם מצרכים, לצורך הפעלתם ותחזוקתם, לא נדרש בעל מקצוע לפי דין וכנ"ל גם התקנתם לא דורשת בעל מקצוע לפי דין.

<עידו סופר: אלה שני התיקונים כחלק מאותו מכלול ששירה הציגה.

<עידו סופר: תודה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: התייחסויות.

רחל עזריה: איגוד לשכות המסחר, עורך דין דן כרמלי, בבקשה.

<דן כרמלי: תודה, גברתי.

<דן כרמלי: קודם כל תודה, תודה על הישיבה החשובה הזו.

<דן כרמלי: חשוב לי, גברתי, לומר כשלב ראשון וגם לחברתי שירה ולעידו ולצוות הוועדה המכובד שאיגוד לשכות המסחר לא מתנגד, גברתי, ליבוא אישי.

<דן כרמלי: אין ספק, זה חלק מהעולם, זה חלק מהעולם החדש, כולנו, לרבות הקמעונאים המקומיים, צריכים להתאים את עצמם לעולם החדש הזה, צריכים לעשות כל מה שניתן להתחרות.

<דן כרמלי: יכול להיות שבאמת שר האוצר וקובעי המדיניות הכלכלית של מדינת ישראל צודקים, זה יוביל להורדת מחירים, אבל כל תחרות, כמו כל תחרות, צריכה להיות על בסיס שוויוני.

<דן כרמלי: אני רוצה לתת רקע קצר, לא ארוך מדי, אבל להבין באיזו אווירה אנחנו נמצאים היום.

<דן כרמלי: הרי אנחנו שמענו כולנו, וזה חלק מראייה מקרו כלכלית, לכן דרך אגב, גברתי, אנחנו חשבנו שאין זה המקום לדון, ואמרנו את הדברים גם לחברינו במשרד האוצר, אין זה המקום לדון בתיקונים הללו שנראים כאילו תיקונים קטנטנים, אבל יש להם השפעה משמעותית מקרו כלכלית על המשק ולמה אני מתכוון?

<דן כרמלי: כבר היום קיים עיוות וחוסר שוויון ואפליה בין הקמעונאות המקומית לבין רכישות מקוונות בבסיס המס.

<דן כרמלי: הרי היום יש פטור עד 75 דולר לרכישות באינטרנט ללא תשלום מע"מ.

<דן כרמלי: נכון הוא, וייאמר לזכותו של שר האוצר וחבר הכנסת משה כחלון, שגם בדין ודברים יחד איתנו הגענו למסקנה והוא עשה צעד ראשוני ראוי וחשוב לקצת איזון באפליה וביטל בעצם את המכסים שחלים על מוצרים ושהיו עדיין קיימים ושממילא אין ייצור בגינם במדינת ישראל ובעצם חסך לציבור בעניין הזה גם ביבוא המסחרי וגם ביבוא האישי, אני אומר, מעל 75 דולר, כ-800 מיליון שקל.

<דן כרמלי: זה יפה מאוד, אבל זה רק צעד ראשון, כי הפער המשמעותי הוא במע"מ.

<דן כרמלי: היום קמעונאי מקומי שאו מייבא בעצמו, יבוא מסחרי, או קונה מיבואן מסחרי, צריך להעמיס על הציבור את המחיר גם של המע"מ, כי היבואן המסחרי משלם מע"מ, הוא צריך לגבות את המע"מ מהצרכן ולהעביר אותו לקופת האוצר.

<דן כרמלי: יש כאן פער ויש כאן אפליה.

<דן כרמלי: מה התיקון הכאילו קטן, מאוד מתחשב, הלא משמעותי הזה עושה?

<דן כרמלי: הוא רק מעמיק את הפער ואת האפליה עם הקמעונאות המקומית.

<דן כרמלי: אנחנו שמענו שלשום, לפני סוף השבוע, על קריסתה של רשת אופנה.

<דן כרמלי: נכון שזה לא כל כך רלוונטי לתיקונים הללו באופן ספציפי, אבל זה חלק מהסממן של הקמעונאות, מה הולך לקרות איתה.

<דן כרמלי: רשת הוניגמן, לפני כן רשת יפו תל אביב, וגם הגדולים והחזקים, שנחשבים לכאלה שהם גדולים וחזקים, כמו פוקס, ואני מרשה לעצמי לומר, הם נמצאים, הם חברים אצלנו, הם עומדים לקרוס, הם בוכים על כך, הם אומרים 'אנחנו נסגור חנויות, אנחנו נפטר עובדים, אנחנו נעביר מרכזים לוגיסטיים לקפריסין', זה מה שיהיה.

<דן כרמלי: הגדולים כבר מתחיל לעבוד על זה.

<דן כרמלי: כי אתם רוצים שנתאים את עצמנו?

<דן כרמלי: נתאים את עצמנו, אין בעיה, מאות, אני לא מגזים, מדובר על 256,000 מועסקים במדינת ישראל בקמעונאות המקומית שמפרנסים קרוב למיליון איש בתוך המשפחות, 256,000 משפחות במדינת ישראל מתפרנסות מהקמעונאות במדינת ישראל.

רחל עזריה: כן, אבל, סליחה, תרשה לי, זה לא כולם, זה קמעונאות מאוד מגוונת.

רחל עזריה: יש קמעונאות - - -

<דן כרמלי: אמת.

<דן כרמלי: את צודקת, גברתי, אני נותן את המספרים הכלליים, אבל גם אם תיקחי מתוך זה את מה שרלוונטי למוצרים בהם אנו עסקינן, ומיד אני אגיע לדבר עצמו ואיך הוא משפיע ואיך הוא מעמיק את האפליה, אנחנו מדברים על מספרים מאוד משמעותיים למשק במדינת ישראל.

<דן כרמלי: אם, גברתי, תוסיפי על זה במחשבה גם את כל המפעלים הקטנים היצרניים, שאני לא יודע מדוע הם לא כאן, דווקא היה לי שיג ושיח עם התאחדות התעשיינים בנושא הזה והתאחדות בעלי המלאכה והתעשייה, שרובם, דרך אגב 60% מהתעשייה היצרנית במדינת ישראל מייצרת לשוק המקומי, לא מייצרת לשם יצוא - - -

רחל עזריה: כן, למרות שאנחנו רוצים שהם ייצרו לשם יצוא, לזה נכון ה - - -

<דן כרמלי: ולא ימכרו בכלל בשוק המקומי?

רחל עזריה: לא, שימכרו, אבל שיהיו אחוזים גבוהים יותר - - -

<דן כרמלי: רק זה 60% - - -

רחל עזריה: נכון?

רחל עזריה: זה מה שהמדען הראשי, זה המענקים שאנחנו נותנים, לא רק המדען הראשי, בכלל - - -

<שירה גרינברג: כן, המדינה מעודדת גם באמצעות חוק עידוד השקעות הון וגם באמצעות כלים אחרים כמובן יצוא כדי שהתעשייה תהיה עם פריון גבוה.

רחל עזריה: אנחנו צריכים להיות בתחרות מול העולם.

<דן כרמלי: הכול בסדר, גברתי, אני מסכים לחלוטין, אני חושב שיצוא זה אחד ממנועי הצמיחה החשובים במשק.

רחל עזריה: כן, נכון, אני גם יודעת שאתם תמיד חושבים על זה.

רחל עזריה: זה לא פעם ראשונה שאנחנו מדברים על זה.

<דן כרמלי: בדיוק, אבל בפועל, הנתונים הסטטיסטיים, 60% מהייצור, מכוח הייצור של מדינת ישראל, המוצרים שלו הולכים למכירה קמעונאית כאן, או כחומרי גלם, או מכירה קמעונאית של מוצרים מוגמרים כאן לשוק המקומי.

<דן כרמלי: עכשיו, מה קורה כאן עם חוקיות היבוא?

<דן כרמלי: האבסורד פה, סליחה שאני אומר את זה, חברתי שירה וגם חברי עידו יודעים, כתבנו והתכתבנו, דעתנו לא התקבלה, דרך אגב, חשוב לי לומר שאמנם הקשיבו לנו, שימועים היו, הוועדה התנהלה בצורה מקצועית, עניינית, מכובדת, אין ספק בכלל, אבל תשובות ענייניות למה שאני אומר עכשיו לא קיבלנו, ומה אני אומר עכשיו?

<דן כרמלי: בדיוק אני אגע בנקודות ששירה, חברתי, דיברה עליהן, אחת לאחת ואציג לוועדה הנכבדה ולך, גברתי, את הנקודות כי אני אומר מראש, הכותרת שלי לעניין הזה, וזה לא בשביל כותרת, כי לא ראיתי הרבה עיתונאים כאן בוועדה, וחבל שלא, כי אני חושב שזה דיון מאוד חשוב, הכותרת מאוד פשוטה, הכתובת על הקיר.

<דן כרמלי: מה זה תקן רשמי?

<דן כרמלי: אני מתחיל עם תיקון חוק התקנים.

<דן כרמלי: תקן רשמי, יושב כאן הממונה על התקינה, ראש מינהל התקינה במשרד הכלכלה, ידידי יעקב וכטל, הוא לימד אותי מה זה תקן רשמי.

<דן כרמלי: תקן רשמי זה תקן שישבו אנשים חכמים במדינת ישראל ועל פי סמכות שניתנה להם בחוק התקנים וקבעו שיש כאן באותו מוצר, בין אם לייצר אותו, בין אם לייבא אותו, בין אם למכור אותו לציבור, יש איזה שהוא חשש לבטיחות הציבור, בריאות הציבור או בטחון הציבור ולכן הממונה על התקינה הכריז עליו כתקן רשמי.

<יעקב וכטל: השר.

<דן כרמלי: אתה הנחת את זה על שולחנו של שר הכלכלה, או שר המסחר והתעשייה בעבר, או שר המסחר והתעשייה בימים עוד קודמים, סליחה, שר התמ"ת בימים קודמים, והוא חתם על כך.

<דן כרמלי: אבל הרציונל הוא, ואגב שמירה על בריאות, בטיחות ובטחון הציבור.

<דן כרמלי: אז אני מנסה להבין, אם זה הרציונל, אז כשאני מביא את זה במסלול של יבוא מסחרי אני דואג לציבור וכשאני מביא את זה במסלול של יבוא אישי פתאום בריאותו של הציבור לא נחשבת?

<דן כרמלי: פתאום האינטרס הציבורי שהיה כל כך חשוב בהכרזתו של תקן כתקן רשמי הוא כבר לא קיים?

רחל עזריה: אבל, עורך דין דן כרמלי, סליחה, זה חלק ממה שעשינו בחוק שעולה היום במליאה.

רחל עזריה: זאת אומרת גם ביבוא הרגיל אנחנו הסרנו המון המון מהתקינה.

רחל עזריה: אנחנו אומרים שיש תקינה בינלאומית שהיא טובה, אז היא טובה גם לישראל, אפילו שאנחנו אולי קצת יותר צועקים, או קצת יותר, אנחנו עדיין רגילים כמו כולם.

<דן כרמלי: נכון מאוד.

<דן כרמלי: לא, אתם עושים עבודה נפלאה בעניין הזה - - -

רחל עזריה: לא, אני אומרת, אנחנו לא כל כך מיוחדים, הישראלים.

<עידו סופר: אנחנו גם נתייחס לזה.

<עידו סופר: אם את רוצה עכשיו או לכל טענה, או בסוף.

רחל עזריה: בסדר, אוקיי.

<דן כרמלי: קודם כל, גברתי, באמת, אתם עושים עבודה נפלאה, גם השר אלי כהן וגם שר האוצר וגם צוות משרד הכלכלה ומשרד האוצר, שנאבקים גם בצד הזה - - -

רחל עזריה: נכון, זה גם מיטיב איתכם, שינוי התקינה.

<דן כרמלי: אין ספק, אנחנו הופכים להיות חלק מעולם גלובלי, נכון, אבל התקן עדיין קיים.

רחל עזריה: אז מה הבעיה?

רחל עזריה: אז הייתי בטוחה שאתם תבואו ותגידו - - -

<דן כרמלי: אני מצטער שאני מאכזב קצת, אני מצטער, זו בטח לא הייתה הכוונה שלי, בטח לא את גברתי, אנחנו מאוד מיודדים, זה - - -

רחל עזריה: לא, אני יודעת, אני קראתי, אני ידעתי באמת מה זה, אבל אני אומרת, הרי אתה מבין שלשם אנחנו צועדים.

<דן כרמלי: אבל, כמו שגברתי אמרה, ובצדק, לא אמרתם לא תקן, אמרתם רק תקן בינלאומי, כדי שנהיה חלק מהאומות הגדולות ומהעולם הגלובלי הכולל.

<דן כרמלי: מה אנחנו אומרים כאן?

<דן כרמלי: אתם, אם אתם תצביעו על זה ותאשרו את זה, מה אתם אומרים כאן?

<דן כרמלי: לא תקן, למה לא תקן?

<דן כרמלי: כי זה לא בא על כביש מספר 1 אלא זה בא על כביש 443.

<דן כרמלי: איפה ההיגיון בעניין הזה?

<דן כרמלי: בואו נבין רגע ואני אתן דוגמה פרקטית - - -

רחל עזריה: לא, אני אגיד לך למה, כי על כביש 443 יש הרבה מחסומים ופתאום המחסום יכול לרדת ואז אתה נשאר ומה שהזמנת נתקע בבלדרות ונשאר בזה, זה בדיוק זה.

רחל עזריה: לכן יש הבדל בין המסלולים.

<דן כרמלי: גברתי והסיעה, המפלגה שהיא קשורה אליה, עשתה עבודה מאוד גדולה בעניין הסרת רוב המחסומים האלה, יחד עם משרד האוצר, יחד עם משרד - - -

רחל עזריה: כן, המחסומים האלה הוסרו?

רחל עזריה: עם הבלדרים והזה והזה?

<דן כרמלי: מתחילים.

רחל עזריה: אלה לא, זה הסרת החסמים האלה.

רחל עזריה: זה בדיוק - - -

<דן כרמלי: השאלה איזה חסמים.

רחל עזריה: בכביש מספר 1 בנינו מנהרה.

<דן כרמלי: זה השר ישראל כץ עשה, זה לא 'כולנו'.

רחל עזריה: אני צוחקת, אני צוחקת, בסדר, הכול בסדר.

<דן כרמלי: שוב, כאן על איזה חסם, אם החסם הוא חסם, איך נקרא לו?

<דן כרמלי: מטריד, טורדני, חוסר נוחות, מילא, אנחנו מדברים על עניינים שקשורים לבריאות, בטיחות וביטחון.

רחל עזריה: רגע, אז איפה משרד הבריאות פה?

<דן כרמלי: שאלה מצוינת, דרך אגב.

<קריאה: לא, זה לא מה שהוא עושה.

רחל עזריה: בסדר, בטיחות, מי זה - - -

<דן כרמלי: זה הממונה על התקינה.

<קריאה: זה כל משרד וה - - -

<דן כרמלי: גברתי, אוכל להשלים את הרעיון?

רחל עזריה: כן, בבקשה תשלים ו - - -

<דן כרמלי: אשלים ואסכם ואני רוצה לתת דוגמה פרקטית, מוצצים.

<דן כרמלי: ילדים.

<דן כרמלי: דרך אגב, זה מאוד סמלי בעיניי, לא חשבתי על זה לפני כן שאנחנו יושבים באולם הוועדה לזכויות הילד, פתאום חשבתי על זה.

רחל עזריה: הזכות המרכזית זה הזכות של הורה שיהיה לו ילד ש - - -

<דן כרמלי: מוצצים.

<דן כרמלי: כאשר אני אביא מוצצים ביבוא אישי, תחת התנאים החדשים, דרך אגב, יש תקן רשמי למוצצים, יעיד על כך הממונה על התקינה, ראש מינהל התקינה, כנראה שלא בכדי יש לזה תקן רשמי כי בחומרים שמשתמשים, הרי מדובר על מוצר שנכנס לפיו של הילד, אנחנו קצת מתבדחים פה וזה בסדר, אבל זה מטורף.

<דן כרמלי: תחשבו איזה אב ואם במדינת ישראל ירצו, אולי מפאת כך שהם מצליחים להביא 30 מוצצים, כי זה מה שיתאפשר בעצם בתיקון הזה, 30 מוצצים במשלוח אחד בודד, דרך אגב, בגדול כל 72 שעות, כי אין שום הגבלה על כמות המשלוחים שאני יכול ל - - -

רחל עזריה: אני מקווה שילדים לא מאבדים מוצצים כל 72 שעות, 30 מוצצים.

<דן כרמלי: והנה הבעיה הגדולה האמיתית, התיקון הזה, אם הוא יעבור כפי שהוא, במינונים המוצעים כאן על ידי הוועדה וכפי שקיבלו ביטוי בהחלטת הממשלה - - -

<קריאה: ואם זה עשרה מוצצים?

<דן כרמלי: יכול להיות, יכול להיות שפה לעשות רשימה - - -

רחל עזריה: רגע, ואז?

<דן כרמלי: אז אנחנו עוברים למשטר של יבוא מסחרי בתחפושת של יבוא אישי כאשר כל השנה פורים.

<דן כרמלי: אני אומר את זה כמי שמייצג את הקמעונאים ואומר, אנחנו גם נגד הקמעונאים שישתמשו בצורה לא חוקית ולמכס, עם כל העבודה הנפלאה שהוא עושה, ויצא לי לשבת באופן אישי יחד עם רז אצל מנהל רשות המסים ואצל אבי ארדיטי, מנהל המכס, אנשים נפלאים שעושים עבודה נפלאה, דרך אגב, הם מאוד מתנגדים לתיקון הזה - - -

רחל עזריה: אז רגע, אז אתה אומר, המוצצים, אתה גם אומר שיהיה יבוא קמעונאי בפועל וגם אתה אומר שצריך לדאוג לבריאות.

<דן כרמלי: יבוא מסחרי בתחפושת של יבוא אישי.

<דן כרמלי: פורים כל השנה, גברתי, סליחה על המליצה.

רחל עזריה: לא הבנתי את פורים כל השנה.

<דן כרמלי: תחפושת, פורים.

רחל עזריה: בסדר, אוקיי.

רחל עזריה: סיימת את הנקודות?

<דן כרמלי: תבין את הכמויות.

<דן כרמלי: אני רק אתייחס לעוד שתי נקודות.

רחל עזריה: אבל בקצרה, אנחנו רוצים לשמוע תשובה.

<דן כרמלי: בקצרה.

<דן כרמלי: חברתי שירה נתנה דוגמה נפלאה לעניין הפנסיה.

<דן כרמלי: התאפקתי, שם לא הצלחתי להתאפק, אז מה?

<דן כרמלי: אז בגלל שאנשים לא מבינים את הפנסיה אז לא - - -

<שירה גרינברג: לכן משרד האוצר העביר חוק בשיתוף הכנסת לפנסיית חובה, כי אנשים לא מבינים את החשיבות של הפנסיה ומה זה פנסיה ולכן יש רגולציה.

רחל עזריה: גם קרן ברירת מחדל.

רחל עזריה: העברנו קרן ברירת מחדל, שבה אנשים לא צריכים לעשות את המשא ומתן על ה - - -

<שירה גרינברג: המדינה מחליטה.

<שירה גרינברג: היא החליטה בעבר לעשות על שכירים ולא לעשות על עצמאים, עכשיו היא שינתה את דעתה, כלומר יש ניהול סיכונים שונה שהמדינה מנהלת ברגולציה בכשלים שונים, כנ"ל בנושא הזה.

<שירה גרינברג: מכיוון שיש הבדל מהותי בין יבואן מסחרי ליבואן אישי יש נימוק - - -

<דן כרמלי: אבל הוא אותו אינטרס, שירה, הבריאות, הבטיחות והביטחון זה אותו אינטרס.

<שירה גרינברג: לדעת הממשלה עברה החלטה שסברה שיש הבדל בין יבואן אישי ויבואן מסחרי.

<דן כרמלי: עוקף חוק התקנים?

<שירה גרינברג: כן, זה עבר, הממשלה אישרה את זה.

<שירה גרינברג: הממשלה סברה - - -

<דן כרמלי: זה לא הופך את זה לנכון ולא הופך את זה לזה שהכתובת היא על הקיר.

<רז הילמן: אפשר להתייחס?

<דן כרמלי: אני מסכם.

רחל עזריה: כן, ממש משפט אחרון.

<דן כרמלי: מסכם.

<דן כרמלי: חברתי שירה דיברה על מדרג חוקיות היבוא שהוא דבר מאוד מאוד נכון שקיבל ביטוי, לצערנו, אך ורק במקום אחד, שאנחנו חושבים, דרך אגב, שהוא מאוד נכון ונותן כלים בידי השרים הרלוונטיים לבצע, רק שהוא נמצא בסך הכול ומעוגן, לא שאני מזלזל בזה, אבל נמצא בסך הכול בהחלטת ממשלה, אין לזה ביטוי אמיתי בחוק.

<דן כרמלי: זאת אומרת כשבאה שירה לסנגר על כך שבכל זאת, מטעם האינטרסים שאני מדבר עליהם, של בריאות, בטיחות ובטחון הציבור, תהיה אפשרות לשרים להטיל, או כן, או להחליט על כך שהם יתקנו וכן ישאירו תקן רשמי על מוצרים מסוג מסוים שיש בהם סוג של סיכון הציבור, הדבר לא בא לידי ביטוי בתיקון של חוק התקנים, אלא נשאר בצורת החלטת ממשלה ואנחנו כאן סביב השולחן הזה, בטח הוותיקים, יודעים כמה החלטות ממשלה יוצאים מן הכוח אל הפועל.

<דן כרמלי: אז זה נשאר שם, בינתיים אנחנו חושפים את הציבור לסיכון ופרשת רמדיה 2 בדרכה לשולחן הזה.

רחל עזריה: טוב, אז אל"ף, אני רוצה לומר לך שאני חושבת שאחד ההבדלים הוא שהיום אדם יכול לקנות מוצץ בחו"ל, אם אנחנו מגיעים לביקור, ואנשים קנו.

רחל עזריה: ואני אגיד לך גם יותר מזה, מוצצים זה דווקא דוגמה מעולה, כי מוצצים בארץ כל כך יקרים וכולם רודפים אחרי מבצעי אחד פלוס אחד וכל המבצעים למיניהם כי באמת זה מאוד מאוד יקר ואנשים שנוסעים לחו"ל חוזרים הביתה לארץ עם מוצצים.

רחל עזריה: זה מעניין שהבאת דווקא את הדוגמה הזו ואני חושבת שהרוב המוחלט קונים את המוצץ שכולם רגילים להשתמש בו הרבה פעמים גם בארץ, או מוצץ מוכר של חברה מוכרת.

רחל עזריה: זאת אומרת הורים שלא רוצים לקנות לילדים שלהם מוצץ מחברה מוכרת, אני לא יודעת מה לומר לך.

רחל עזריה: אתה יודע, גם יש הורים שנותנים לתינוק שלהם דבש לפני גיל שנה, אתה יודע, אנחנו לא יכולים לאסור על מכירת דבש לאנשים שיש להם תינוקות עד גיל שנה.

רחל עזריה: אני חושבת שיש איזה שהוא שלב שאנחנו אומרים שזה גבול האחריות שלנו כמדינה ויש את האחריות של ההורים.

<דן כרמלי: אני מבין, גברתי, אבל כאן המדינה מתפשטת מאחריותה לחלוטין, לטעמי.

<עידו סופר: תודה, יו"ר הוועדה.

<עידו סופר: צריך להגיד לידידיי מאיגוד לשכות המסחר להיזהר לא לירות לעצמם ברגל.

<עידו סופר: יש כאן דיונים מקבילים על נושא התמרוקים ושם פרשת רמדיה מוזכרת, אבל שם עמדתכם היא עמדה אחרת שאומרת שהיבואנים המסחריים כן יודעים להתחשב בבטיחות ובבריאות הציבור.

<דן כרמלי: ברור, מדובר על יבואנים מקצועיים, עידו ידידי.

<עידו סופר: מקצועיים זה נהדר, יש גם טענות על זה שההצהרה היא לא מספיקה ואז אנחנו נלחמים ביחד להסביר למה רגולציה לא נקבעת על רמאים, לפי הרמאים, ולכן הצהרה היא כן מספיקה ולא צריך אישור פרטני שלוקח שלושה-ארבעה חודשים ושם עמדתכם היא קצת שונה.

<עידו סופר: אני מציע לזכור גם את זה.

<עידו סופר: בואו נשים רגע דברים בקונטקסט.

<עידו סופר: מדינת ישראל מתאפיינת ברגולציה עודפת בכל מדד אפשרי ובכל מקום אפשרי, דבר שמביא גם לריכוזיות וליוקר מחיה.

<עידו סופר: לא מזמן, תקן אותי אם אני טועה, דן, התקיים גם כנס על המפלצת הרגולטורית בראשות איגוד לשכות המסחר שדיבר על הדבר הזה, ולכן תרשו לי לא ליפול מהכיסא כשאיגוד לשכות המסחר טוען שהרגולטור בישראל, שכאמור הוא אחד הרגולטורים היותר אחראים, נקרא לזה, במדינות ה-OECD, בא ואומר 'מבחינתי הדבר הזה נכון', בפרט שכשמוצרים שחייבים בתקן כיום יש בפועל אי אכיפה.

<עידו סופר: לעניין המוצצים.

<עידו סופר: אגב, ועדת השרים התייחסה לנושא הזה בצורה פרטנית, לאור בקשה של משרד הבריאות ובקשה של משרד המשפטים, וקיבלה את עמדתנו שגם כיום נעשה אי אכיפה בפועל וגם מדובר פה באחריות בסיסית של הורים לכך שהם כן קונים מוצרים והם אחראים להם.

<עידו סופר: כאמור, אם זה מוצר שאתה יכול להביא אותו מחו"ל אתה יכול גם להזמין אותו ואין כאן הבדל ברמה המהותית מבחינת הסכנה לילדים.

<עידו סופר: זה בעניין נושא המוצצים.

<עידו סופר: לעניין יבוא מסחרי במסווה של יבוא אישי.

<עידו סופר: בסופו של דבר יש גם אכיפה בשווקים ובסוף, גם אם זה הממונה על התקינה, במידה שהוא הולך והוא מבקש את המסמכים הנדרשים או שזה פקחים של משרד הבריאות ולאותו ספק בנקודת המכירה אין את המסמכים, אז כל הדין, האחריות עליו לפי דין, אם זה אכיפה פלילית ואם זה אכיפה מנהלית והסנקציות הקיימות לפי דין.

רחל עזריה: איך אתה חושב שתהיה מכירה של המוצרים שאדם מייבא ביבוא אישי?

<דן כרמלי: נורא פשוט.

<דן כרמלי: אני אמשיך רגע עם נושא המוצצים.

<דן כרמלי: אני בעל חנות למוצרי תינוקות, גברתי, ברחוב החשמונאים בתל אביב, נעשה את זה קרוב לבית - - -

רחל עזריה: שלך.

<דן כרמלי: לאיגוד לשכות המסחר, לא לביתי האישי, לבית איגוד לשכות המסחר.

<דן כרמלי: יש שם, דרך אגב, חנות כזאת, שהיא לא חלק מרשת.

<דן כרמלי: הוא יזמין היום, אשתו שהיא גם עובדת איתו ושתי בנותיו שעובדות איתו בחנות, כל אחד מהם יזמין 30 מוצצים היום, בעוד 72 שעות יזמינו עוד פעם עוד 30 כפול - - -

רחל עזריה: ומה יקרה לו?

<דן כרמלי: ובחודש הוא מכין לעצמו מלאי של שנה שלמה כאשר הוא פטור מחוקיות היבוא.

<שירה גרינברג: אני רוצה לחדד שהמצב היום שהחוק אומר, ולא שינינו, שזה ליבוא אישי ומשפחתי.

<שירה גרינברג: זה המצב היום.

<שירה גרינברג: היום לא הגדירו מה זה כמות סבירה, בפועל אנשים מזמינים בגדים בנקסט או באסוס והם מזמינים כמויות מאוד מאוד גדולות - - -

<דן כרמלי: בגדים, לא מוצצים.

<שירה גרינברג: לא קשור.

<שירה גרינברג: אני באופן אישי מכירה חברות שטסו לארצות הברית, חזרו עם מזוודה עם לא מעט מוצצים בתיק.

<שירה גרינברג: וזו עוד נקודה, מה שאמרה היושבת ראש, הופכים את האזרחים להיות עבריינים בעל כורחם.

<שירה גרינברג: אין מושג לאותו אדם שנכנס עם הדברים במזוודה שהוא צריך לבוא ולבקש אישור, ואיך הוא בכלל יידע אם זה עומד בתקן או לא עומד בתקן.

<דן כרמלי: לכן יש יבוא מסחרי מומחה, מתמחה.

<שירה גרינברג: לשיטתך הכול צריך לעבור רק דרך יבוא מסחרי מומחה, אז אנחנו סבורים שגם נכון שיהיה פתח ליבוא אישי ויש גבול כמה המדינה יכולה לקחת אחריות על הפרט במובן הזה ש - - - אמרה לי כאן היועצת המשפטית שלנו, ותודה, טלי, על הדוגמה של החיסונים.

<שירה גרינברג: המדינה אומרת שצריך לחסן, אבל היא לא מכריחה כל הורה לבוא ולחסן את ילדיו.

<שירה גרינברג: בדיוק כמו שאמרה יושבת הראש על הנושא של הדבש.

<שירה גרינברג: אנחנו לא יודעים אם כל הורה לא נותן לילד דבש עד גיל שנה, אנחנו לא יודעים אם כל הורה מחסן בפועל את ילדיו ויש כאלה שאנחנו יודעים שגם לא מחסנים ובסופו של דבר אנחנו לא לוקחים אחריות במקום ההורים.

רחל עזריה: אנחנו לא מגדלים את הילדים של ההורים.

<שירה גרינברג: וכנ"ל אם אמא מכניסה או אבא מכניס מוצצים במזוודה שלו, אנחנו לא יודעים ואנחנו לא יודעים אם זה עומד בתקן כן או לא, ואני חושבת שזה להפוך את כל האזרחים להיות עבריינים בעל כורחם.

<שירה גרינברג: מתי שהוא המדינה צריכה לבוא ולהגיד - - -

רחל עזריה: הורים יידעו, הרבה הורים גם יידעו שאם הם קונים, כמו שאם קונים בגדים מאתר אינטרנט, את לא יודעת איך זה יושב עלייך, לעומת זאת אם את קונה בחנות, זה בדיוק זה.

רחל עזריה: את קונה בחו"ל, את לא יודעת איך זה יבוא, את לא יודעת באיזה צבעים, את באמת לא יודעת, את הולכת לחנות, את רואה את זה.

רחל עזריה: בעיניי זה - - -

<דן כרמלי: גברתי, ההבדל המהותי, השיח פה לא מתקדם לשם, אני מנסה כל פעם ל - - - זה לא בגד, זה מוצר שהמדינה חשבה שצריך להיות לו תקן רשמי שמגן על הציבור.

רחל עזריה: אז בוא נשמע.

<נינא כהן קרן: אני רק אגיד באמת משפט אחד למען שלמות התמונה.

<נינא כהן קרן: אני מהייעוץ המשפטי של משרד הבריאות.

רחל עזריה: כן, משרד הבריאות, טוב שאת פה.

<נינא כהן קרן: היו לנו הסתייגויות לחוק, אני פשוט אגיד, שהוועדה תדע, שלא התקבלו, לגבי יבוא אישי פטור מתקן רשמי של מוצרי תינוקות, בטיעונים מאוד דומים לטיעונים שנשמעו כאן, וזה לא התקבל.

רחל עזריה: אז זו הייתה עמדתכם וזה לא התקבל בוועדת השרים.

<עידו סופר: רק אני אזכיר - - -

רחל עזריה: סליחה, עידו.

רחל עזריה: תחזרי שנייה על הדברים שלך, תתקרבי, בבקשה, למיקרופון.

<שירה גרינברג: נדמה לי שפקידים כפופים להחלטת ממשלה.

<נינא כהן קרן: נכון, אני לא הולכת - - -

<עידו סופר: אז אמרת את זה.

<נינא כהן קרן: אני לא הולכת כמובן להתנגד לחוק, זה עבר בוועדת השרים - - -

<עידו סופר: תודה רבה לך, אנחנו מודים.

רחל עזריה: סליחה, אתה בזכות דיבור?

<עידו סופר: לא, מתנצל.

<נינא כהן קרן: פשוט זה נשאל גם על ידי יו"ר הוועדה, 'איפה משרד הבריאות?

<נינא כהן קרן: ' והוא נתן תשובה, אז אני כן רוצה להגיד שהייתה לנו הסתייגות בנושא הזה.

רחל עזריה: שמה?

<נינא כהן קרן: אנחנו גם סברנו שלגבי מוצרי תינוקות, מכל מיני סיבות, כמו - - - תקנים רשמיים, סיבות התנהגותיות, פיזיולוגית וכו', ואנחנו חושבים ש - - - אנחנו גם לא ביקשנו להחריג אותם לחלוטין מהחוק, כן ביקשנו לגבי ההגדרה של מה הוא יביא ביבוא אישי במוצרים האלה, שתיקבע מכסה שהיא יותר סבירה, כי להביא 30 מוצרים עד 1,000 דולר בלי שתהיה שום מגבלה על כמות ההזמנות שניתן לבצע, כן נראה לנו בעייתי.

<נינא כהן קרן: גם החשש, כמו שהוא ציין, לגבי זליגה של כל מיני קבוצות רכישה פיראטיות למשל, זאת אומרת לא יבואן רשמי, אבל שכן זה יהיה לצרכי מכירה של המוצרים, וגם חלוקה של מוצרי תינוקות בלי תמורה, כשזה שימושים - - - ביותר, זה כבר לא יבוא אישי או משהו כזה.

רחל עזריה: כן, בבקשה.

<עידו סופר: אני רק רוצה להזכיר לחברתי ממשרד הבריאות שמדובר פה בוועדת היגוי שישבו שם נציגים ממשרד הבריאות שחתמו על הדוח, מדובר על החלטת ממשלה שנתמכה על ידי שר הבריאות, מדובר בעמדה שהובאה לוועדת השרים ולא התקבלה ואני רק רוצה להזכיר, ויו"ר הוועדה, במקומך, הייתי שואל את נציגת משרד הבריאות אם עד עכשיו לא נעשתה אכיפה כזאת על יבוא אישי של מוצצים ואם יש כזה חשש, איפה משרד הבריאות?

<עידו סופר: היה פה - - -

רחל עזריה: מה קורה לכם, באגף התקציבים?

רחל עזריה: אתמול גם היה לי.

רחל עזריה: אתם הופכים להיות יועצים לכנסת ולממשלה?

<עידו סופר: אני שואל את עצמי, אם משרד הבריאות כל כך חושש איפה הוא היה עד אתמול בבוקר?

רחל עזריה: עזוב, בסדר.

<שירה גרינברג: אני לא בטוחה ששמעתם את המשפט הראשון, אנשי משרד הבריאות חתומים על הדוח שהמליץ את זה, הגורמים המקצועיים, זו החלטה שגובתה - - -

רחל עזריה: זה בסדר.

רחל עזריה: שירה, זה גם לא נורא, הכול בסדר, אני כן רוצה לשאול, אני מבינה שלפי הצעת החוק הפטור הוא לא מלא מכל תקן רשמי, אלא יש רשימת תקנים, שקובע בעצם הממונה על התקינה.

רחל עזריה: אז אני מתארת לעצמי שהכול ייעשה בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות ברשימת התקנים.

<נינא כהן קרן: אם זה היה כך - - -

רחל עזריה: אז איך קובעים?

<יעקב וכטל: ברשותך, אני טיפה רוצה - - -

רחל עזריה: רק שם מלא לפרוטוקול.

<יעקב וכטל: הסוגיה הזו היא מורכבת ובסוגיה הזו מתלבטים בכל העולם.

<יעקב וכטל: תקן רשמי נקבע למוצרים שאם המוצר לא יעמוד בדרישות התקן קיימת פה סכנה פוטנציאלית למשתמש וזה נעשה על פי הערכת סיכונים שמתבצעת, כולל התייעצות עם הציבור, וכך נקבע תקן רשמי.

<יעקב וכטל: לכן בבואנו לקבל את ההחלטה פה אין לנו כוונה לבוא ולהגיד שמה שנקבע כתקן רשמי הוא לא מסוכן.

<יעקב וכטל: זה דבר אחד.

<יעקב וכטל: מצד שני, אנחנו יודעים שיש מצב קיים, שבפועל אין אכיפה, כל אחד יכול להביא מה שהוא רוצה והוא לא נבדק.

<יעקב וכטל: זה דבר אחד.

<יעקב וכטל: דבר שני, אלה המגמות בעולם ומדיניות הממשלה היא לא להיאבק במגמה הזאת, כי אין סיכוי להיאבק במגמה הזו, ולכן צריך להסדיר את הנושא - - -

רחל עזריה: במדינות בעולם יש תקנים?

<יעקב וכטל: בוודאי.

<יעקב וכטל: מה שאמר דן הוא נכון, זה שאימצנו את התקינה הבינלאומית זה לא אומר שהסרנו מאיתנו את הרשמיות או את החובה, התקינה הבינלאומית הפכה להיות התקינה המחייבת.

<יעקב וכטל: מצד שני, ברור לכולם שאי אפשר להטיל על הפרט הרוכש את האחריות לעמידה בתקן, האחריות לעמידה בתקן צריכה להיות על העוסקים.

<יעקב וכטל: אם יש עוסק ישראלי שגורם למכירה של כמות גדולה של מוצרים צריך למצוא את הדרך בפעולות משלימות לאכוף עליו.

רחל עזריה: כן, זה אני מסכימה.

<יעקב וכטל: אבל כאשר מדובר באתרים מקוונים בינלאומיים, שאין לנו סמכות אכיפה לגביהם, מה שקורה בעולם הוא שלמעשה - -

<קריאה: זאת השאלה, זה סימן שאלה.

<יעקב וכטל: - - שלמעשה יש פעילות משלימה, כשהפעילות המשלימה הזאת מייצרת שיתוף פעולה עם האתרים האלה על מנת שיפרסמו את המדיניות של המדינה שלנו, זו הגברת המודעות של הצרכן, שמי שנכנס לאתר הזה יקבל איזה שהיא תמונת מצב של מה נדרש במדינת ישראל, זה דבר אחד, וזה תלוי ברצון שלהם, אבל זה מה שקיים בעולם.

<יעקב וכטל: צריך לייצר את שיתוף הפעולה.

<יעקב וכטל: והדבר הנוסף, לייצר פה את המודעות של הצרכן, לייצר פעילות מאוד אינטנסיבית, להגביר את המודעות של הצרכן.

<יעקב וכטל: אגב, במדינות ה-OECD החליטו הרגולטורים לענייני בטיחות מוצרי צריכה, בכל שנה הם יוצאים בקמפיין בינלאומי לעניין בטיחות במוצרי צריכה.

<יעקב וכטל: השנה הקמפיין הזה, ב-2018, יהיה להגברת המודעות של הרוכשים ושל העוסקים לרכש המקוון.

<יעקב וכטל: זה מה שהולך לקרות השנה.

<יעקב וכטל: צריכה להיות פעילות משלימה, צריכה להיות הבהרה, על מי לא מוטלת האחריות ועל מי - - -

רחל עזריה: איך אנחנו יכולים לעשות פעילות משלימה כזו?

רחל עזריה: אני פונה אליכם, אגף התקציבים, שמציגים, מה אתם חשבתם על עניין הפעילות המשלימה?

<יעקב וכטל: עוד דבר אחד, לשאלתך, רק להגדיר את ההיקפים שאנחנו מדברים היום.

<יעקב וכטל: קודם כל אנחנו מדברים רק על תקנים רשמיים, אנחנו לא מדברים על תקנים רשמיים שחלים על מזון, אנחנו לא מדברים על תקנים רשמיים שחלים על ציוד רפואי ולא על מוצרי תעבורה.

<יעקב וכטל: זה באחריות המשרדים הממונים ועל החלטות שהם יקבלו.

רחל עזריה: אז מה כן, מה נמצא על הגבול?

רחל עזריה: מוצצים, הבנתי, זו דוגמה אחת.

רחל עזריה: מה עוד נמצא על הגבול?

<יעקב וכטל: כל מוצר שהוא לא מה - - -

רחל עזריה: והתמרוקים, זה כבר היה - - -

<קריאה: זה מוסכם.

<קריאה: זה משרד הבריאות - - -

רחל עזריה: זה מוסכם.

רחל עזריה: אז בעצם רק מוצצים נשאר?

<דן כרמלי: לא, מוצצים, צעצועים, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה קטנים, אני יכול לתת עוד רשימה.

רחל עזריה: לא, אני מתכוונת במובן הזה שאין - - - בסדר, מוצרי חשמל - - -

<דן כרמלי: לא, גברתי שאלה על - - -

רחל עזריה: לא, אני אומרת מה עוד יש קבוצות סיכון.

<יעקב וכטל: קבוצות סיכון זה מוצרי חשמל, בייחוד מוצרי חשמל, מוצרי תינוקות וילדים - - -

<קריאה: תחפושות.

<קריאה: כלים קרמיים.

<דן כרמלי: צעצועים.

רחל עזריה: תחפושות היום מייבאים מכל הבא ליד, דברים דליקים לגמרי.

<דן כרמלי: ושמענו כבר על נזקים גדולים מאוד.

רחל עזריה: אבל, אני אומרת, זה מה שמיובא היום לא ביבוא אישי.

<קריאה: לא, יש פיקוח על היבוא המסחרי.

<דן כרמלי: יש פיקוח על זה.

רחל עזריה: איזה פיקוח?

רחל עזריה: כתוב 'סכנת חנק' ו'סכנת שריפה'.

<דן כרמלי: לא, לא, לא.

<דן כרמלי: מר וכטל, בכובעו הקודם, יכול להגיד לך בדיוק מה עשה מכון התקנים בנושא תחפושות.

<שירה גרינברג: לא, אבל צודקת היושבת ראשית שאומרת שלמשל, וזה היה אחד הנושאים שדנו בו בוועדה, נניח תחפושות דליקות, אין תקן לכך שבגדים לא יהיו דליקים בישראל.

רחל עזריה: לא, פשוט כותבים עליהם 'סכנה'.

<שירה גרינברג: רגע, אין תקן, לעומת זאת יש תקן על צעצוע שילד משחק.

<שירה גרינברג: האם באמת, ברמה הרוחבית, הממשלה סבורה או הרגולטור, אם הייתה איזה שהיא האחדה בין הרגולטורים והיו רואים את אותה תמונה הם היו סבורים שבגד דליק הוא פחות מסוכן מצעצוע ולכן אמרנו שיש כאן הבדל - -

רחל עזריה: לא, אבל בצעצועים רק כותבים 'סכנת - - -

<שירה גרינברג: - - שיש כאן מדרג - - -

<דן כרמלי: לא, הם עוברים בדיקות.

<דן כרמלי: יעקב יכול - - -

<שירה גרינברג: אני רוצה רגע להזכיר שעשינו מדרג - - -

<יעקב וכטל: כולם נכנסים לתחום שלי.

<דן כרמלי: נכון, אני לא רוצה ל - - -

<שירה גרינברג: לא, רק להגיד שעשינו מדרג והמדרג הזה אמור להביא לידי ביטוי את זה שיש דברים שהם מסוכנים יותר ולהם נכון שיהיה אישור - - -

<דן כרמלי: שירה, בהחלטת ממשלה, לא בתיקון החוק.

<שירה גרינברג: הרגולטורים כפופים ועושים ופועלים בהתאם להחלטה.

רחל עזריה: יש לך משהו נגד הכנסת?

<דן כרמלי: להיפך, אמרתי ממשלה.

רחל עזריה: אז למה לא בתיקון החוק?

<דן כרמלי: כנסת, כולם יודעים שיש - - -

<קריאה: זה מה שדני מבקש.

רחל עזריה: שזה יהיה בחוק?

<דן כרמלי: בדיוק.

רחל עזריה: סליחה.

רחל עזריה: טוב.

<יעקב וכטל: רק עוד לדייק משהו שנאמר כאן.

<יעקב וכטל: חוץ מזה הוחלט שלא יהיו ברשימת הפטורים מוצרים, כמו שאמר עידו, ש - - - התקנתם ותחזוקתם צריכים להתבצע על ידי בעל מקצוע.

<יעקב וכטל: זה משאיר אותנו עם כל שאר המוצרים שחל עליהם תקן רשמי והם לא בקטגוריות האלה.

<דן כרמלי: מוצצים, צעצועים, מוצרי חשמל - - -

רחל עזריה: רגע, חברים.

<יעקב וכטל: כל העולם, אמרתי לכם, לא יודע לחסום את היבוא האישי הזה באמצעות האתרים - - -

<דן כרמלי: תשמעו את רז, הוא יגיד לכם איך - - -

<יעקב וכטל: לכן עושים פעילויות משלימות.

רחל עזריה: טוב.

רחל עזריה: אנואר, חיכית הרבה זמן, בבקשה, נשמח לשמוע אותך.

<אנואר חילף: קודם כל, כל הערה שעלתה בין משרדי הממשלה, שלא הייתה איזה שהיא הצבעה של חברי ועדת השרים, שלא הביאו את כל הטיעונים, התמודדנו איתם מקצועית ונשמח להתמודד איתם שוב, אם צריך.

<אנואר חילף: מה שבאמת מפריע לי, שכל פעם יש סוג של היתממות.

<אנואר חילף: שוק היבוא האישי כבר הקדים את הרגולציה בעשרה צעדים קדימה.

<אנואר חילף: כל הדברים שאנחנו מדברים עכשיו כבר מיובאים בפועל.

<אנואר חילף: מוצרי תינוקות, כאילו אנחנו הולכים לפתוח עכשיו ברפורמה הזאת יבוא אישי של מוצרי תינוקות.

<אנואר חילף: זה ממש לא כך.

<אנואר חילף: היום מיובאים מוצרי תינוקות ואם אנחנו נתחיל לבודד, זה מסוכן, יש פה זה נזק, יש נזק מיבוא אישי, אבל בן אדם, אף אחד לא מכריח אותו להביא יבוא אישי, יש לו את האופציה ללכת לשוק ולקנות מהרשתות האלה.

<אנואר חילף: אבל עם כל הכבוד, לאזרח יש את הזכות ללכת ולקחת את האחריות על עצמו ולהזמין באינטרנט.

<דן כרמלי: תבקש מיעקב לבטל את התקן, אם זה לא חשוב כל כך.

<אנואר חילף: אל תפריעו לי, תנו לי להשלים.

<אנואר חילף: כבוד היושבת ראש, צריך להבין, בירוקרטיה על יבוא אישי משמעותה שלא יהיה יבוא אישי.

<אנואר חילף: השוק הזה, מבחינה כלכלית, הממשלה החליטה, הוא חשוב, הרשות לאיגודים עסקיים, חבל שהם לא יושבים פה, הם יגידו לך בדיוק מה זה עשה בתחום הביגוד וההנעלה, לדוגמה.

<אנואר חילף: שם בדקנו את המחירים ויש לנו מספרים במשרד הכלכלה, נשמח להעביר, אנחנו לא שונים במה שקורה ברמת המחירים במדינות המפותחות, אנחנו נמצאים באותה רמה.

<אנואר חילף: אם יש רשתות שלא מצליחות להתמודד עם שוק תחרותי יש בעיה עם העוסק עצמו.

<דן כרמלי: הן צריכות לשלם מע"מ.

<אנואר חילף: השוק נהיה תחרותי בזכות היבוא האישי ואנחנו פה בעצם אומרים, במקום שיש לנו תחום תקינה שיש אפס אכיפה עליו היום וכל בן אדם יכול לייבא גם מערכות כיבוי אש וגם מעליות, אם ירצה, הגדרנו קריטריון מאוד ברור בחוק שאומר איזה תקנים הם לא יכולים לשמש, או מוצרים ששייכים לתקנים שלא יכולים לשמש למוצרי צריכה, הם יהיו מוגבלים ביבוא אישי, וכל מה שיכול לשמש למוצרי צריכה פשוט יהיה מותר.

<אנואר חילף: הדבר הזה גם קיים בפועל, זאת המציאות, אנחנו מקבעים אותה בחוק.

<אנואר חילף: תהיה לנו מערכת להנגיש חוקיות יבוא לכל הצרכנים בצורה ברורה, כל רגולטור, אם שאלת איך יגבירו מודעות, תהיה להם תשתית להגביר מודעות.

רחל עזריה: מה זה אומר?

<אנואר חילף: כל רגולטור רשאי, אם הוא מנהל תקינה, הוא רוצה להגיד 'שימו לב, ביבוא אישי כך וכך, שימו לב, זה מוצרים, צריך לקרות ככה', אתה יכול לכוון את הצרכן, אף אחד לא מונע ממך ל - - -

רחל עזריה: אבל איך הצרכן מגיע למידע?

<אנואר חילף: יהיה אתר, הוא יעלה בחודש יוני, של משרד הכלכלה, הוא ידבר בשפה מאוד פשוטה.

<אנואר חילף: בן אדם יכול לשים מוצר, הוא יקבל את כל הרגולציה על המוצר, הכמות הסבירה שיהיה מותר לו ביבוא אישי, מה יחול עליו, נתאם את זה מול רשות המסים, שתהיה מסגרת אחת שתגיד לו גם כמה הוא ישלם מסים, תהיה הנגשת חוקיות כמה שיותר טובה, בהחלט זה ישפר את המצב הקיים.

רחל עזריה: אבל שום דבר מזה לא בחוק, אגב.

<אנואר חילף: נכון, זה לא צריך להיות בחוק.

<אנואר חילף: זה משהו כללי, את מדברת עכשיו על שני תחומים נפרדים.

רחל עזריה: מה זה תחומים נפרדים?

רחל עזריה: זה האירוע המשלים.

<אנואר חילף: יש החלטת ממשלה שקובעת את זה בצורה חד משמעית, אם הממשלה לא תעמוד בהחלטה זאת בעיה של התנהלות ממשלה.

רחל עזריה: כן, אבל אנחנו לא בממשלה, אנחנו בכנסת.

<אנואר חילף: אז הממשלה התחייבה עד חודש יוני, אם אתם רוצים שנעדכן אתכם בחודש יוני, נגיע ונעדכן.

<אנואר חילף: אם אתם רוצים שנראה לכם החלטה - - - אנחנו נגיע ונעדכן.

רחל עזריה: אני אגיד לך מה, אנחנו בעצם מנסים פה, המטרה היא לסגור את החוק ולהתקדם, אני חושבת שהחוק הזה הוא מאוד חשוב.

רחל עזריה: אני כן מסכימה שיש פה איזה שהוא מהלך משלים שצריך לקרות ביחס לחוק הזה.

רחל עזריה: מידע, גם להגדיר איפה.

רחל עזריה: זה שיש אתר אינטרנט, אני לא יודעת, לא נעים לומר, זה נראה לי, מי ייכנס לאתר, באמת, אתה יודע, זה כמו לפתוח חשבון טוויטר בלי עוקבים.

<אנואר חילף: כבוד היושבת ראש, יש כמה צעדים משלימים.

<אנואר חילף: אחד מהם זה יהיה מסגרת חקיקתית מאגדת - - -

רחל עזריה: הרי אתרי אינטרנט של המדינה, אנשים נכנסים כשהם צריכים משהו.

רחל עזריה: אתה צריך לדווח על משהו, אתה צריך טופס מאיפה שהוא, אתה צריך משהו.

רחל עזריה: אתר אינטרנט שנותן מידע, אני מנסה לחשוב מי נכנס לאתר אינטרנט של המשרד להגנת הסביבה לבדוק אם יש אובך או לא.

רחל עזריה: אני לא חושבת שמישהו נכנס, גם כשאתה צריך אתה הולך ל - - -

<אנואר חילף: את לא צריכה לשנות התנהגות של אנשים, אנשים היום גם ככה נכנסים ומזמינים ולא באמת צריכים את האתרים של המדינה.

<אנואר חילף: אנחנו עושים רגולציה כללית של - - -

רחל עזריה: לא, אבל, אנואר, אנחנו מדברים על מצבים שבהם אנשים גם לא חושבים על מה צריך לבדוק.

רחל עזריה: כאילו הייתי, אני אקח את זה רגע - - - הרבה פעמים בחוקים שעברו פה אחד הדברים שאני מאוד מאוד מוטרדת זה איך זה לא עץ נפל ביער, זאת אומרת שברור שאנשים מצליחים ליהנות מהחוק, אני חושבת שהחוק הזה, אנשים יצליחו ליהנות ממנו, אני חושבת שמהר מאוד זה יעבור, כאש בשדה קוצים, אבל מעלים פה איזה שהיא מורכבות שאני הייתי רוצה לדעת איך אנחנו פרואקטיביים בתוך המורכבות הזו.

<שירה גרינברג: ספציפית לגבי הנושא של התקינה, לגבי זה שהציבור ייהנה, הציבור היום נהנה מזה, זה מעגן את המצב הקיים במובן הזה שאין אכיפה.

<שירה גרינברג: היום אין אכיפה, כל אחד יכול להכניס את המוצצים ומכניסים, ויכול להכניס בקבוקים ומכניסים ויכול גם להכניס תחפושות דליקות כי בכל מקרה הוא יוכל, כך או כך, כי גם אין תקן - - -

<דן כרמלי: אז לא צריך משטרה אם כך.

<שירה גרינברג: שנייה, ויש כאן אמירה - - -

רחל עזריה: המשטרה, יש לה נושאים יותר חשובים.

<שירה גרינברג: יש כאן אמירה ברורה שבאה ואומרת, אנחנו לא מסתתרים מאחורי זה שאין אכיפה וכו', אנחנו אומרים כממשלה, וזו הייתה ההחלטה והיו על זה דיונים ארוכים, כמו שאמרתי, הרבה מאוד זמן פעל צוות ולאחר מכן נתן דוח לשרים ולאחר מכן הגענו לממשלה והטיעונים נשמעו והתקבלה החלטה שהיא החלטה שאומרת שאנחנו יודעים שזה המצב הקיים, אנחנו רוצים לבוא ולהגיד שזו המדיניות שלנו, לא רק שזה המצב הקיים עכשיו.

<שירה גרינברג: זו המדיניות שלנו ואנחנו סבורים שיש גבול עד כמה הממשלה יכולה לבוא ולקחת אחריות עבור הפרט הבודד.

רחל עזריה: אבל, שירה, אני חייבת לומר לך משהו.

רחל עזריה: השיטה, יש שיטה של לקחת אחריות, זו השיטה היותר סוציאליסטית, והשיטה היותר קפיטליסטית אומרת שלכל אחד יהיה את המידע והוא יבחר בעצמו.

<שירה גרינברג: אנחנו התייחסנו לזה בזה שאחד החסמים שעלו שאין את המידע ויש גם גבול, וכמו שאמרתי, יש הרבה מאוד מחקרים שלא משנה כמה עושים פנסיות, קמפיינים, דברים, ביטוחי בריאות, גם כל החברות המסחריות, ועדיין אין לאנשים את המידע כי יש גבול כמה אתה יכול לתת את המידע.

<שירה גרינברג: ולכן חוץ מלתת מידע, שזה חלק ממה שאנחנו עושים, שאנחנו אמרנו שיהיו מחשבונים ודיברנו עם החברות המסחריות שדרכן מזמינים, שהם אמרו שהם ישמחו לקחת את המחשבונים ולהכניס את זה בתוך האתרים שלהם, שמשם אנשים - - - ושמשרד הכלכלה יעשה ועשינו הרבה פרסום בכל מה שקשור בהמלצות הוועדה כדי שהציבור יהיה מודע ונמשיך ונעשה פרסומים, אבל בסוף, אחרי כל הדבר הזה, לנושא של הנגשת מידע יש כנראה גבול של כמה זה יכול עד הקצה להגיע בסופו של דבר להבנה והפנמה שהצרכן באמת יבין את הדברים.

<שירה גרינברג: לכן לצד זה, הוועדה סברה שלצד הנושא, שהוא אחד הנושאים שהצגנו פה, שהוא דגש על הנושא של השקיפות וההבנה, אמרנו שנעשה גם תיקון חקיקתי וגם כל מה שאמרתי עכשיו, שפירטתי, כנ"ל עם החברות המסחריות וכו' וכו', וכל הדברים האלה שכבר עשינו אותם במסגרת הוועדה ונמשיך ונעשה, כי יש כאן הרבה מאוד עשייה, הנושא במקביל זה זה שחייבים גם להקל במובן הזה בפן הרגולטורי על הציבור כי צריכים לעשות את שני הדברים יחד.

<שירה גרינברג: זה לא יעזור לעשות רק צד אחד, כי כל צד לבד הוא כנראה מוגבל, צריך לעשות את כל הצדדים יחד ולכן יש פה סט שלם של הרבה מאוד פתרונות ודברים שנעשים, גם בדבר של השקיפות שכבוד היושבת ראש דיברה עליו וגם לגבי זה.

<שירה גרינברג: ודרך אגב, ככל שיש עוד רעיונות לגבי איך להנגיש בפן של השקיפות לציבור אנחנו יותר מנשמח לשמוע.

<שירה גרינברג: זה היה אחד מהנושאים הכי מהותיים שעסקנו בו בוועדה לצד עוד מספר נושאים והעלינו את כל הרעיונות ואת כל הדרכים שאנחנו סברנו איך אפשר לבצע את הנגשת המידע והשקיפות.

<שירה גרינברג: ככל שיש עוד רעיונות אנחנו באמת באמת נשמח לקבל ולבצע אותם כי זאת המטרה שלנו.

רחל עזריה: אוקיי, אז אני אבקש מכם לחשוב על רעיונות.

<רז הילמן: יש לנו.

רחל עזריה: אוקיי, אז בבקשה.

<רז הילמן: קודם כל תודה.

<רז הילמן: רז הילמן, איגוד לשכות המסחר.

רחל עזריה: רק ממש בקיצור.

<רז הילמן: ממש אני אהיה קצר.

<רז הילמן: קודם כל אני רוצה להגיד שאנחנו מאוד עקביים, המדיניות שלנו של אימוץ תקינה בינלאומית היא מאוד מאוד עקבית וגם כאן - - -

רחל עזריה: לא, אתה ברעיונות, אתה לא בערכים.

<רז הילמן: אני ברעיונות, למה אני ברעיונות?

<רז הילמן: כי אני בא ואומר מה קורה בעולם כי זה מה שאני רוצה שיקרה גם פה.

<רז הילמן: גם בעולם הם הלכו ובדקו וראו שאין אכיפה בעולם באמת, יש מעט מאוד אכיפה, בודקים באופן אקראי, אבל במדינות, שאנחנו בדקנו לפחות, באירופה, קנדה, ארצות הברית, לא קבעו בצורה פוזיטיבית שלא צריך לעמוד בדרישות רגולציה במדינה, זה משהו ייחודי.

רחל עזריה: זה לא רעיונות.

רחל עזריה: אנחנו ביקשנו רעיונות לאיך אנחנו מפיצים את המידע.

<רז הילמן: יש רעיונות.

<רז הילמן: הפתרון לדעתי הוא שלא יגידו שלא צריך לעמוד בדרישות, אלא שיגידו שיש דרישות שהן מהותיות ואותן אנחנו נאכוף, זה לא יהיה דרישות התקינה בישראל אלא זה יהיה דרישות, למשל משטח החתלה - - -

רחל עזריה: רז, אנחנו לא באותו עמוד.

<רז הילמן: אנחנו כן.

רחל עזריה: איך אנחנו כן?

<רז הילמן: תקשיבי עד הסוף.

<דן כרמלי: באותו עמוד, בשני ספרים שונים.

רחל עזריה: בשני ספרים שונים, בדיוק, בשני חוקים שונים.

<רז הילמן: אני עוד לא מדבר 30 שניות אפילו.

רחל עזריה: אני שאלתי אותך פעם אחרי פעם, אני אמרתי שאני רוצה רעיונות, דיברנו על זה, אני באה לקראתכם, אני אומרת שאני רוצה לוודא שהמידע נמצא בידי הציבור.

<רז הילמן: המידע זה לא מספיק, לא מדובר רק על המידע.

רחל עזריה: אבל זה הספר שאני נמצאת בו, ספר המידע.

רחל עזריה: אתה רוצה למנוע את החוק, זה לא רלוונטי.

<רז הילמן: אני לא רוצה למנוע את החוק, אני לא רוצה לא למנוע את החוק ולא למנוע יבוא אישי, אלה שני דברים ממש לא נכונים.

<רז הילמן: יבוא אישי צריך להיכנס לישראל, צריך לייצר רק מנגנון אכיפה שהוא יותר חכם.

<רז הילמן: מנגנון האכיפה של היבוא המסחרי לא מתאים ליבוא האישי, זה ברור.

רחל עזריה: אז מה אתה מציע?

<רז הילמן: צריך למצוא דרך, אני לא אומר שאני יודע בדיוק מה הדרך, אבל הדרך צריכה להבדיל בין הדרישות - - -

רחל עזריה: טוב, אז לדיון הבא - - -

<רז הילמן: לא, אני רוצה להשלים.

<רז הילמן: סימון בעברית, ברור שלא צריך.

<רז הילמן: אין בעיה, שיהיה פטור היבוא האישי מסימון בעברית, אבל למשל משטח החתלה, אם יש ממנו כימיקלים שעלולים לעבור לתינוק, את לא רוצה שמשטח החתלה כזה ייכנס לישראל.

רחל עזריה: רגע, מה העניין הזה של סימון המוצרים בעברית?

<רז הילמן: זו דוגמה של משהו שאין בעיה לפתור, אבל יש הרבה מאוד דרישות אחרות שהן בעייתיות.

רחל עזריה: רגע, מה העניין של סימון המוצרים בעברית?

<רז הילמן: אני אומר, סימון בעברית זה משהו שאין בעיה להגיד, יבוא אישי יהיה פטור מסימון בעברית.

רחל עזריה: אתה חושב שהיבוא הרגיל צריך שיהיה לו את ה - - -

<יעקב וכטל: בוודאי, בוודאי.

<רז הילמן: זו הקלה שאני אומר שהגיוני לתת ליבוא האישי לעומת היבוא המסחרי.

<יעקב וכטל: בוודאי שכן, בסימון יש הוראות אזהרה, יש הוראות הפעלה - - - שאם לא יעשו או לא יהיו קשובים להם עלולים להיפגע.

<יעקב וכטל: אבל אני רוצה לחזור על מה שגברתי אמרה.

<דן כרמלי: תודה על השאלה, גברתי.

<רז הילמן: גם דרישות יעילות אנרגטית, אפשר ל - - -

רחל עזריה: הוא לא מצליח להיות בספר איתי, אני מתה מזה.

רחל עזריה: אני גם מחליפה ספר לספר שאתם אוהבים והוא עדיין נשאר בספר שהביא מהבית.

<רז הילמן: כי אני רוצה לתת לך עוד דוגמה.

רחל עזריה: לא, אני אעזוב פה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: בבקשה, אדוני.

<אבנר עורקבי: אבנר עורקבי, יושב ראש ארגון אהב"ה, ארגון הנכים בישראל המיוחד.

<אבנר עורקבי: אני מדבר פה בשם הפורום.

<אבנר עורקבי: אני שומע אתכם מדברים על מוצצים, על החתלה, כל מיני דברים כאלה.

<אבנר עורקבי: אני רוצה לדבר איתכם על נושאים של משרד התחבורה.

<אבנר עורקבי: יש הרבה נכים שזקוקים לוואנים כמוני וכיום הגענו למסקנה שהוואנים שאנחנו נוסעים עליהם לא מתאימים לנו.

<אבנר עורקבי: בשיחות שלנו עם הביטוח הלאומי הועלה הנושא של יבוא אישי.

רחל עזריה: של מה?

רחל עזריה: של חלקים או של הרכבים?

<אבנר עורקבי: של הרכבים.

רחל עזריה: זה, נדמה לי, נפתר, לא?

<אבנר עורקבי: אני מבקש לעשות דיון מיוחד בנושא הזה, שגם הנכים יוכלו להביע את דעתם בנושא הזה כי זה נושא מאוד מאוד כאוב.

<אבנר עורקבי: אני אגיד לך רק כותרת, במקום רכב נוסעים אני מקבל רכב מסחרי, ולהלן הנה כיסא הגלגלים שלי, שאני ממונע, הייתי בעבר עם כיסא גלגלים אקטיבי וכתוצאה מהקפיצות שלי עם הרכב יש לי פגיעה בעמוד שדרה צווארי.

<אבנר עורקבי: זה בגלל שזה רכב מסחרי.

רחל עזריה: איך זה קשור ליבוא האישי?

<אבנר עורקבי: ברגע אני מייבא מחו"ל - - -

רחל עזריה: אז אתה יכול לייבא את מה שמתאים לך.

<אבנר עורקבי: רכב נוסעים, שלא יעבדו עליי פה בעיניים.

רחל עזריה: אני אגיד לך, אל"ף, היבוא האישי של רכב, פה אנחנו מדברים על חלקים של רכב, אנחנו לא מדברים על הרכב עצמו.

<אבנר עורקבי: כן, אני יודע.

רחל עזריה: יש מסגרת חוקית אחרת.

רחל עזריה: אני אפנה ליושב ראש - - - זה ועדת הכלכלה, או עבודה ורווחה, יכול להיות שהם גם יכולים, בגלל שזה מול הביטוח הלאומי, יש איזה שהוא עניין מול ביטוח לאומי, לא?

<אבנר עורקבי: הביטוח הלאומי, יש לנו שיג ושיח איתם, יש להם - - -

רחל עזריה: אבל את המימון?

רחל עזריה: האם מאפשרים לך לבחור איזה רכב שאתה רוצה?

<אבנר עורקבי: תהיה אפשרות, אנחנו כרגע בדיונים מתקדמים איתם גם בנושא של היבוא האישי.

<אבנר עורקבי: צריך לפתוח את היבוא האישי.

רחל עזריה: כי כיום אי אפשר.

<אבנר עורקבי: כיום אי אפשר, בוודאי.

רחל עזריה: אני אדבר עם אלי אלאלוף, שהוא חבר סיעתי.

<אבנר עורקבי: אני לא יכול להביא רכב אישי שהוא מותאם לצרכים שלי.

רחל עזריה: בכסף של הביטוח הלאומי אתה לא יכול?

<אבנר עורקבי: אל תתקפו אותי, אני יודע שאני לא יכול.

<אבנר עורקבי: דרך יבואן אישי רשמי.

רחל עזריה: טוב, זה נושא מאוד מעניין והייתי שמחה אם זה היה נדון בוועדה, זה לא נושא שהוא קשור לחוק ולכן זה בעצם לפגוע בסמכות של ועדה אחרת.

רחל עזריה: אני אעלה את זה בפני אלי אלאלוף ונראה איך מתקדמים, בסדר?

רחל עזריה: טוב, אנחנו נסכם.

רחל עזריה: אני חושבת שהנושא המרכזי שעלה זה העניין של יידוע הציבור.

רחל עזריה: אני אבקש גם מכם לבוא עם רעיונות וגם אתם בעצם תבואו עם איזה שהם אפשרויות ופתרונות.

רחל עזריה: הישיבה הבאה תהיה ביום שני הבא בבוקר, בואו תגיעו עם הדברים ואנחנו נוכל להתקדם עם ההקראה.

<דן כרמלי: תודה רבה.

רחל עזריה: לפני נעילת הישיבה אני רוצה עוד משהו.

רחל עזריה: הרבה מאוד מהחוק, ואנחנו נראה את זה כשנתחיל להקריא, הרבה מהנושאים נשארו להחלטת ממשלה, נשארו לתקינה, נשארו לתקנים, בואו תראו מה אתם יכולים להכניס לחוק כדי שהוא יהיה חוק - - -

<איתי עצמון: חוק מסגרת.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: תראו מה אתם יכולים להכניס, אני חושבת שזה גם יקל פה על ההתנגדות.

רחל עזריה: תשבו גם עם היועץ המשפטי של הוועדה.

רחל עזריה: הישיבה נעולה, תודה.