ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 290, 2018-02-28 09:11

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, ברוכים הבאים לוועדת העלייה הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: אנחנו היום מקיימים דיון מעקב לדיון שקיימנו בעבר.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לבדוק אם התקדמנו או שאנחנו נמצאים באותו המקום.

אברהם נגוסה: נשמע קודם את ראשי הארגונים, אם הם מרגישים שיש שינוי בשטח, אם יש התייחסות של המערכת הממשלתית, האם זז משהו.

אברהם נגוסה: לאחר מכן נשמע מנציגי משרדי הממשלה שנמצאים כאן.

אברהם נגוסה: כך נגיע לסיכום הדיון.

אברהם נגוסה: אני מברך את חברי ממלא מקום סגן היו"ר ההסתדרות הציונית העולמית, מר יעקב חגואל שבאמת עושה הרבה לקידום העולים החדשים, במלחמה באנטישמיות ומעדכן אותנו ונותן לנו דיווחים עדכניים בכל הפעילויות של הארגון.

אברהם נגוסה: נשמע ממנו גם אם יש התקדמות.

אברהם נגוסה: לאחר מכן נשמע מראשי הארגונים השונים שנמצאים כאן.

אברהם נגוסה: בבקשה מר יעקב חגואל.

אברהם נגוסה: אם יהיה צורך גם מר רפאל ימשיך.

יעקב חגואל: בוקר טוב לכולם.

יעקב חגואל: אני שמח לראות פה את רוב הפרצופים המוכרים לנו שעוסקים בדבר הקדוש הזה של קליטת עולים בארץ.

יעקב חגואל: לנו בהסתדרות הציונית העולמית אין ספק שככל שהקליטה תהיה טובה, תהיה לפה עוד עליה.

יעקב חגואל: אנחנו מבינים היום שאחד החסמים של עליה לישראל הוא אוירה שיש פה גם קשיים.

יעקב חגואל: אין ספק שיהיו קשיים תמיד, אבל צריך לראות איך אנחנו מייצרים, דבר ראשון מנסים לפתור את מירב החסמים של העולים היום בקליטת העולים, הדבר השני מייצרים אווירה שבאמת הקליטה כאן היא קליטה ויש פה נכונות של עם ישראל בראש ובראשונה, עם ישראל היושב בציון, לקלוט כאן עולים ולאחר מכן של הבוכהלטריה הממשלתית, להירתם לאותה אוירה ולקלוט עולים לארץ.

יעקב חגואל: כמי שאמון על ידי המוסדות הלאומיים, גם הסוכנות היהודית וגם ההסתדרות הציונית העולמית בכל נושא האנטישמיות הגואה, אני רוצה לומר לכם שהציפיות שלנו היו שלפחות יהיה אפקט אחד טוב בעליית האנטישמיות, זה שיהיו פה יותר עולים.

יעקב חגואל: לצערנו זה לא קורה.

יעקב חגואל: לצערנו האנטישמיות עולה אבל לא מגיעים לפה יותר עולים מהציפיות שלנו, ואני חושב שבהקשר הזה בראש ובראשונה פקידי הממשלה והשרים צריכים להבין שישנם כאן בהחלט חסמים בעלייה לישראל.

יעקב חגואל: אני יודע שהדיון פה היום הוא בעיקר בעניין של דוברי האנגלית, אבל לא רק.

יעקב חגואל: צריך להבין שהחסמים הם חסמים כלליים, זה נכון שישנם דברים ספציפיים לדוברי אנגלית שצריך להתמודד איתם ובהקשר הזה אני אומר שוב, האחריות היא אחריות של הממשלה, אבל של כל אחת ואחד מאתנו כאזרחים במדינה הזאת, לראות איך אנחנו מייצרים גם אוירה מול המנהיגות וגם איך אנחנו קולטים עולים, כל אחד בבית שלו.

יעקב חגואל: אני גר בנתניה, עיר שהיא קולטת עליה גדולה מאוד ואין רחוב, אין בניין שאין בו עולים מהעשור האחרון.

יעקב חגואל: אני אומר שוב, אנחנו כישראלים צריכים לראות איך אנחנו משנים את המודה שלנו ואנחנו לוקחים את העניין הזה כאתגר לאומי אמיתי, כי רק כך יהיה אפשר לקלוט פה עוד עולים.

יעקב חגואל: אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה שלוקח את העניין הזה מאוד ברצינות, הייתי גם בפגישה הקודמת ואני שמח שישנה ישיבת מעקב בהקשר הזה.

יעקב חגואל: אני רוצה ברשותך היושב ראש להעביר לרפאל כהן שאנחנו עובדים יחד בהסתדרות הציונית, שייתן סקירה איפה הדברים עומדים בין שתי הוועדות.

יעקב חגואל: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

רפאל כהן: תודה רבה.

רפאל כהן: לפעמים יש תחושה שמדיבורים לא יוצא כלום.

רפאל כהן: אבל אנחנו נמצאים באיזה שהוא תהליך ארוך שיש לו משמעות לזמן שלו, להמשכיות שלו ולשמחתי הרבה אם אני אגיד, הדבר המרכזי כרגע הוא שכרגע יש תחושה שמתקיים שיח מסודר בין משרדי הממשלה לבין הצרכים.

רפאל כהן: יעקב חגואל דיבר על הצרכים של עולים דוברי אנגלית.

רפאל כהן: ברור שיש לכל העולים צרכים, אבל גם ברור שלכל עולים יש צרכים ייחודיים וברור שאנחנו כגופים שמטפלים בעולים צריכים לדעת לתת את ההתייחסות הנקודתית והמקצועית לכל קבוצת עולים.

רפאל כהן: אנחנו בחרנו להתחיל עם קבוצת דוברי האנגלית.

רפאל כהן: אני מזכיר שאנחנו נמצאים בתהליך של יותר משנה.

רפאל כהן: אני רוצה גם להזכיר את המטרה.

רפאל כהן: בפגישה הראשונה הגדרנו את המטרה שהייתה להביא את ארגוני העולים ממדינות דוברי אנגלית לסיעור מוחות בעניין האתגרים המרכזיים איתם מתמודדים העולים.

רפאל כהן: לשמחתי, בשנה ושלושה החודשים האחרונים אני רואה תחלופת מיילים שמדברת על קשיים ספציפיים, נקודתיים וזה שיח שהוא תהליכי אבל אנחנו רואים כבר מספר, אנחנו נדבר היום על כמה מקרים שבהם כבר ישבו נציגי משרדי הממשלה עם ארגון ספציפי שהעלה צורך ודברים כבר התחילו להיפתר, שתי דוגמאות של דברים שהתקדמו, שזה דבר שאני שמח לבשר.

רפאל כהן: בסיעור המוחות עלו למעשה חמישה נושאים.

רפאל כהן: נציגי הארגונים יציגו אותם.

רפאל כהן: אני חושב שהדגש בישיבה הזאת חייב להיות שנשמע בעיקר את נציגי משרדי הממשלה, את הגופים שמטפלים, הגופים שיכולים לתת מענה.

רפאל כהן: חשבנו שנכון מאוד להזמין את הגופים מלבד משרדי ממשלה, גם עיריות, יש כאן גם נציגים של עיריות וגם קופות חולים, גופים שמההשתקפות, מהצד השני של המטבע, הראו שיש קושי בטיפול, אז הזמנו את הגופים שלמעשה זה בתחום אחריותם.

רפאל כהן: אנחנו ניגע היום בחמישה אתגרים.

רפאל כהן: מתוך כל סיעור המוחות הזה שכלל ישיבה גדולה ועשרות מיילים, דיברנו למעשה על חמישה צרכים.

רפאל כהן: הצורך הראשון מדבר על הכרה בשירותים הנדרשים לפני הגעתם לישראל, עם כל המורכבות ועם כל הקושי, אבל אלה דברים שהארגונים עצמם, הנציגים מהשטח, רצו להעלות.

רפאל כהן: כל נציג ייכנס ברזולוציה במיקרו על מה מדובר.

רפאל כהן: הכרה בשירותים הנדרשים לפני ההגעה לישראל, במיוחד עבור פנסיונרים ואנשים עם צרכים מיוחדים, שבכלל הנושא של צרכים מיוחדים הוא נושא שדורש איזה שהוא תהליך.

רפאל כהן: נושא שני – הקצאת מיקום עבור שירותי חינוך.

רפאל כהן: אני מדבר כרגע על רמת כותרות מקרו.

רפאל כהן: נושא שלישי הוא הקצאה לשירותי בריאות הנפש.

רפאל כהן: כמי שטיפל באלפי עולים בעבר, ואחת הסוגיות המרכזיות, העדינות, הרגישות הוא נושא של טיפול בנושא של שירותי בריאות הנפש, בגלל המעבר שמקצין גם את הנושא, לפעמים גורם לכל מיני טריגרים.

רפאל כהן: נושא רביעי יהיה הכרה בתארים אקדמיים, בתארים תעסוקתיים.

רפאל כהן: אני נדהמתי בנושא הזה מכמה מקרים ודברים שראינו שאנשים שבאים ממדינות לא פחות מפותחות מישראל, עם כל הצניעות, עושים תארים מתקדמים ופשוט לא מכירים אותם פה.

רפאל כהן: אנחנו מדברים על כך שיש איזה שהוא חוסר דיאלוג בין הממסד לפעמים שלא מכיר – בגלל שיקולים שהם גם ברורים, לא רוצים שתהיה זילות וכדומה – אבל אנחנו חייבים לבוא איזה שהוא צעד בעניין הזה.

רפאל כהן: הנושא האחרון, אנחנו מדברים על נושא הנגשה לעולים.

רפאל כהן: תרגום אתרים ממשלתיים, כל מה שקשור באוריינטציה והגעה לעולה.

רפאל כהן: המנדט שלנו בהסתדרות הציונית הוא להתעסק בהסרת החסמים.

רפאל כהן: בעיני זו שליחות אדירה שאנחנו עושים, הרצון שבפגישה הזאת שיעלו הנושאים האלה יותר במיקרו ושנשמע את התשובות ממשרדי הממשלה.

רפאל כהן: תודה ליעקב חגואל שמאפשר, תודה לחבר הכנסת נגוסה שא תה מאפשר לנו את הבמה הזאת ולחברים שעובדים איתי יונתן וסוניה תודה רבה לכם חברים, שיהיה לנו בהצלחה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון על דוברי האנגלית.

אברהם נגוסה: אנחנו כמעט כל יום מדברים על הנושאים שציינת, אם זה הכרה בתארים, אתמול למשל היה לנו דיון אינטנסיבי בנושא הזה ואני רואה שאנשים שהשתתפו גם אתמול בדיון כמו רונן מ"נפש בנפש", וגם היום ב-12:00 יש לי פגישה עם משרד האוצר בנושא הזה.

אברהם נגוסה: יש דבר שברור לנו עכשיו, שמשרד החינוך אתמול עדכן אותנו על כך שיש הפרדה בין PHD לבין דוקטור בתחום הבריאות.

אברהם נגוסה: ברור לנו שמי שלמד שם בתחום הבריאות לא יכול להיות שווה ל-PHD, זה דבר שונה, אז מכירים אותו כתואר שני.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות מכיר גם בתנאי שהוא עובר את המבחנים, ומשרד הבריאות נותן לו רישיון.

אברהם נגוסה: היום יש לי פגישה גם בנושא הסוגיה שנותרה, לגבי הדירוג בשכר.

אברהם נגוסה: לאחר שמשרד החינוך הכיר בתארים לצורך עבודה, נאמר תואר שני, אבל דירוג המשכורת שלו הוא שווה לתואר ראשון.

אברהם נגוסה: הוויכוח שלנו מול האוצר או מול הוועדה הבין מוסדית, הוא מדוע אחרי שמשרד הבריאות הכיר בהם ברמה המקצועית ומשרד החינוך הכיר בהם ברמה האקדמית, מדוע נקבע דירוג שווה לתואר ראשון, אם יש להם הכרה בתואר השני?

אברהם נגוסה: מדוע הפגיעה בהכנסתם?

אברהם נגוסה: זה הוויכוח שיש לנו ואני מתכוון לעשות את זה, אם זה שינוי חוק.

אברהם נגוסה: הם רצו לדון על כך קודם ולכן היום אנחנו נשב איתם.

אברהם נגוסה: מה אני רוצה להסביר כאן?

אברהם נגוסה: זה לא אומר שגם אם אנחנו מקיימים דיונים בנושאים שונים, הדבר לא נוגע להם.

אברהם נגוסה: זה נוגע לכל העולים.

אברהם נגוסה: אם זה דוברי אמהרית, דוברי רוסית, דוברי צרפתית, דוברי ספרדית.

אברהם נגוסה: לכולם מגיע.

אברהם נגוסה: אבל מה המיוחד כאן?

אברהם נגוסה: אמרנו שיש דעות קדומות, דווקא במובן החיובי, שכל מי שהגיע מארצות דוברות אנגלית ובעיקר צפון אמריקה ואירופה, אומרים שהם עשירים, הם מלומדים, והם יכולים להתמודד לבד.

אברהם נגוסה: לכן הממסד מזניח את העולים החדשים האלה ולא מסתכל בצורה פרטנית לפי צרכי העולה.

אברהם נגוסה: אנחנו לא אומרים שהם לא משכילים ולא עשירים ולא קובעים את הקביעות האלה.

אברהם נגוסה: מה שאנחנו אומרים הוא למשרדי הממשלה ולכל הגורמים הנוגעים לקליטה, "אל תלכו לפי דעות קדומות".

אברהם נגוסה: צריך להסתכל על העולה כעולה ולא משנה מאיזו ארץ הוא עלה, ולהתייחס אליו כאל עולה חדש, ברמה האינדיבידואלית, ברמה הפרטנית.

אברהם נגוסה: איזה צרכים יש לו, מה אני יכול לעזור לו.

אברהם נגוסה: זו צריכה להיות שיטת הטיפול בקליטת העלייה ולא לנהוג באופן כללי לגבי מי שהגיע מאמריקה, שאינו צריך אותי.

אברהם נגוסה: יש לו אנגלית, ויש לו כסף, הוא מסתדר.

אברהם נגוסה: את זה אנחנו רוצים לשנות.

אברהם נגוסה: הדבר השני, בפעם הקודמת שהעלינו את הנושא, הרשויות המקומיות ומשרדי הממשלה, מהו התקציב שארגוני העולים שרוצים לעשות פרויקטים ברמה המקומית של הרשויות המקומיות, איזה תקציבים יש להם לקדם את העולים החדשים.

אברהם נגוסה: בכל התחומים כמו חינוך ותעסוקה, ובעיקר בתחום החינוך.

אברהם נגוסה: הדבר השלישי הוא כפי שאמרת, הנגשה לשונית.

אברהם נגוסה: הנגשה לשונית מאוד חשובה אם זה באתרי המשרדים השונים, הרשויות המקומיות, אם זה דברים שקשורים לטיפול רפואי.

אברהם נגוסה: הנגשה לשונית מאוד חשובה.

אברהם נגוסה: הדבר הרביעי הוא כמובן ההכרה בתארים.

אברהם נגוסה: התקדמנו בנושא ואנחנו נמשיך לעקוב אחרי הנושא.

אברהם נגוסה: הדבר החמישי שמאוד חשוב הוא שיתוף הפעולה בין נציגי העולים או ארגוני העולים, למערכת הקולטת.

אברהם נגוסה: משרדי הממשלה והרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: האם משרדי הממשלה והרשויות המקומיות רואים את ארגוני העולים רואים את ארגוני העולים כגורם חשוב בהצלחת העבודה שלנו.

אברהם נגוסה: כי קליטת העלייה היא מערכתית, לא רק משרד אחד יכול להצליח, זה מערכתי.

אברהם נגוסה: כל משרדי הממשלה והרשויות המקומיות צריכים להתגייס ומי שמגשר בין העולים לבין המערכות השונות הם דווקא ארגוני העולים.

אברהם נגוסה: האם יש לנו שיתוף פעולה בנושא, האם אנחנו נותנים להם גיבוי כלכלי, מדיני וכיוונים נוספים.

אברהם נגוסה: אלה דברים שאנחנו רוצים להשיג בדיונים האלה ולכן אני מצפה מנציגי משרדי הממשלה, נציגי הרשויות המקומיות להתייחס לדברים האלה, לאן הגענו והאם יש התקדמות בנושאים אלה.

אברהם נגוסה: נמצאת כאן גם נעמה, הממונה על רישוי מקצועות במשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: תודה שאת משתתפת בדיונים.

אברהם נגוסה: אני מבקש לשמוע בקיצור, כיון שאנחנו צריכים לסיים ב-11:00.

אברהם נגוסה: אני פונה לארגונים השונים, האם אתם רוצים להשמיע את דבריכם או שנשמע קודם את משרדי הממשלה והרשויות?

אברהם נגוסה: חשבתי לשמוע מכם קודם את התרשמותכם, האם אתם מרגישים את השינוי?

אברהם נגוסה: אני מתחיל מהרב דוד סמסון, ראש ישיבת YTA.

אברהם נגוסה: בבקשה כבוד הרב.

דוד סמסון: בוקר טוב.

דוד סמסון: קודם כל תודה ליושב הראש ולכל המכובדים.

דוד סמסון: אולי אני אשתף את ההרגשה שלי, זה ממש מרנין לב, המקום הזה, הוועדה, הישיבה והדיאלוג שאתה יוזם ושאנחנו מצליחים לקיים, כי הוא כל כך נצרך לעולים שמגיעים.

דוד סמסון: אני בהחלט מרגיש שיש דינמיקה מבורכת עם דיאלוג.

דוד סמסון: הדיאלוג הולך ומתמשך, ונראה לי שלעולם יהיו חילוקי דעות בגודל ההקצבה, שתמיד המדינה לא תוכל לתת את כל המענים לצרכים של העולים והדיאלוג הזה יילך וימשיך עם חילוקי דעות והדגשים.

דוד סמסון: יחד עם זאת, הדיאלוג הוא כל כך חשוב, כדי שמשרדי הממשלה ידעו את הצרכים כדי שבצורה נבונה יצליחו לכלכל את מעשיהם.

דוד סמסון: המבט שלי כאחראי על החינוך ב-YTA, אני חייב להודות, הוא מבט מיובי שאנחנו עוסקים רק בעולים שלא נקלטים במערכת הכללית ודווקא בנקודה הספציפית הזאת יש קשיים גדולים בגלל שאנחנו לא עונים על קריטריונים.

דוד סמסון: כלומר יש הקצאה, ואנחנו זוכים להקצאת שעות לימוד והם מקבלים כמו כל העולים, אבל בשנים האחרונות יש רביזיה בחקיקה לגבי חינוך מיוחד ועכשיו התלמידים שלנו שזקוקים לחינוך מיוחד, אין להם את מערכות התמיכה הנוספות האלה, ולמרות שיש להם שעות לקליטת השפה, בגלל הייחודיות של העולים האלה שעלו מארצות הרווחה, יש להם אנטגוניזם בגלל שהם באו מרמה סוציו אקונומית גבוהה יותר למקום נמוך יותר והם כועסים על ההורים שהביאו אותם, והם לא רוצים לרכוש את השפה.

דוד סמסון: אז חוץ משעות שפה הם צריכים שעות תמיכה, גם תמיכה רגשית שבמשרד החינוך זה לא נחשב "טוב, זה רגשי, שיסתדרו עם עצמם".

דוד סמסון: יש גם תלמידים, הזכרתי, 30% מהתלמידים שלנו, אחד מההורים ולפעמים שני ההורים נמצאים בחו"ל, הם צריכים יותר תשומת לב עם מערכות תמיכה מסביב, שאין.

דוד סמסון: כך שיש בהחלט צורך לשנות את הקריטריונים או את החקיקה, כדי לאפשר.

דוד סמסון: יחד עם זאת, אני חייב לציין שהמבט שלנו הוא מבט ספציפי על העולים שלא נקלטים בתוך המערכת.

דוד סמסון: הם הגיעו אלינו אחרי שלא הסתדרו בשניים שלושה או ארבעה מוסדות שונים.

דוד סמסון: אני אסיים ושוב אומר תודה על שאפשרת לנו את הדיאלוג.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע את עקיבא הרו מ"קו לנוער".

אברהם נגוסה: בבקשה.

עקיבא הרו: תודה.

עקיבא הרו: אני אשמח גם להתייחס אם תהיה הזדמנות, הבנתי שתהיה גם תשובה של נציג הכנסת לעניין.

אברהם נגוסה: נציגי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני לא מעביר אחריות, אבל - - -

עקיבא הרו: נכון.

עקיבא הרו: אני בעצמי - - - שזה חלק מהסוגיה גם.

עקיבא הרו: נציג - - - צריך להכיר איך לעבוד מול הגורמים.

עקיבא הרו: דיברתי על זה עם יונתן והתכתבנו על זה.

עקיבא הרו: אבל בהמשך למה שהרב סמסון אמר על מערכות תמיכה בתוך מוסדות לימוד, מעבר לצד הלימודי עיוני וידע ושפה, יש את הצד התמיכתי, אני חושב שאפשר להגיד ש-YTA עושה את זה נפלא עם עולים דוברי אנגלית, עולים בגיל ההתבגרות.

אברהם נגוסה: בירושלים?

דוד סמסון: כן.

דוד סמסון: בירושלים.

דוד סמסון: יש גם ברעננה אחד שאני אישית כבר לא קשור אליו.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: בירושלים יש.

עקיבא הרו: בקו לנוער אנחנו עובדים עם נוער בסיכון דוברי אנגלית, גם דוברי צרפתית באזור ירושלים רבתי.

עקיבא הרו: אנחנו לאט לאט עכשיו גם מגיעים לערים שונות ונוספות.

עקיבא הרו: בצד התמיכתי שהוא מחוץ לבתי הספר צריך תמיכה וגם בתוך בתי הספר.

עקיבא הרו: אנחנו עובדים גם בתוך בתי ספר והיכולת למצוא מענה כלכלי למשפחות שזקוקות לסיוע הוא מאוד קשה.

עקיבא הרו: בפועל, אחוז מאוד גבוה ממי שמצליח לקבל מענה מאתנו זה מעמד הביניים ומעלה, מעמד הביניים ומטה אנחנו מצליחים לתת לרמה מסוימת אבל יש לנו בסוף איזו שהיא המתנה ואין יכולת לתת את הטיפול הפרטני ואת החונכות הפרטנית ואת הליווי התמיכתי.

אברהם נגוסה: למה?

עקיבא הרו: כי צריך לממן את זה.

אברהם נגוסה: זו בעיה של תקציב.

עקיבא הרו: אנשים פונים אלינו, זה יכול להיות נער שלא יוצא מהבית כי הוא לא מצליח לתקשר במדינה החדשה - - -

אברהם נגוסה: על אילו גילאים אתה מדבר?

עקיבא הרו: מ-11 עד 18.

אברהם נגוסה: בכל הארץ?

עקיבא הרו: בעיקר באזור ירושלים רבתי אבל זה מגיע לאזור מודיעין, אזור בית שמש, מעלה אדומים, גוש עציון.

עקיבא הרו: זה עכשיו במגמה גם להתרחב למקומות נוספים.

עקיבא הרו: אני לא אכנס לכל המצבים אבל נער בסיכון זה לאו דווקא סמים ורחוב, שזה גם נכון.

עקיבא הרו: ילד בן 11 או 12 או 13 שכרגע לא מוצא את עצמו במערכת הלימוד ויש לו בעיות ביקור סדיר, או שהוא בכלל לא יוצא מהבית כי מבחינה חברתית הוא לא מוצא את עצמו, או שהוא יוצא אבל הוא פשוט לא מתפקד, נשירה סמויה.

עקיבא הרו: מי ייתן לזה מענה?

עקיבא הרו: כשאנחנו רוצים לעבוד בשיתוף עם בתי הספר, אין להם תקציבים כדי לעבוד אתנו, אנחנו נביא את המצ'ינג וננסה לעבוד בשיתוף ולהביא תקציבים מתורמים וקרנות מצדנו, אבל בסוף מאוד מאוד קשה להרים את זה.

עקיבא הרו: איפה שכן יש תקציב, הצלחנו עם פיני מהעירייה, עם דוברי צרפתית, הצלחנו כן להרים כמה פרויקטים, זה מאוד יפה אבל זה תמיד מצומצם ומוגבל כי העוגה היא קטנה.

אברהם נגוסה: איפה פניתם ולא קיבלתם?

עקיבא הרו: קודם כל מבחינת קול קורא במשרד הקליטה, אין לדוברי אנגלית משהו.

עקיבא הרו: דוברי צרפתית - - -

אברהם נגוסה: מה עם משרד החינוך?

עקיבא הרו: אנחנו עכשיו בניסיון לפתח משהו עם משרד החינוך, יכול להיות שזה ייקח כמה שנים.

עקיבא הרו: גם עם ראש החמ"ד, אחוז גבוה של דוברי צרפתית ואנגלית הם בציבור הדתי ואנחנו מנסים דרך החמ"ד לפתח משהו.

עקיבא הרו: זה גם מתקדם מאוד לאט , יכול להיות.

עקיבא הרו: גם כולם אומרים בסוף שהעניין התקציבי תוקע.

אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה לדעת.

אברהם נגוסה: אתם פניתם למשרד הקליטה ומה קיבלתם?

עקיבא הרו: יש עוד דברים.

עקיבא הרו: משרד הקליטה, צריך אחוז מסוים אם אני לא טועה, עמותה שיש בה מעל 75% אוכלוסייה שהם עולים והגדרה של עולים, אני לא זוכר את השנים בדיוק - - -

אברהם נגוסה: עשר שנים.

עקיבא הרו: זה גם כן סיפור.

עקיבא הרו: אני יכול להגיד על עצמי, אני כאן מגיל 4, זה 30 ומשהו שנה.

עקיבא הרו: אבל כשהייתי כבר בן 17 עדיין חיפשתי את עצמי.

אברהם נגוסה: ברור שעשר שנים לא מספיקות.

אברהם נגוסה: אבל לפחות לכל משרד יש את האחריות.

אברהם נגוסה: אנחנו יכולים לבוא בטענה למשרד הקליטה לגבי עולים חדשים עד עשר שנים.

אברהם נגוסה: מעבר לזה יש את המשרדים האחרים כמובן.

אברהם נגוסה: אני אמרתי שזה מערכתי ולא רק משרד אחד, אבל לכל אחד יש הגדרה.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה יכול להשתתף עד עשר שנים, אחריות משרד החינוך היא גם על עולים ותיקים, הרשות המקומית לגבי הכל.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר שאם אנחנו נדע בדיוק לאן פניתם, מאיפה קיבלתם סירוב או בקשה לחכות, שם אנחנו רוצים ללחוץ.

אברהם נגוסה: מצטרפת אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: פיראט בדימוס, ברוח החג.

עקיבא הרו: אני חושב שזה קשור מאוד לדיאלוג הזה שמתקיים, של לפתח את הדיאלוג מול הגורמים האלה.

עקיבא הרו: גם היכולת לגשת לגורם מסוים כעמותה לפעמים דורשת איזה שהוא קשר.

עקיבא הרו: אתה מתקשר לקבוע, רלבנטיות, זה משהו שנבנה גם כן, כרגע מול החמ"ד אנחנו עובדים, מול עיריות, וגם שם בסוף כשמגיעים לתקציב הרבה פעמים זה מאוד צבוע לדברים מאוד מסוימים אז זה מוגבל ל-איך אפשר לתת מענה.

עקיבא הרו: בסוף מאוד מאוד מתקשים מבחינה מעשית למצוא, אני לא יודע איך לקרוא לזה, כנראה סיוע כלכלי לטובת המקרים.

עקיבא הרו: איך לעשות את זה, אני חושב שדרך בתי הספר זו דרך אחת, דרך משרד החינוך ואז לפעול בתוך בתי הספר, ואפשר גם ברמה הפרטנית, שהעמותה מקבלת בין אם זה ממשרד הקליטה, אבל צריך איזה שהוא ערוץ שיש אפשרות באמת לתת מענה כלכלי כדי להרחיב את הפעילות ולתת ליותר עולים שפונים ושאין אפשרות לסייע להם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע את ג'וסי ארבל, מנהלת שירותי קליטה בהתאחדות עולי אמריקה וקנדה AACI.

ג'וסי ארבל: תודה.

ג'וסי ארבל: אני רוצה להכניס קצת אופטימיות לשיחה הזאת.

ג'וסי ארבל: בעניין תמיכות משרד הקליטה, ראיתי השנה בקול קורא שינוי משמעותי בתחומים.

ג'וסי ארבל: אפשר להתייעץ תוך כדי התהליך, הדד ליין מתקרב, אבל ברוב המקרים בחלק מהתמיכות זה 50% ולא 75%, והגדירו עולה ל-15 שנה ואני חושבת שזה באמת מקל.

ג'וסי ארבל: אני לא יודעת מי מפה ממשרד הקליטה, אבל זה באמת מבורך שאחרי כל המאמצים של ארגוני העולים ומועצת ארגוני העולים יש מענה ויש עם מי לדבר שם.

ג'וסי ארבל: אני שנים רבות בתחום הזה, בשנים האחרונות אני רואה ברשויות המקומיות פרטנר בקהילה.

ג'וסי ארבל: אחד האתגרים שדיברנו עליו בפורום הזה לפני הפגישות, זה עניין הקהילתיות, ושעולים מחפשים קשר גם עם אנשים כמוהם ואנשים שמבינים אותם ומדברים את השפה, אבל גם להרגיש חלק מהחברה וכל עניין הקליטה והאיזון שתמיד יש בין מה שמוכר, ומדברים שפה שלי ומבינים אותי, ובכל זאת הגעתי למקום חדש ואני רוצה ללמוד עברית ואני רוצה להשתלב, אנחנו מטפלים בזה ביום יום וכל אחד מוצא את המקום שלו בדבר או שלא מוצא את המקום שלו בדבר, ומתקשה ונופל בקשיים.

ג'וסי ארבל: אני חושבת שבזמן האחרון אנחנו באמת רואים פיתוח בשירותים ובקשר ברשויות המקומיות שמאוד מעודד.

ג'וסי ארבל: האתגרים יישארו, הפער בין הציפיות ומה שקורה בשטח לעולה שבא עם מוטיבציה, אם עושים מאפיינים, כל אלה מיוחד - - - הם באים עם מוטיבציה, הם באים מאידיאולוגיה, הם באים מרצון.

ג'וסי ארבל: אלה עולים מברירה, הם לא חייבים, הם לא בורחים מאף מקום אבל בין המציאות והחלום הזה, לכולנו יש את המקום להשלים בו את הפערים, לעזור ולתמוך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה בבקשה.

קסניה סבטלובה: בוקר טוב לכולם.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא בפעם הראשונה נפגשים, היו לנו כבר דיונים בנושא הזה.

קסניה סבטלובה: אני כמובן שוב אדגיש את שני הדברים שאנחנו נתקלים בהם ואנחנו נופלים בהם, למרות שאלה הדברים שאולי מבחינת הפתרונות, הם זמינים.

קסניה סבטלובה: כמובן זה עניין שלהנגשה לשונית.

קסניה סבטלובה: אנגלית היא אמנם שפה נדירה מאוד שלא הרבה אנשים בעולים דוברים אותה, מפתיע אותי כל פעם מחדש כאשר מתקשרים ללשכתי עולים שאומרים לי שהם מגיעים למשרד ממשלתי ואין שם טפסים באנגלית.

קסניה סבטלובה: אין גם טפסים ברוסית ואין גם טפסים באמהרית, ממש טיפלתי במקרה לפני כשבוע של מישהו שהגיע בסטטוס של תייר ורצה להפוך את הסטטוס שלו כבר במשרד הפנים ונתקל בהיעדר מסמכים.

קסניה סבטלובה: איך זה יכול להיות בשנת 2018 כשאני בטוחה שהטפסים האלה מתורגמים ונמצאים איפה שהוא, רק לא במשרד הפנים, ששם הם צריכים להיות, ובטח לא בלשכות ששם באמת אם מגיעים לתל אביב, הסיכוי למצוא שם דוברי אנגלית הוא רב, אבל אם מגיעים לדרום או לצפון, ככל שמתרחקים מהמרכז כך הסיכוי לפגוש מישהו שיוכל בשפתך להסביר לך את ההליך הזה, שבסך הכל נהיה יותר פשוט עם השנים, אבל זה דבר שאינני מבינה מדוע.

קסניה סבטלובה: אנחנו כל פעם מגישים גם שאילתות לשרים.

קסניה סבטלובה: יש כמה שאילתות שהגשתי למשרד הפנים על עניין ההנגשה, ואלה לא נענו עד היום.

קסניה סבטלובה: אני מחכה כבר מספר חודשים בעניין הזה.

קסניה סבטלובה: כך זה גם בכל משרד ממשלתי ששם אנחנו מתקילים את העולים, שאומרים "אנחנו אובדי עצות פה כי אין מישהו שידבר איתנו ואין את הטפסים שמהם נוכל להבין בצורה מוסדרת, כדי שלא נחזור לשם 80 פעם ושוב ושוב יגידו לנו תביאו עוד משהו ועוד משהו".

קסניה סבטלובה: העניין השני הוא כמובן עניין בריאות הנפש, גם בריאות הנפש וגם היבט העובדים הסוציאליים.

קסניה סבטלובה: מהמחקר של הממ"מ שהזמנתי והצגנו אותו והיה לנו דיון בעניין הזה לפני כחודש וחצי, התברר לנו דבר, במדינה שקולטת כל הזמן עליה והשאיפה שלה היא שיבואו יותר עולים ולא פחות עולים, זה דבר שמתנגש עם ערכי הציונות.

קסניה סבטלובה: איך יכול להיות שיש לנו במקומות ששם יש באמת ריכוזים גדולים של עולים, בממוצע עובד סוציאלי שדובר4 את השפה של העולה, אחד ל-1,000.

קסניה סבטלובה: על מה אנחנו מדברים בכלל?

קסניה סבטלובה: מה זה אחד לאלף.

קסניה סבטלובה: מה העובד הסוציאלי הזה יכול להספיק, אם בכלל.

קסניה סבטלובה: ואנחנו מדברים על כאלה שהם חצאי משרות ו-3/4 משרה, ממש בקרעים מדביקים את המשרות האלה ובסופו של דבר אנחנו מבינים שלעולים אין פשוט אפשרות לקבל עצה סבירה, לקבל חצי שעה או שעה מהזמן של אותו עובד סוציאלי, זה פשוט לא יכול לקרות אם יש לנו אחד לאלף.

קסניה סבטלובה: זה הממוצע של מה שאנחנו בדקנו, עם ריכוזים גבוהים של עולים.

קסניה סבטלובה: בבריאות הנפש, ער"ן, ערכנו שם סיור כבוד היושב ראש ואנחנו, לפני למעלה משנתיים.

קסניה סבטלובה: מאז הארגון הזה עוד הצטמצם מבחינת היכולות שלו להתמודד ולהעניק שירות בשפות רבות.

קסניה סבטלובה: ממה שאני מבינה, גם משיחות עם ארגוני עולים, יש כאן את KEPPOLIM שממש יושבים מאוד חזק ספציפית על העניין הזה, שוב פעם, אנחנו גם מבינים את זה מתקציב של 2019 שזה לא נמצא בסדר העדיפויות של משרד העלייה והקליטה, להעניק שירותי בריאות נפש לעולים.

קסניה סבטלובה: מדוע לא כך העניין?

קסניה סבטלובה: אנחנו כמובן ערערנו על הסעיפים האלה בתקציב ודרשנו להעלות אותם.

קסניה סבטלובה: התקציב עדיין לא עבר אז כביכול יש עוד סיכוי לדחוף את העניין הזה.

קסניה סבטלובה: בלי שיהיו אנשים מיומנים בשלל השפות, ביניהן אנגלית וגם שפות אחרות, שיוכלו להתמודד עם הבעיות של העולים שהן בעיות מובנות, בעיות של הגירה.

קסניה סבטלובה: אפשר לקרוא לזה בשם "עליה" וכך אנחנו מתייחסים לעניין שזה עניין רוחני ויפה, אבל הקשיים הם קשיים של הגירה.

קסניה סבטלובה: הקשיים הם כמו קשייו של כל מהגר.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו רוצים למנוע הישנות של מקרים שאני מדווחת עליהם גם מארגוני העולים וגם מהתקשורת של התאבדויות של חיילים בודדים בצבא, של אנשים שלפעמים אנחנו גם לא שומעים עליהם כל כך כי המשפחה מבקשת לא לדווח ולא לספר על העניינים האלה, אבל אפשר למנוע את זה.

קסניה סבטלובה: אנחנו יוצאים עם המלצות כל פעם מהדיונים האלה, אבל ההמלצות לא מתורגמות למציאות.

קסניה סבטלובה: השאלה היא איך אנחנו נוכל להתרומם מהעניין הזה של לדבר על כמה זה כואב וקשה, כי כבר אזלו לנו המילים, כשאנחנו שומעים על עוד מקרה של עוד מישהו שהתאבד או נמצא במצב קשה או חזר לארץ המוצא שלו מפאת המצב הנפשי הקשה שלו.

קסניה סבטלובה: למרות שהוא עבר את כל הדרך המאוד קשה של עליה והסתגלות, ולא צלח אותה.

קסניה סבטלובה: הדבר הזה של להכשיר אנשים, ויש פה אנשים מאוד מוכשרים שרק מחכים להכשרות האלה, כך אנחנו פותרים שתי בעיות.

קסניה סבטלובה: גם את בעיית בריאות הנפש וגם את בעיית התעסוקה בקרב העולים.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הדוברת האחרונה לפני משרדי הממשלה היא גברת סטפני שטראוס מנכ"לית ישיבה יוניברסיטי בישראל.

סטפני שטראוס: תודה רבה.

סטפני שטראוס: בשם ישיבה יוניברסיטי בישראל ושאר הנציגים פה והעמותות, אנחנו רוצים מאוד להודות לחבר הכנסת אברהם נגוסה וגם לחברינו בהסתדרות הציונית העולמית על המשך הטיפול והמעקב, זה מאוד מצוין ותודה על הדיון הנוסף.

סטפני שטראוס: אנחנו רואים באמת תוצאות ממשיות.

סטפני שטראוס: דיברנו בעבר על האתגרים איתם מתמודדים עולים רבים בנוגע להכרת תארים מחו"ל, מארצות הברית במיוחד.

סטפני שטראוס: לאחרונה באמת קיבלנו משובים ופידבקים חיוביים, ספציפית בנוגע לתארים מישיבה יוניברסיטי שרוב הזמן מוכרים.

סטפני שטראוס: אבל הבעיות והסיבוכים הרבים שעולים עדיין רלבנטיים, במיוחד מדינת ישראל באמת זקוקה לעוד עובדים בתחום הרפואה ובמקביל אנחנו נתקלים בעוד ועוד מומחי רפואה וביניהם אחיות, רופאי עיניים ורופאים כלליים ואני חושבת שהם מעידים על תסכול ותבוסתנות על כך שהתארים שלהם מחו"ל עליהם הם עמלו במשך שנים רבות, אינם ניתנים להמרה בינתיים ועל כן הם אינם מצליחים למצוא תעסוקה כאן בארץ.

סטפני שטראוס: אנו מוצאים את האמור גם בנוגע לקבלה ללימודים מתקדמים בהשכלה גבוהה בישראל וניסיון ההשתלבות בשוק העבודה.

סטפני שטראוס: אני חושבת שבעיות אלה נובעות מאי הכרה בתארים מחו"ל מקושי בשפה העברית כפי שכבר אמרנו ואפילו מאפליית גיל.

סטפני שטראוס: אנו מציעים שאחוז מוגדר שדל מקומות עבודה יהיו משוריינים ספציפית עבור עולים דוברי אנגלית.

סטפני שטראוס: דווח שחלק מהעולים שמתקבלים לעבודה במשרד החינוך, כאילו נענשים, כפי שציינת חבר הכנסת נגוסה, על ידי שכר נמוך, מכיוון שהמשכורות המבוססות על תארים מחו"ל שאינם מוכרים בארץ בצורה רשמית.

סטפני שטראוס: בזמן שחלקנו זכינו למצוא באמת את הדרך לתעסוקה ועלייה מוצלחת, עדיין חשוב שהמחוקקים שלנו ונציגי המשרדים הממשלתיים ימשיכו להתמקד בדרכים שיסירו את המכשולים הקיימים המונעים עלייה מוצלחת, וזו תהיה התרומה הגדולה ביותר עבור מדינת ישראל ועבור כל אזרחיה, ותיקים כחדשים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דבר אחר רציתי לציין ממה שלמדנו אתמול בדיון בעניין התארים ודירוג השכר, מי שלמד תואר ראשון, ואני אציג את המקרה שהיה לנו מארצות הברית, שהיא למדה תואר ראשון במינהל והתואר השני שלה היה בפיזיותרפיה.

אברהם נגוסה: משרד החינוך הכיר, למרות שזה דוקטור לפיזיותרפיה, לפי הבירור שעשו בארה"ב הוא שווה לתואר שני כאן בישראל.

אברהם נגוסה: הכירו ונתנו לה אישור לצורך עבודה כתואר שני.

אברהם נגוסה: לאחר שעברה מבחנים במשרד הבריאות היא קיבלה רישיון לעסוק בפיזיותרפיה, ואולם הדירוג של המשכורת הוא שווה לתואר ראשון.

אברהם נגוסה: למה?

אברהם נגוסה: הם אומרים שהתואר הראשון שלה הוא לא מתחום העיסוק שלה, דהיינו לא בתחום הפיזיותרפיה.

אברהם נגוסה: היא למדה תואר אחד בתחום הזה, ולכן מגיע לה שווה לתואר אחד בשכר.

אברהם נגוסה: אנחנו למדנו אתמול בדיון שזה לא רק לעולים אלא גם לישראלים.

אברהם נגוסה: מי שלמד פה הנדסה או היסטוריה או סוציולוגיה ואחר כך תואר שני בפיזיותרפיה או ברוקחות, פרה רפואי, הוא מקבל את המשכורת לפי תואר ראשון.

אברהם נגוסה: דבר אחד גילינו, לומר למען האמת, שאין אפליה בין העולים לבין תושבי ישראל.

אברהם נגוסה: זה ברור לנו, אבל מה שלא ברור שאם הם כשרים ועומדים בקריטריונים לעבוד בתחום הזה ברמה מקצועית, מדוע צריכים לפגוע בהם בנושא השכר.

אברהם נגוסה: על כך יש לנו מאבק והיום יש לנו דיון כפי שאמרתי עם משרד האוצר.

אברהם נגוסה: חשוב לי להסביר את זה ושגם אתם תסבירו לעולים כי מי שלמד תואר ראשון בתחום אחר ועשה תואר שני בתחום שונה, לא מקבל את השכר ששווה לתואר שני, כיוון ששני התארים שונים בתחומם.

אברהם נגוסה: אמנם זה רק חלק מהנושא של הדיון היום, אבל רציתי להבהיר את מה שלמדנו אתמול בוועדה.

אברהם נגוסה: עכשיו נשמע את משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים בזמן הדיונים על התקציב, הוא עדיין לא עבר.

אברהם נגוסה: הגדרנו בהזמנה לדיון למשרדי הממשלה ולרשויות המקומיות כך: "הוועדה מבקשת לקבל בדיון את התקציב המוקצה על ידי הרשות המקומית למען העולים החדשים, תוך פירוט הסעיפים בתקציב, וכן את התייחסות

אברהם נגוסה: כם לסוגיות הנוגעות לכם במסמך" רצינו שכל אחד יבוא מוכן לקראת הדיון.

אברהם נגוסה: נרצה לשמוע באמת מעבר למילים, אמנם המילים המחבקות חשובות, אבל תכל'ס שינויים לא באים רק במילים, אלא בתכניות ובתקציב.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים לשמוע על התקציבים במשרדי הממשלה וברשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: אני אתחיל עם משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני פונה למאיה שריר ממשרד החינוך.

אברהם נגוסה: היית כאן גם בדיון הקודם ושמעת.

אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים לדעת האם יש התקדמות, האם יש ביטוי לכך בתקציב שעכשיו דנים עליו, כדי לתת גיבוי תקציבי לקידום ולשילוב העולים החדשים, לאחר ששמעת את הצרכים מהשטח בדיון הקודם.

מאיה שריר: אנחנו מסכימים מאוד עם הדברים של יו"ר הוועדה, כל העולים ללא הבדל בארץ המוצא, כולם זקוקים למשאבים, כולם צריכים ללמוד עברית שפה שניה, להשלים פערים בכל מקצועות הלימוד, להצליח גם בלימודים וגם בהיבטים של זהות, שייכות, היבטים רגשיים.

מאיה שריר: כולם מקבלים את המענה על פי הצרכים שלהם.

מאיה שריר: בתשובה לכמה שאלות שעלו כאן, דיברתם על שירותים לפני ההגעה לישראל, אז המשרד כן משתתף ושולח נציגים לירידי טרום עליה, לכנסים.

מאיה שריר: עכשיו חזרנו מיריד יחד עם ההסתדרות הציונית העולמית בבלגיה, אני נוסעת בשבוע הבא יחד עם משרד העלייה והקליטה ו"נפש בנפש" לניו יורק.

מאיה שריר: בחודש הבא יש לנו יריד בצרפת "אופק ישראלי", אז בדבר הזה אנחנו בהחלט משתתפים.

מאיה שריר: אנחנו רואים חשיבות רבה בהנגשה כפי שאמרתם, לשונית, שפתית, מידע להורים.

מאיה שריר: הבאתי את הדוגמה של דוברי האנגלית לכאן, יש לנו דפי מידע באנגלית להורים, למשפחות.

מאיה שריר: Welcome and shalom, עם כל המידע על מערכת החינוך.

מאיה שריר: דבר נוסף שחשוב מאוד בעינינו, ההתייחסות שווה לכל העולים אבל המורים צריכים להכיר את התרבויות השונות, את תרבות הלמידה השונה בארצות המוצא השונות ולשם כך קיימנו ממש לפני שבועיים יום עיון גדול מאוד של כל מטה המינהל הפדגוגי.

מאיה שריר: גם ד"ר עדינה שוורץ מ"נפש בנפש" הביאה את תרבות הלמידה, את המאפיינים של הלמידה בארצות הברית.

מאיה שריר: כמובן שארצות הברית מאוד גדולה אבל עדיין הייתה שם למידה מאוד משמעותית של הנושא, עם עוד ארצות אחרות שעלו, כך שאצלנו נמשיך לקראת השנה הבאה בהקצאת שעות תקן שהם בתוך בתי הספר, זה משאב מאוד מאוד יקר של שעות שהוא ממשיך לעבור כל שנה במשרד.

מאיה שריר: זה למעשה רוב התקציב, שעות התקן של המשרד.

מאיה שריר: מעבר לכך יש לנו כמובן את כל הנושאים, את התכנית החדשה שלנו עם משרד העלייה והקליטה, שיתוף פעולה מלא של שני המשרדים במכרז חדש לתגבור לימודי של ילדים בחינוך היסודי אחרי שעות הלימודים, תכנית יע"ל, תכנית בהיקף של 5.5 מיליוני שקלים, ותכניות נוספות.

אברהם נגוסה: בעניין החינוך הלא פורמלי, שמעת את הצורך בקרב הנוער, וישיבות וארגונים שיכולים לקדם פתרון בעיות שיש בשטח של הנוער מחוסר עיסוקים שמשתולל ברחובות, והם רוצים לגבש ולחזק אותם בהשתלבותם לחברה.

אברהם נגוסה: האם מעבר לחינוך הפורמלי הקצבתם משאבים לצורך הזה גם?

מאיה שריר: תמיד אנחנו נמצאים בשאלה של עד כמה לתת מענה שהוא ייחודי אבל סגרגטיבי, נפרד, לעולים, ועד כמה לדאוג לשלב אותם בחברה הישראלית.

מאיה שריר: הרי המטרה של כולנו שהעולים יישארו כאן

מאיה שריר: במדינת ישראל בחברה הישראלית ולכן צריך תכניות שמחברות ומלשבות את העולים עם החברה הישראלית.

מאיה שריר: במשרד החינוך יש את מינהל חברה ונוער שהם מפעילים תכניות בחינוך הבלתי פורמלי בשעות אחר הצהריים ואנחנו מעודדים את העולים להשתלב בהם.

מאיה שריר: אם זה תכניות כמו בתנועות נוער, ארגוני נוער שונים שגם שם יש תכנית ייחודית, למשל בבני עקיבא יש תכנית עמישב שמחברת את העולים לתנועת הנוער.

מאיה שריר: אנחנו לא מאמינים בהפרדה מוחלטת אלא בקריאה לשלב אותם ולהתחבר עם החברה הישראלית.

מאיה שריר: אז יש תכניות והן תכניות ברובן שמשלבות את בני הנוער העולים עם החברה הישראלית.

אברהם נגוסה: הבנתי אבל למשל ראש חמ"ד, כפי שאמר - - -

מאיה שריר: אני לא ידעתי על זה.

אברהם נגוסה: המטרה פה, הארגונים דווקא הם המגשרים גם מבחינת השפה וגם מבחינת המנטליות והם מכירים את עניין הרגש והתמיכה.

אברהם נגוסה: השאלה פה, הם חסרי אונים.

אברהם נגוסה: מבחינת אכפתיות ויכולת הם יכולים להתגייס ולעזור, אבל בלי תקציב קשה לקדם דברים.

אברהם נגוסה: השאלה פה האם נוער וחברה, אם יש לכם תקציב מספיק גם לעבוד בשיתוף פעולה במצ'ינג עם הארגונים.

מאיה שריר: אני יודעת שחלק מהתקציבים של התמיכות דווקא נמצאים במשרד העלייה והקליטה, וכמובן שאי אפשר לתת תמיכות לאותו נושא משני משרדי ממשלה.

מאיה שריר: אני מציעה כן לארגוני העולים, ועם חלקם אני עובדת ממש בשיתוף פעולה, שיפנו באופן מסודר למשרד ואז המשרד יפנה אותם לגורם המתאים.

מאיה שריר: כי זה שאתם פניתם לחמ"ד, אני לא יודעת על זה.

עקיבא הרו: זה גם היה תהליך ראשוני מאוד.

עקיבא הרו: זה עוד לא - - -

מאיה שריר: זכותכם לפנות למי שאתם רוצים, אני רק אומרת שאני לא ידעתי על הפניה הזאת ואני אחראית במשרד על תלמידים עולים.

מאיה שריר: אז אני מציעה לפנות בצורה מסודרת למשרד ושהמשרד יכוון לאילו אנשי מקצוע.

עקיבא הרו: אני אוכל להתייחס לנקודה אחת ברשותכם?

עקיבא הרו: משהו קצר.

עקיבא הרו: קודם כל תודה רבה, ניכר שיש מאמצים וזה לא ממקום כמובן של ביקורת שאין עבודה, יש עבודה נפלאה אבל יש מקומות לחיזוק.

עקיבא הרו: לפני שנתיים-שלוש הייתה לי קונספציה של שילוב, שילוב, שילוב, אין מה לעשות, זה מה שצריך לעשות כי חייבים כדי שהם ירגישו שייכות.

מאיה שריר: צריך גם וגם ללא ספק.

עקיבא הרו: כן.

עקיבא הרו: רק לסיים את המשפט, השילוב הוא המטרה.

עקיבא הרו: הדרך הרבה פעמים זה דווקא החוויה הבטוחה של קודם כל הזהות שלי מתקבלת פה בחברה, אני אמריקאי, אני צרפתי, אני אתיופי, אני רוסי ומקבלים אותי ככזה.

עקיבא הרו: אחרי שבתוך בית ספר, בתוך הקהילה רואים את זה, אז אפשר לדבר על השילוב.

עקיבא הרו: אנחנו מנסים לעשות את זה, אבל זה ממש תהליך והרבה פעמים הדרישה היא שילוב או ראייה כללית שכולנו שווים ובואו נעבוד ביחד.

עקיבא הרו: לא בהתחלה.

עקיבא הרו: אי אפשר לעבוד ככה בהתחלה.

מאיה שריר: אני מסכימה איתך אבל אני חושבת שלא הכל הוא תלוי תקציב.

מאיה שריר: אנחנו עושים עבודה עם המורים, הכשרה, היכרות עם התרבויות השונות וזה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אתה ממש צודק בעניין השילוב.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד צריכים להיזהר, זה לא שילוב בכל מחיר.

אברהם נגוסה: היעד שלנו הוא שילוב, אז בואו מעט נדחוף אותו, ואז אנחנו מאבדים אנשים בדרך.

אברהם נגוסה: חשוב שזה יהיה בשלבים.

אברהם נגוסה: אם אנחנו לא מחזקים אותם בתחילה, השילוב לא יצליח.

אברהם נגוסה: לכן ההתייחסות קודם וההכנה לשילוב, זהו שלב מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: כאן התפקיד של הארגונים, שצריכים לגשת בצורה מסודרת למשרדים.

אברהם נגוסה: אנחנו עוברים למשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: בעניין התקציב, האם לקחתם בחשבון בתכנית התקציב הממשלתי את הנושאים שעלו בעבר ועולים כאן בוועדה בנושא תקצוב, בעיקר הלא פורמלי.

דוריס קריאף: לא הכינו אותי מראש, כלומר לא קיבלתי את המסמך להכין, אני לא מאגף תקציבים אבל אני כן אגיד מה עשינו למען - - -

אברהם נגוסה: הקראתי את המייל שנשלח לכל המוזמנים ממשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: לא ייתכן שמשרד העלייה והקליטה, המשרד המתכלל בנושא קליטת העלייה, לא יכול לקבל את - - -

דוריס קריאף: קיבלתי את ההזמנה מלשכת מנכ"ל ולכן לא הבאתי את פריסת התקציב.

דוריס קריאף: אבל אני כן רוצה לעדכן שהמשרד - - -

אברהם נגוסה: קודם כל אנחנו מבקשים שתשלחי לנו.

דוריס קריאף: אני אבקש מאגף תקציבים.

אברהם נגוסה: דבר שני אני לא מצפה שתיכנסי לכל הפרטים הקטנים, אבל תני לנו מה שאת יכולה.

אברהם נגוסה: בעיקר עבודה בשיתוף פעולה עם ארגוני העולים והתמיכות, כדי לשלב את העולים.

אברהם נגוסה: אני מדגיש, בחינוך הלא פורמלי.

דוריס קריאף: אוקיי.

דוריס קריאף: אבל אני כן רוצה לפתוח ולהגיד שהקצינו לשנת 2018 תקציב מיוחד של כלל העובדים של המשרד, ימומן להם קורסים לשפה האנגלית או לשפר או ללמוד אותה, וזה לכלל העובדים.

דוריס קריאף: כלומר כל עובד במשרד שירצה ללמוד אנגלית, המשרד יממן לו את זה.

דוריס קריאף: אנחנו מנסים לכסות שכל העובדים למעשה - - -

אברהם נגוסה: העובדים של משרד הקליטה?

דוריס קריאף: כן.

דוריס קריאף: זה משהו שכבר לקחנו לתשומת ליבנו, כדי שאנשים ידעו גם אנגלית.

דוריס קריאף: לגבי ההקלה בתמיכות, אני יודעת שהקלה בתמיכות בעמותות ובתכניות, יש הקלה בשנת 2018, לפרטי פרטים אני לא יודעת, אני לא מקליטה בקהילה.

דוריס קריאף: עוד פעם, לא הכינו אותי נכון לוועדה הזאת ולכן אני לא מוכנה לוועדה הזאת מהבחינה של להגיד את ההקלות.

דוריס קריאף: היא אמרה קודם, זה מה שבעיקר נעשה.

אברהם נגוסה: רק את ממשרד הקליטה?

דוריס קריאף: כן.

דוריס קריאף: היה צריך להגיע לפה למעשה מישהו מקליטה וקהילה.

דוריס קריאף: אני פה מתיעוד וזכאות.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: כשאנחנו מגדירים את הנושאים, ומה שאנחנו מצפים, היו צריכים להיות מוכנים לכך.

אברהם נגוסה: האימייל נשלח ב-6 לפברואר, כדי שיהיה לכם מספיק זמן.

דנה גורדון שושני: הבהרנו מה אנחנו מבקשים.

אברהם נגוסה: הבהרנו מה אנחנו מבקשים.

אברהם נגוסה: אנחנו היום ב-28 לפברואר.

דוריס קריאף: אתה צודק.

דוריס קריאף: אני אעביר להם ששלחו את ה - - -

אברהם נגוסה: אני מצטער להגיד לך שהמשרד לא ממלא את אחריותו.

אברהם נגוסה: או שהוא מזלזל בוועדה או שיש בעיה בניהול במשרד.

דוריס קריאף: אני לא חושבת שיש זלזול.

דוריס קריאף: אני אעביר את זה שהם אלה שמתכללים את האנשים והם אלה ששולחים את האנשים לוועדות.

אברהם נגוסה: לפחות שיכינו את האנשים שהם שולחים אותם.

דוריס קריאף: אתה צודק.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה את המחאה שלנו בכתב לשרה וגם למנכ"ל.

אברהם נגוסה: אי אפשר לנהוג בצורה כזאת.

אברהם נגוסה: אנחנו לא באים כאן לטיול.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים להגיע לפתרונות.

דוריס קריאף: זו לא הוועדה הראשונה שאני משתתפת בה.

דוריס קריאף: אני מגיעה בדרך כלל מוכנה אבל אני לא מהאגף הנכון.

אברהם נגוסה: אין לי טענה אישית אליך.

אברהם נגוסה: אבל חשוב לי שהאכזבה שלנו תירשם בפרוטוקול שדווקא משרד הקליטה, שהוא המתכלל מטעם מדינת ישראל בקליטת העלייה, ושאנחנו קובעים דיון כל כך חשוב בתקופה חשובה בדיוני התקציב, דיון מעקב.

אברהם נגוסה: זה לא דיון ראשון.

אברהם נגוסה: אנחנו מראש שלחנו באופן ברור את הנושא שאנחנו מצפים לשמוע בו ממשרדי הממשלה, ושולחים אותך בלי לעדכן ובלי להכין אותך, וגם שאת לא מטפלת באותו התחום.

אברהם נגוסה: הטענה שלי מופנית למשרד העלייה והקליטה וחשוב לי להביע את המחאה בשם הוועדה.

סוניה גרהם: אפשר לשאול משהו?

אברהם נגוסה: כן.

סוניה גרהם: אני רוצה לדעת אם אתם לא הגעתם מוכנים, אז מה השלב הבא.

סוניה גרהם: מפני שחשבתי שזה יהיה הדיון האחרון.

אברהם נגוסה: קודם כל זה לא דיון אחרון.

אברהם נגוסה: אחרון למושב הזה אמנם, אבל אנחנו חוזרים אחרי יום העצמאות ונקיים עוד דיון.

אברהם נגוסה: אני בטוח שאנחנו נדאג שיבואו מוכנים.

אברהם נגוסה: נכתוב מכתב לשרה ולמנכ"ל על מה שקרה היום ולא נעבור על כך לסדר היום.

אברהם נגוסה: נעשה את כל האפשרויות שבפעם הבאה יבואו.

אברהם נגוסה: אני אדבר אישית גם עם השרה וגם עם המנכ"ל כי המטרה שלנו שתהיה התייחסות לכך בדיוני התקציב.

אברהם נגוסה: אנחנו חוזרים במושב הבא, אחרי התקציב שעבר.

אברהם נגוסה: חשוב לנו, קבענו למעקב עכשיו כי רצינו שיהיה ביטוי בתקציב.

סוניה גרהם: אנחנו תקועים עכשיו.

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: נמשיך את הדיון ונשמע את המשרדים והרשויות המקומיות ואז נסכם ונפנה למשרדים.

אברהם נגוסה: אבל ההתנהגות של משרד הקליטה לא מקובלת עלינו.

אברהם נגוסה: זה זלזול בוועדה, זלזול בעולים החדשים וזלזול בכנסת, וזה לא ייתכן.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו נעשה את הכל כדי שמשרד הקליטה יתקנו את דרכם.

רפאל כהן: ברשותך חבר הכנסת נגוסה, אני מציע שבמכתב שאתה פונה, לצרף גם את העיקרים של הדברים כי חבל לפספס את הזמן טכנית, שיעלו בנוסף למחאה, גם מהן הדרישות של הארגונים.

רפאל כהן: כי זה לא מונע מלטפל.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: נעשה זאת ביחד.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את משרד הבריאות בבקשה, לעניין בריאות הנפש וההנגשה הלשונית במערכת הבריאות.

אברהם נגוסה: בבקשה.

נעמה נהיר מזור: יש את הדברים שאנחנו ממשיכים משנים קודמות ונכנסו לתכניות העבודה גם בשנה הזאת, כמו השולחן העגול עם ארגוני העולים, פעם במספר שבועות.

נעמה נהיר מזור: כבר יש לי פגישות ביומן שלי עד סוף 2018.

נעמה נהיר מזור: זה שולחן עגול שאנחנו מקיימים באופן רצוף, גם ישיבות מעקב וגם ישיבות שמעלות נושאים חדשים.

נעמה נהיר מזור: כאן אני מאוד ממליצה, יש לנו ישיבה ביום ראשון, כל האנשים מישיבה יוניברסיטי שזה כמובן מוסד מוכר, אם יש איזו שהיא בעיה אם תוכלי להעביר את זה לרונן פוקסמן שבדיוק יצא, כדי שלפחות נוכל לתת תשובות שאנשים ידעו מה השלב הבא ומה הם כן יכולים לעשות ובמה הם לא יהיו תקועים, כי זה בלשון המעטה לא ראוי שאנשים יגידו "לא הכירו בנו למרות שסיימנו את ישיבה יוניברסיטי" אז כנראה שיש כאן איזה שהוא כשל שאני מניחה שאפשר לפתור.

נעמה נהיר מזור: המשאבים העיקריים שהוקצו גם ל-2018 וגם ל-2019, בכל הנושא של מחשוב, ברור לנו שההנגשה הלשונית לפחות מבחינת משרד הבריאות, יכולה להתממש בעיקר על ידי מחשוב.

נעמה נהיר מזור: האתר עצמו מזמן כבר מונגש.

נעמה נהיר מזור: העניין של הטפסים יותר מורכב, ומדוע?

נעמה נהיר מזור: קצת לא נעים להגיד, אבל פקידי עירייה, רישוי, לא קוראים אנגלית ולכן רוב הטפסים הם בעברית.

נעמה נהיר מזור: אנשים מורידים אותם כמו פעם בנייר, ממלאים ושולחים בנייר, כך זה היום.

נעמה נהיר מזור: הכוונה היא בשנתיים הקרובות מקצוע אחר מקצוע, זה תהליך מאוד אינטנסיבי, לנסות להנגיש את כל המקצועות תוך שנתיים כך שאנשים יוכלו למלא את הטפסים און ליין וברגע שהם ממלאים און ליין, אפשר כל אחד שיימלא בשפה שלו.

נעמה נהיר מזור: אותו דבר ואולי אפילו זה יותר חשוב למרות שזה לא הוזכר פה, הנושא של הנגשה לשונית בבחינות הרישוי הממשלתיות.

נעמה נהיר מזור: היום זה אמנם מתורגם, אבל שוב, זה מתורגם ידנית ולאנשים הרבה פעמים יש תלונות נגד אופי התרגום.

נעמה נהיר מזור: במבחנים הממוחשבים תהיה אפשרות לתת יותר סרטונים ותמונות, דברים שיהיו יותר נגישים ליותר אנשים, ומעל הכל הנושא של עררים.

נעמה נהיר מזור: הגשת ערר היום לבחינות הרישוי הממשלתיות היא רק בעברית, שוב, מכיוון שאי אפשר יהיה לתרגם את כל העררים ולהגיש לוועדות ערר, זה אנחנו מקווים מאוד שכבר השנה ניתן יהיה להגיש כל אחד בשפתו במקום ואנחנו מאמינים שזה יפתור הרבה בעיות.

נעמה נהיר מזור: זה אמנם לא עלה כאן אבל אנחנו מקבלים את התלונות ואנחנו מקווים שזה יפתור חלק גדול מהן.

נעמה נהיר מזור: לגבי טרום עליה, גם משרד הבריאות כמובן מממן ומעודד עובדים להגיע לכל ירידי טרום עליה כשההרשמה לבחינות נעשית במקום, האישורים נעשים במקום, אין צורך לא בנוטריונים ולא בתרגומים כאן בארץ.

נעמה נהיר מזור: אנחנו מאוד משתדלים בעזרת ההשתתפות בירידים גם לפשט את הבירוקרטיה וגם לקצר את התהליכים באופן כללי.

אברהם נגוסה: מה עם הטיפול בבריאות הנפש, זה לא רק שפה.

אברהם נגוסה: האם משרד הבריאות עושה מאמץ לשלב פסיכיאטרים, פסיכולוגים למערך בריאות הנפש בקרב עולים חדשים דוברי שפות שונות?

אברהם נגוסה: אנחנו היום דנים בעיקר על דוברי אנגלית, האם אתם מקדמים לשלב את דוברי האנגלית?

נעמה נהיר מזור: אני יודעת שהשר הצהיר, לא רק בקבל עם ועדה, הצהיר שהוא מתכוון לקצות תקציבים מאוד משמעותיים לנושא של בריאות הנפש שהוזנח מכל פן שהוא ב-20 השנים האחרונות לפחות.

נעמה נהיר מזור: אני לא יודעת ספציפית על הנגשה לשונית, אני יכולה לברר ולחזור.

נעמה נהיר מזור: אני מניחה שזה גם כלול, אבל אני אברר ואחזור לוועדה.

אברהם נגוסה: האם יש תקציב למשרד הבריאות לשיתוף פעולה עם ארגוני העולים?

נעמה נהיר מזור: כן.

נעמה נהיר מזור: כמובן.

נעמה נהיר מזור: עד סוף השנה אנחנו מכוסים מהבחינה הזאת וכבר נקבעו ישיבות בלשכת סמנכ"ל משרד הבריאות, ישיבות עם הרבה מאוד גורמים בתוך המשרד ואני יכולה להגיד שבטלפון הנייד שלי, יש בינינו קשר מאוד ישיר, מאוד רציף.

אברהם נגוסה: עם ארגוני העולים?

נעמה נהיר מזור: עם ארגוני העולים, בוודאי.

נעמה נהיר מזור: גם במייל וגם בתקשורת סלולארית רגילה.

אברהם נגוסה: מבין ארגוני העולים האם יש מישהו שמתמחה או עוסק בתחום הבריאות?

נעמה נהיר מזור: אני חושבת ש"נפש בנפש" הוא הארגון הכי - - - מבין דוברי האנגלית.

אברהם נגוסה: אתה יכול לעדכן אותנו האם פניתם, האם קיבלתם תקציב?

אברהם נגוסה: אתה מסכים עם מה שגברת נעמה אמרה ואנחנו יכולים לעשות "וי" שאין אתגרים באזור הזה?

נטע כ"ץ: חבל לי שזה עולה עכשיו כי רונן באמת הוא זה שמטפל בזה באופן קבוע ואני יודע שהוא בקשר עם נעמה, עם כל עובדי משרד הבריאות באופן קבוע, בהמשך גם לשולחן העגול שמתקיים ויתקיים ביום ראשון הקרוב והוא באמת מכיר את הנושא הזה הרבה הרבה יותר טוב ממני.

נטע כ"ץ: אני יודע שתמיד יש לאן להמשיך ולהגיע, ואני יודע שהקשר הוא מאוד טוב והרצון נמצא.

נטע כ"ץ: השאלה איפה בדיוק זה עומד, רונן יכול להגיד.

אברהם נגוסה: רונן שיבח גם אתמול את משרד הבריאות ולכן יש לי הרושם ששם יש שיתוף פעולה בעניין ההכרה בתארים ורישיון והדברים האלה, רציתי לדעת לעניין שיתוף הפעולה בפרויקטים למען חיזוק עולים חדשים והנגשה לשונית.

אברהם נגוסה: יש עוד ארגון שרוצה להגיב לנושא?

ליאמי לורנס: כן.

אברהם נגוסה: בבקשה.

ליאמי לורנס: שלום.

ליאמי לורנס: אני נציג של 40,000 עולים חדשים מכל העולם, אבל חצי מהם מארצות אנגלו סקסיות.

ליאמי לורנס: הארגון הוא KEEPOLIM.

ליאמי לורנס: קודם כל אני רוצה לומר תודה לדוקטור נגוסה וחברת הכנסת קסניה סבטלובה, הם עובדים איתנו וממש אכפת על כל עולה ואין דבר כזה, יש 120 אנשים בכנסת, אלה גיבורים, שניהם.

ליאמי לורנס: בקשר לבריאות הנפש, יש לנו שמונה אנשים שנפטרו בקבוצה שלנו בתוך שנתיים.

ליאמי לורנס: שמונה.

ליאמי לורנס: חמישה אנשים היו אחרי צבא, הם היו חיילים בודדים.

ליאמי לורנס: כולם מאמריקה.

ליאמי לורנס: מלפני שבוע עד עכשיו, בתוך השבוע הזה, היו לי שלוש שיחות טלפון, עולה אחת מאנגליה, עולה אחד מאיטליה ועולה אחד מדרום אפריקה, הם רוצים להתאבד.

ליאמי לורנס: אני טיפלתי בהם.

ליאמי לורנס: שמתי אחד באשפוז.

ליאמי לורנס: אין, אין, אני נורא מצטער, את דוברת מאוד נחמדה, אבל אני רוצה להגיד לך, אני לא פסיכולוג.

ליאמי לורנס: כל אחד מתקשר אלי "אני רוצה להתאבד".

ליאמי לורנס: שמונה אנשים בקבוצה שלנו התאבדו.

ליאמי לורנס: שלחו אותם בקופסה הביתה.

ליאמי לורנס: אין.

ליאמי לורנס: KEEPOLIM עושה בריאות נפש לבד, פרטי.

ליאמי לורנס: בחודש האחרון יהיה קבוצות תמיכה בכל מיני שפות בגלל שאין שירותים.

ליאמי לורנס: אתה יכול להתקשר לקופת חולים כללי תא ומכבי ומקבל 15 שיחות עם פסיכולוג, אבל הפסיכולוגים, היועצים, לא מדברים אנגלית, צרפתית, ספרדית, פורטוגזית.

ליאמי לורנס: אין שירות.

ליאמי לורנס: אנחנו פתחנו את זה לבד.

ליאמי לורנס: דיברתי עם מנכ"ל ער"ן, אני אוהב את ער"ן, הייתי במשרדים שלהם, הם דוברים רק עברית וערבית.

ליאמי לורנס: היו להם שירותים לפני זמן בכל השפות, אבל בגלל קיצוץ בתקציבים אין להם את זה.

אברהם נגוסה: אנחנו ביקרנו שם והיה לנו גם דיון בהשתתפות נציגי העמותה, היינו בשטח וראינו את המקום.

קסניה סבטלובה: ולמה הם לא קיבלו את הכסף?

אברהם נגוסה: באמת חסר להם תקציב, הם לא יכולים להשיג דוברי אנגלית ושפות שונות.

אברהם נגוסה: הם ממש הורידו.

אברהם נגוסה: לכן אני תומך במה שאתה אומר.

קסניה סבטלובה: למה שלא נדרוש ביחד שנינו שיכניסו את הסעיף הזה בתקציב?

ליאמי לורנס: אני ממשיך.

ליאמי לורנס: אחר כך נפתח - - - בתוך שנה ייעוץ פסיכולוגי מסובסד.

ליאמי לורנס: KEEPOLIM משלם חצי והקליינט משלם חצי.

ליאמי לורנס: הממשלה ומשרד הבריאות נכשלו.

ליאמי לורנס: אני עולה חדש, אין לי כסף לפלאפל.

ליאמי לורנס: אבל למה בתוך שלוש שנים שאני בארץ, עשיתי הכל לבד עם השותף שלי, צביקה גרייבר.

ליאמי לורנס: למה אנחנו עושים את זה?

ליאמי לורנס: אני רוצה לדעת איפה הממשלה נכשלה.

ליאמי לורנס: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נבקש אחר כך ממשרד הבריאות להתייחס לנושא.

אברהם נגוסה: כי אני מדגיש שזה הזמן להכניס את זה לתקציב.

אברהם נגוסה: אם יש בעיה של ער"ן כפי שהוא אמר, וזה יכול להיות רציני שאנשים מתקשרים ורוצים לשתף את המצוקה שלהם כדי לקבל תמיכה, ואין דוברי אנגלית שיעזרו להם.

נעמה נהיר מזור: תוך מספר ימים אני אשלח תשובה לוועדה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו עוברים לרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: עירית רמת גן בבקשה.

אלישבע אקרסון: אני מעירית רמת גן.

אלישבע אקרסון: אנחנו הפרויקטורים בכמה רשויות מקומיות.

אלישבע אקרסון: אני רוצה להגיד משהו לגבי בריאות הנפש.

אלישבע אקרסון: בתוך העיריה אנחנו בשיתוף פעולה עם מחלקת הרווחה עובדים עם העולים שלנו.

אלישבע אקרסון: הבעיה הגדולה שיש לנו זה שהעולים לא רוצים ללכת לרווחה בגלל הסטיגמה, כי השם "רווחה" באנגלית זה well fair.

אלישבע אקרסון: Well fair בארצות הברית זה משהו ממש לא טוב שאף אחד לא רוצה לפתוח תיק.

אלישבע אקרסון: אז אנחנו מטפלים באנשים ואנחנו צריכים באמת לעשות מלחמה איתם, ללכת לרווחה ולקבל את השירות.

אלישבע אקרסון: אבל יש רווחה וזה בחינם, וזה יוצא שאנשים לא יודעים.

אלישבע אקרסון: אנחנו עובדים במבנים - - - עם עולים.

אלישבע אקרסון: וגם הרוב אנחנו on call, אם יש בעיה בשפה.

אלישבע אקרסון: הם יודעים את המספרים שלנו, העיריה יודעים שיש אנשים שמתמודדים וכן זה נכון ער"ן יהיה יותר טוב אם יהיו יותר שפות, אבל זה לא כמו שבאמת, רק את KEEPOLIM ועולים לבד.

אלישבע אקרסון: יש אנשים שגם עושים עבודה וגם עושים טיפול וזה ממש חשוב להגיד.

אלישבע אקרסון: יכול להיות שאנשים לא יודעים שאנחנו עושים את זה כי צריך לעשות שיווק, אבל אנחנו עושים את זה.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה שמופנית לכל הרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: אם אנחנו יודעים שהעולים החדשים רואים את זה כסטיגמה ללכת ללשכת הרווחה ומצד שני אנחנו רואים את הצורך שעולה זקוק לעזרה, האם העיריה לא יכולה לחפש אלטרנטיבה, שלא נקרא לו וולפייר, או לשכת רווחה, אבל נקרא לו בשם שלא תהיה לו קונוטציה סטיגמטית.

אברהם נגוסה: האם חשבתם בכיוון הזה?

אלישבע אקרסון: בטח.

אלישבע אקרסון: השאלה היא רק אם אנחנו יכולים לשנות את זה.

אלישבע אקרסון: - - -

אברהם נגוסה: מה הבעיה, אם חשבתם על זה?

אלישבע אקרסון: אני לא באגף הרווחה ואין לי את הכוח לשנות את השם של אגף רווחה.

אברהם נגוסה: לא, אגף רווחה יישאר כאגף רווחה, אבל לצורך הטיפול ותמיכה בעולים חדשים, בואו נקים יחידה מסוימת, נקרא לה קליטת עליה או שילוב עולים או תמיכה לעולים, ואז באמת זו תהיה הכתובת ונפרסם בקרב העולים.

אברהם נגוסה: במקום שהם יפנו ללשכת הרווחה, הם יפנו לשם.

אלישבע אקרסון: אבל אני לא יכולה לפתוח תיק בשביל עולה מתוך רווחה.

אלישבע אקרסון: בדרך כלל הם יהיו בקשר עם הרווחה והם שומעים "רווחה".

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: למיטב הבנתי עמותת ער"ן למשל מקבלת את הקריאה והיא עושה את הטיפול הראשון.

אברהם נגוסה: אבל בסופו של דבר בהמשך הטיפול היא מעבירה לרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: איך העבודה שלכם ביחד ולמה אתם לא מוצאים לנכון לחזק את העמותה אם העולים באמת פונים, נוח להם לפנות לער"ן במקום ללשכת הרווחה?

קסניה סבטלובה: זה לא אותה פונקציה.

אברהם נגוסה: אני יודע, אבל לדוגמה ער"ן נמצא בתל אביב.

אברהם נגוסה: מה שאני אומר, בסופו של דבר עמותת ער"ן מעבירה את זה למערכת.

אברהם נגוסה: האם אתם רואים בעירייה שחיזוק ער"ן יהווה יתרון בהמשך הטיפול שלכם?

אלישבע אקרסון: כן.

אלישבע אקרסון: זה הולך לרווחה והרווחה מטפלת בזה.

אברהם נגוסה: מה אתם נותנים לער"ן?

אברהם נגוסה: אתם נותנים תקנים או סיוע?

אברהם נגוסה: תקציב?

אלישבע אקרסון: את זה אני לא יודעת כי אני לא מתוך אגף הרווחה, אבל אני יודעת שכל פעם שאנחנו מקבלים, שמישהו היה במשהו חריג וזה הולך לרווחה, אנחנו מקבלים את הפרטים ואנחנו גם עושים את טיפול ההמשך.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אבל נכון שער"ן זו לא פונקציה ממשלתית, אלא ארצית.

אברהם נגוסה: אבל אם העמותה פועלת באזור שלכם, העמותה לא יכולה לעזור, לממן?

קסניה סבטלובה: זה מוקד ארצי.

אמיר דור: ערן זו עמותה ארצית, היא לא מקומית.

אמיר דור: היא נותנת שירות כלל ארצי.

קסניה סבטלובה: זה לא קשור לאיפה הם נמצאים.

אברהם נגוסה: הבנתי שזה ארצי.

קסניה סבטלובה: אז איך עירייה תתמוך בארגון ארצי ונותן שירותים לישראלים מכל קצוות הארץ.

אמיר דור: אתם מדברים על שתי סוגיות.

אמיר דור: רווחה זה סוגיה אחת ובריאות הנפש זו סוגיה נפרדת.

אמיר דור: היא בכלל לא נותנת שירותי בריאות הנפש.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז זה בא לפתחו של משרד הבריאות.

אברהם נגוסה: אני מבקש התייחסות לנושא.

אברהם נגוסה: אולי מעירית תל אביב תעדכן אותנו.

אברהם נגוסה: אמיר דור בבקשה.

אמיר דור: בוקר טוב לכולם.

אמיר דור: קצת נתונים על מה שקורה בתל אביב יפו.

אמיר דור: בחמש השנים האחרונות הגיעו לעיר שלנו מעל 15,000 עולים.

אמיר דור: מתוכם דוברי אנגלית כ-3,000 עולים.

אמיר דור: לנו בשיתוף עם משרד העלייה והקליטה יש שישה פרויקטורים, יש פרויקטורית אחת דוברת אנגלית שיושבת לידי כאן, ג'יל, שהתפקיד שלה הוא ללוות את העולים בכל הליך הקליטה שלהם בעיר.

אמיר דור: אז יש גם את העניין הפרטני שהם זקוקים לסיוע, הנגשת מידע או לדברים מול המוסדות, וכל הפעילות שאנחנו עושים אחר הצהריים ותיכף אפרט אותה, מאוד חשוב לי להגיד שאנחנו לא עושים את זה לבד, אנחנו עושים את זה עם ארגוני עולים.

אמיר דור: יש לנו צוות משותף עם נפש בנפש, עם TELFET, AACI, כי לא היינו יכולים לעשות את זה לבד בלי הארגונים עצמם.

אמיר דור: אז כל הפעילות שאנחנו עושים היא משותפת עם הארגונים עצמם.

אמיר דור: הקמנו לפני שנה ומשהו מערך הרצאות שנקרא tel aviv talks, של מעל 60 הרצאות בשנה, שמגיעים מעל 3,000 עולים ואז אנחנו מנגישים להם את כל המידע בתחומי התעסוקה, כלכלה, יזמות, אנחנו עושים פעילות מאוד ענפה בקרב הילדים ואנחנו מקיימים את כל הפעילויות האלה עם כל ארגוני העולים, כי אחרת לא היינו יכולים לקיים את זה.

אמיר דור: זה אחד הדברים שאנחנו הכי גאים בהם שעשינו מערך שלם עם ארגוני העולים.

אמיר דור: עוד נושא שאנחנו רוצים להיכנס אליו ב-2018 זה עולים דוברי האנגלית מעל גיל 55.

אמיר דור: זהו סקטור שעד עכשיו לא נתנו לו מענה הולם, יש להם בעיות גם תעסוקתיות, גם חברתיות, ואנחנו כרגע בונים מערך של סיוע יחד עם הארגונים עצמם לסקטור הזה.

אמיר דור: בסך הכל אנחנו מאוד מאושרים שהעולים בוחרים בתל אביב, כולל גם דוברי אנגלית.

אמיר דור: אנחנו בקשר גם עם הארגונים הקהילתיים, עם TLV, ובסך הכל אני חושב שכולנו ביחד עושים עבודה טובה מאוד בעיר שלנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך את אותה השאלה ששאלתי קודם, איזה פתרון אתה רואה לאותם העולים שלא פונים ללשכת הרווחה מטעמי הסטיגמה.

אברהם נגוסה: איזה פתרון אתה חושב שיש?

אמיר דור: בריאות הנפש לא קשורה ללשכת הרווחה כי לשכת הרווחה לא נותנת טיפול נפשי.

אמיר דור: בריאות הנפש זה משרד הבריאות.

אמיר דור: העניין של הרווחה זה עניין סטיגמטי של העולים בעיקר מארצות המערב, כי מה שנתפס שם בקטע של וולפייר.

אמיר דור: תראה, אנחנו מנסים, מי שזקוק אנחנו מנסים לשבת איתו ומנסים לשכנע, זה מאוד מאוד קשה.

אמיר דור: בתל אביב זה לא נקרא רווחה, זה נקרא שירותים חברתיים, אבל עדיין בפועל זה נתפס כרווחה.

אמיר דור: זה משהו שהוא גדול מאיתנו, זו סטיגמה בקרב העולים שאני לא יודע איך לפתור אותה, אין לי פתרון טוב לזה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אנחנו עוברים לעירית ירושלים, אני רוצה שתתייחס גם לשיתוף הפעולה עם YTA, קו הנוער, ובכלל קליטת העלייה בירושלים שיש הרבה עולים דוברי אנגלית.

פיני גלינקביץ': אני מנהל את הרשות העירונית לעליה וקליטה בעירית ירושלים ולשמאלי יושבים ג'ייסון וישראל שהם הפרויקטורים לעידוד עליה מארצות דוברות אנגלית לירושלים.

פיני גלינקביץ': ירושלים קולטת הרבה מאוד עולים ורוב העולים שמגיעים לירושלים הם דוברי אנגלית ולדעתי זו באמת העיר שקולטת גם את המספר הגדול של דוברי האנגלית בארץ.

פיני גלינקביץ': יש לי כמה וכמה דברים להגיד.

פיני גלינקביץ': אני רשמתי כדי לעשות קצת סדר כי באמת עלו הרבה דברים כאן ואני אנסה להתייחס לרוב הדברים.

פיני גלינקביץ': מבחינת תהליכים, בואו נתחיל בקטע של עידוד עליה, בהחלט יש מערכת מסודרת של עידוד עליה.

פיני גלינקביץ': הפרויקטורים, אנחנו נוסעים לירידים, משווקים את הקליטה ואת שירותי הקליטה בירושלים, מלווים את העולים לאורך כל הדרך ומנסים ליצור את רצף השירות לעולה.

פיני גלינקביץ': זאת אומרת אנחנו מקבלים את המידע מי מגיע לירושלים והוא מקבל איזה שהוא מכתב ברכה, ברוך הבא, הנה אנשי הקשר שלך לכל שאלה וצרה וכל התלבטות שיש, מעירית ירושלים, וזה עוד לפני העלייה.

פיני גלינקביץ': ברגע שהם עולים, בחודש הראשון הם עוברים את התהליך של יועץ הקליטה במשרד הקליטה ואנחנו מקבלים את הפרטים שלהם ממשרד הקליטה ולמעשה ירושלים זו עיר של שכונות, מי שלא מכיר, כמעט בכל שכונה יש לנו רכז קליטה.

פיני גלינקביץ': רכז הקליטה בשכונה פותח את המחשב ופעם בחודש מקבל את רשימת העולים שמגיעים אליו לשכונה והתפקיד שלו הוא להגיע אליהם, לגעת בהם בשיחה, בטלפון, בכל דבר.

פיני גלינקביץ': עוד פעם, אם יש שאלות לגבי השכונה, לגבי מערכת החינוך, לגבי כל השאלות שעולות באופן טבעי ומנסים ללוות את העולים, בוודאי לא 100%, אני לא יודע אם ל-90% או 80%, אבל מנסים להגיע למקסימום האנשים שאנחנו יכולים.

פיני גלינקביץ': הפרויקטורים מלווים את העולים עד השנה הראשונה.

פיני גלינקביץ': מבחינתנו עשינו איזו שהיא חלוקה, טרום עליה והשנה הראשונה, כולל הרישום למוסדות החינוך המתאימים, כולל כל התהליך, ומה שאנחנו עושים, אנחנו גם רושמים אותם טרום העלייה.

פיני גלינקביץ': זאת אומרת לכאורה היום רק מי שיש לו תעודת זהות ונמצא בארץ ויודע איפה יכול להירשם לבית ספר.

פיני גלינקביץ': ג'ייסון שיהיה בשבוע הבא בניו יורק ביריד לעידוד עליה, יכול לרשום את הילדים של מי שבא לבית הספר כבר לשנה הבאה.

פיני גלינקביץ': זה מוריד מהראש של המשפחה ועוזר לקליטה המשולבת.

אברהם נגוסה: איך הוא עושה את זה לפני שעולים?

אברהם נגוסה: לפני שמקבלים תעודת זהות?

פיני גלינקביץ': זו טכניקה ירושלמית שפיתחנו.

אברהם נגוסה: בלי תעודת זהות?

פיני גלינקביץ': בלי תעודת זהות.

פיני גלינקביץ': מצאנו מנגנון עוקף מנגנון מסודר ומתואם עם מחלקת החינוך בירושלים כמובן.

פיני גלינקביץ': כי מה שקורה, המחלקות השונות עובדות במשותף.

פיני גלינקביץ': צמוד מאוד עם שתי מחלקות מאוד גדולות בירושלים, אחת זה החינוך ואחת זה הרווחה, ואני אתייחס לשתיהן כי אלה נושאים שעלו.

פיני גלינקביץ': עם החינוך יש עבודה צמודה, משרד החינוך מכיר אותה.

פיני גלינקביץ': ירושלים משקיעה הרבה מאוד כסף בחינוך.

פיני גלינקביץ': יש היום מודל של בתי ספר קולטי עליה גם בעל יסודי וגם ביסודי ומתחברים עם תכנית יע"ל של המשרד ולמעשה ההשקעה היא בתוספת לכספים שהמשרד נותן פלוס לכל ילד על פי המדרגות השונות, העיריה משקיעה והמודל הוא למעשה בגלל שהעיר מאוד גדולה ויש כ-500 ויותר בתי ספר ועשרות זרמים של חינוך בירושלים, אז למעשה איפה שהוא מיצבנו שישה עד שמונה בתי ספר קולטי עליה בעל יסודי וגם ביסודי והם קולטים ומלווים את העולים.

פיני גלינקביץ': בבתי הספר האלה נותנים תשומות גדולות יותר ולבתי הספר האלה אנחנו גם מזמינים כמו את קו לנוער ומצדי גורמים וארגונים שונים שרלבנטיים ומתאימים, בהחלט יוצאת כאן הזמנה לעוד שיתופי פעולה.

פיני גלינקביץ': אגב, הנושא של החינוך בירושלים היה כאן על השולחן לא פעם, מי שזוכר את האולפן המרכזי והשינוי, אז בסופו של דבר בהחלט יצא לטובה.

פיני גלינקביץ': אבל כאן הייתי כן שם על השולחן ואני רגע פותח סוגריים.

פיני גלינקביץ': הקטע של העולים דוברי האנגלית, אתה פתחת ואני רוצה לחזק.

פיני גלינקביץ': יש איזו שהיא תפיסה במערכות השונות גם ברשויות המקומיות ואולי עוד, שעולים דוברי אנגלית יסתדרו, כי כל אחד ואחד מאתנו כאן מגמגם כמה מילים באנגלית שלמדנו באוניברסיטה ואנחנו בטוחים שנסענו לניו יורק אז אנחנו מכירים את האנגלית ויודעים לדבר איתם וזו אותה תרבות ואותה מנטליות, והם יסתדרו.

פיני גלינקביץ': בפועל זה ממש לא, הרבה השקעה הולכת לצרפתים, לדוברי השפות האחרות, ואני כן קורא, יכול להיות שצריך מגשרים לדוברי אנגלית במשרד החינוך כמו שיש לצרפתים וכמו שיש אולי לדוברי אמהרית, זו עוד נקודה שהייתי שמח שהמשרד יתייחס אליה בהמשך.

פיני גלינקביץ': ברווחה לקחנו את זה כיעד עירוני, הסוגיות שהעליתם הן מאוד נכונות.

פיני גלינקביץ': לקחנו את זה כיעד עירוני של עבודה משותפת בעירית ירושלים, הקליטה והרווחה נמצאים באותו מינהל.

פיני גלינקביץ': הדגשנו את זה כתכנית עבודה וכיעד עירוני שלנו ולמעשה אנחנו בונים תכנית עבודה משותפת, מושקעת, ויותר מזה הכנסנו עובד סוציאלי שיושב אצלנו ברשות הקליטה והוא אחראי לתיאום שירותי רווחה קליטה.

פיני גלינקביץ': נתקלנו בכמה מקרים של עולים שהגיעו לירושלים במצוקה, רב בעייתיות.

פיני גלינקביץ': חלק מהבעיות הם סחבו מחו"ל וחלק מהבעיות זה עקב הקליטה כאן, והם נפלו בין שתי המערכות.

פיני גלינקביץ': לדוגמה, מי הקייס מנג'ר, מי מוביל את התהליך, מי מתאם בין כל השירותים, נבנה איזה שהוא מנגנון לתיאום בנושא הזה.

פיני גלינקביץ': מה קורה עם עולים שמגיעים מצפון אמריקה, ונתקלנו בשניים-שלושה מקרים כאלה שמגיעים עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים, והילדים האלה כשהם מגיעים, עד שהם נקלטים למוסד ועד שהם מגיעים בכלל להיכנס לרווחה לוקח חודשים.

פיני גלינקביץ': מי מטפל בהם?

פיני גלינקביץ': ומה שקורה שדוברי האנגלית פשוט הלכו לשירותים פרטיים.

פיני גלינקביץ': וחלק מהעניין, וזה עוד משהו שמאפיין, נפתחים שירותים פרטיים שלמעשה המדינה והרשויות המקומיות צריכות לתת מענה והן לא.

פיני גלינקביץ': ואז האוכלוסייה הולכת לכל מיני שירותים פרטיים וחבל.

פיני גלינקביץ': אני שם איזה שהוא מודל שעובד עם הקהילה הצרפתית מאוד יפה, ישנו דבר שנקרא מודל קליטה יישובי.

פיני גלינקביץ': זה מודל שמשרד הרווחה מממן אותו, הוא קיים במספר מקומות בארץ, אצלנו בירושלים הוא קיים לעולי צרפת.

פיני גלינקביץ': מה שקורה, יש עובד סוציאלי שמשרד הרווחה מממן ואנחנו שמנו אותו, התעקשנו שבירושלים הוא לא יישב באף לשכת רווחה בגלל הסטיגמות של העניין ובירושלים הוא יושב עד עכשיו באחת העמותות.

פיני גלינקביץ': עובד סוציאלי של עיריית ירושלים שמשרד הרווחה מממן, יושב בעמותה, במקרה זה הוא ישב בעמותת עמי, מתוך העניין שעולים לא יבואו לצרוך את ה-social department וה-well fair department שאגב, זה social services, ואז אתה יכול גם לראות את זה קצת בצורה אחרת.

אברהם נגוסה: זה יכול להיות גם מודל לחיקוי.

פיני גלינקביץ': אז המודל הזה הוא נורא יפה ואם אפשר להתאים אותו ומשרד הרווחה ייקח וימשיך את זה.

פיני גלינקביץ': הוא מתלבט על זה אבל המודל עובד נפלא בירושלים, יש לנו כיום מעל 130 פניות של דוברי צרפתית שהיא מטפלת בהם שלא היו מגיעים, אני מבטיח, לא היו מגיעים ללשכת הרווחה, ויש צורך.

פיני גלינקביץ': זה לא משהו שאני סתם מעלה את הדברים.

פיני גלינקביץ': ירושלים פתחה היום קו של תמיכות בארגוני עולים.

פיני גלינקביץ': נכון להיום, פורסם בשבוע שעבר קול קורא לתמיכות.

פיני גלינקביץ': זה חדש, זה היה בשנה שעברה והשנה זו השנה השנייה.

פיני גלינקביץ': אז ארגון שעובד בירושלים יכול לגשת על פי קריטריונים ולהגיש קול קורא, בשנה שעברה קיבלו כשמונה ארגונים.

פיני גלינקביץ': זה לא רק דוברי אנגלית, אבל בהחלט קיבלו ארגונים לא סכום גדול, אבל זו התחלת הדרך וזה בהחלט חשוב.

פיני גלינקביץ': עבודה עם ארגוני עולים מבחינתנו בירושלים היא מאוד ברורה, בוודאי לא מושלם אבל אנחנו עובדים עם OU ו-TELFET, ו"נפש בנפש" ו-ECI, וקו לנוער.

אברהם נגוסה: ועם YTA?

פיני גלינקביץ': פחות.

פיני גלינקביץ': אנחנו מודעים ובהחלט זו הייתה הזדמנות כאן שנפגשנו ונחזק את הקשר.

פיני גלינקביץ': ישראל הוא הממונה על החינוך אצלנו בתחום הזה ונשמח לחזק.

פיני גלינקביץ': אנחנו פחות בשיתופי פעולה, נשמח להכיר יותר.

אברהם נגוסה: אז ארגוני העולים שלא מכירים את רשות הקליטה בירושלים, זו הזדמנות שהוא מזמין אתכם גם להיות בקשר וגם להגיש בקשה לתמיכות.

אברהם נגוסה: פעם הייתי עושה לו כאב ראש, היום פחות.

פיני גלינקביץ': לעירית ירושלים כרגע אין תקציב.

אברהם נגוסה: זה מה שרצינו לשמוע, כי מה - - -

פיני גלינקביץ': אני מקווה שלא יסגרו את רשות הקליטה כי זה היה על הפרק.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על המצב הכללי של העיריה.

אברהם נגוסה: בזה אנחנו מטפלים.

אברהם נגוסה: אין דבר כזה שסוגרים תקציב לעירית ירושלים.

אברהם נגוסה: אנחנו מטפלים בזה, זו עיר הבירה של מדינת ישראל לכן לא יכול להיות שלא יהיה תקציב לעיר הבירה שלנו.

אברהם נגוסה: אבל במערכת הקליטה, אתה מרגיש שיש צורך בעניין של הגדלת התקציב או תוספת?

אברהם נגוסה: אני יודע שאף פעם אין מספיק, אבל האם אתה חושב שבדיונים שעלו כאן, גם בדיון הקודם וגם עכשיו, האם אתה חושב שיש לך מגבלות תקציב כדי להתמודד עם האתגרים האלה?

פיני גלינקביץ': כן, יש מגבלות ותמיד נצטרך.

פיני גלינקביץ': צרכים קיימים, אין חוכמות.

פיני גלינקביץ': הצרכים הם קיימים, 3,000 עולים שמגיעים בשנה ומצטרפים לעוד 3,000, אתם בוודאי יודעים שהמשברים הם לא רק בשנה הראשונה ולא רק בשנה החמישית ולא רק בשנה השביעית, ויש גם עולים שהגיעו לפני 15 שנה ומבחינת הקריטריונים של המשרד הם לא עולים, אבל המשברים עולים דווקא אז.

פיני גלינקביץ': זה גם קיים ובהחלט יש מקום לתוספות שונות לכל המערכת.

אמיר דור: אפשר עוד משפט?

אמיר דור: תמיד יש מגבלות תקציביות אבל חלק מסוגיות שעלו פה הן לא לפתחן של הרשויות המקומיות.

אמיר דור: כל הסוגיות של בריאות הנפש ועמותות, ששם יש בעיה.

אברהם נגוסה: זה ברור.

אברהם נגוסה: לכן שאלתי קודם את משרדי הממשלה, אבל גם יש נושאים שהם ברמה של הרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: בסופו של דבר כל קליטת העלייה יורד לרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: זה העניין.

אברהם נגוסה: השאלה פה האם המודל שעושים בירושלים יכול להיות גם מודל בתל אביב?

אמיר דור: מפיני תמיד אני שמח ללמוד.

אמיר דור: אין לי בעיה להגיד את זה.

אמיר דור: אבל אני אומר, סוגי האוכלוסייה בירושלים שונים לגמרי אז המודל התל אביבי יותר מותאם לאוכלוסייה שלנו, המודל הירושלמי יותר מתאים להם.

אמיר דור: למשל באוכלוסייה האנגלו-סקסית אצלנו מגיעים בעיקר צעירים וחילונים.

אמיר דור: אצלם זה יותר משפחוות ויותר מסורתיות.

אמיר דור: אבל יש לנו למידה הדדית ברמת רשויות כל הזמן, כי באמת אפשר ללמוד אחד מהשני.

אברהם נגוסה: אבל אפשר לשבת ול- - -

אמיר דור: לגמרי.

אברהם נגוסה: פיני, התמקדת יותר בטיפול בשנה הראשונה.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שקליטת עליה לא מסתיימת בשנה הראשונה.

אברהם נגוסה: מה מעבר לזה?

אברהם נגוסה: לא הרגשתי מההסבר שלך את המאמץ של מעבר לשנה הראשונה.

פיני גלינקביץ': אני אשמח אם אחר כך עמיתי יוכלו להוסיף, אבל מעבר לשנה הראשונה, הפעילות היא פעילות רגילה מאחר ויש לנו את מנהלי מוקדי הקליטה.

פיני גלינקביץ': יש לנו היום ב-16 שכונות בירושלים מנהלי מוקדי קליטה שיושבים במינהלים הקהילתיים.

פיני גלינקביץ': הם מבחינתנו האחראים על כל מה שקורה באותה שכונה מבחינת העולים.

פיני גלינקביץ': אנחנו מנסים שבשכונה שבה רוב העולים דוברי אנגלית, מנהל מוקד הקליטה יהיה מנהל דובר אנגלית, אם הם דוברי שפות אחרות, כדי להתאים את זה.

פיני גלינקביץ': לדוגמה בגינות העיר, בעמק רפאים, מנהל המוקד יושב במרכז תרבות עמים לנוער והוא דובר אנגלית, כנ"ל בהר נוף או בשכונות שבאמת זה רלבנטי.

פיני גלינקביץ': אנחנו נמצאים בקשר, בכל שכונה ושכונה יש תקציב ותוכניות עבודה.

פיני גלינקביץ': אנחנו ניזונים מאוד מהתקציב של משרד הקליטה, בתקציב של קליטה בקהילה, אנחנו מקבלים מהם סכום לא קטן, הסכום הזה על פי תכניות שאנחנו מגישים למשרד ולכל שכונה ושכונה יש את תכניות ההעשרה משלהן.

פיני גלינקביץ': זה כולל סיורים, זה כולל פגישות עם העולים, זה כולל עבודה עם עולים, הדרכת עולים, זה כולל תכניות של חילוץ מעוני והדרה חברתית, זה כולל תכניות הוליסטיות כמו "בעצמי" ו"כתף אל כתף" חלק מהתכניות ממומן על ידי משרד הקליטה וגורמים נוספים ואנחנו למעשה משלימים את המצ'ינג שלנו במינהלים הקהילתיים.

פיני גלינקביץ': עובדים בשוטף עם המחלקה לנוער בירושלים שאחד הדגשים זה השילוב של ילדים עולים בתנועות וארגוני נוער.

פיני גלינקביץ': הנושא הזה מקבל תנופה בירושלים, אנחנו חושבים שנכון שילדים עולים ישתלבו בתנועות נוער, לכל שכונה יש את התנועה וארגון הנוער הרלבנטי.

פיני גלינקביץ': היום אנחנו דוחפים, הפעילויות של תנועות הנוער נהדרות, אבל ראינו שהילדים העולים לא תמיד מגיעים לתנועות הנוער, דוברי אנגלית וכולי ואנחנו מנסים לעודד.

פיני גלינקביץ': הבעיה היא לא הכסף, הבעיה היא ההיכרות עם התנועה והפעילות שתמשוך את הילדים.

פיני גלינקביץ': זה איזה שהוא דגש שלנו בעבודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הזמן שלנו רץ, אני מתנצל בפני הפרויקטורים כי אין לנו זמן, ואנחנו נסתפק בדבריו של פיני.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לפנות עכשיו למשרד הרווחה, אתם המשרד שמתכלל את אגפי הרווחה.

אברהם נגוסה: שמעת את נושא הסטיגמה, מה המדיניות שלכם כדי ליצור אלטרנטיבה.

אברהם נגוסה: האם המודל של עירית ירושלים יכול לבוא בחשבון.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע בקיצור.

אברהם נגוסה: יש נציג מיש"ע?

אליסה פריד: לא, עודד - - -

דנה גורדון שושני: מי את?

אליסה פריד: אני ממועצה מקומית אפרת.

דנה גורדון שושני: אז את הנציגה.

אברהם נגוסה: אם יש לך משהו לומר, אנחנו נשמע.

אברהם נגוסה: משרד הרווחה בבקשה.

שרית לוי: אני אעשה את זה בקיצור.

שרית לוי: קודם כל לא הכרתי את המודל כי הגעתי לפה בכובע של מינהל מוגבלויות במשרד הרווחה במטרה לענות על הסוגיה שהעליתם בנושא של ילדים ואנשים עם צרכים מיוחדים, אבל על פניו המודל נשמע לי מאוד מאוד טוב.

אברהם נגוסה: לא, הנושא הוא לא על אנשים עם צרכים מיוחדים.

אברהם נגוסה: אין פה מוגבלות מבחינת יכולת.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים - - -

שרית לוי: אחת מהסוגיות שהעליתם במסמכים שקיבלתי זה הנושא של אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים שמגיעות למדינת ישראל ויש להם צורך, אנשים עם מוגבלויות שכליות, אנשים עם מוגבלויות - - - אוטיסטים וכולי.

שרית לוי: אז זה בעצם הכובע שלי, אני מייצגת את מינהל מוגבלויות במשרד הרווחה ואתייחס לקטע הזה.

שרית לוי: אנשים שיש להם ילדים או אנשים עם צרכים מיוחדים בבית יכולים ליצור איתנו קשר כבר בארץ מוצאם באמצעות נציג הסוכנות שנמצא בארץ מוצאם ואנחנו כבר בשלב הזה מבקשים מהם מסמכים בשפה האנגלית ועושים להם איזה שהוא סוג של הכרה או זירוז תהליכים כי חלק מסוים מהם מבקש כבר בארץ המוצא הוצאה חוץ ביתית.

שרית לוי: זאת אומרת שהם מגיעים לארץ והם יודעים שהם רוצים שבן המשפחה יהיה באיזו שהיא מסגרת שלנו, אם זה מסגרת מעונית, אם זה הוסטל ואם זה דיור בקהילה.

שרית לוי: אז כבר בשלב הזה אנחנו עושים את הכל כדי לקצר תהליכים, מבקשים את המסמכים ומנסים לתווך כבר בשלב הזה לפי רמת התפקוד והמאפיינים של האדם לאיזו מסגרת הוא יכול להתאים.

שרית לוי: זה יכול להיות גם מסגרות יומיות, את המסגרות היומיות הוא יקבל תיווך באמצעות הרשות המקומית אליה הוא מתכוון להגיע, באמצעות עו"ס המחלקה לשירותים חברתיים.

שרית לוי: אני אציין בהקשר של השפה האנגלית שבגלל המורכבות של התהליך הפקנו עלוני הסבר גם בשפה האנגלית.

שרית לוי: יש לנו בשפות נוספות, אם זה אמהרית, רוסית, ערבית וצרפתית, שמתייחס גם לנושא של אבחון והכרה במינהל מוגבלויות וגם לנושא של שילוב במסגרת חוץ ביתית וכל המשתמע מכך, וזה מונגש בשפה האנגלית.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים שתעבירי למשרד הרווחה, למי שמטפל בשירותים החברתיים בשטח ברשויות המקומיות, לבחון מודל אלטרנטיבי בעניין מתן התמיכות לעולים חדשים שחוששים מהסטיגמות לפנות ללשכת הרווחה.

אברהם נגוסה: מאוד חשוב לקבוע מדיניות ברמה המדינית ולהעביר את זה לשטח.

אברהם נגוסה: נתייחס לכך גם בסיכום שלנו.

אברהם נגוסה: בבקשה, נציגת יש"ע.

אליסה פריד: אין צורך, אני באמת מסכימה עם רוב הדברים של העמיתים שלי שנאמרו גם בעניין בריאות הנפש אנחנו פועלים בצורה יפה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש לנו עוד ארבע דקות, מי שרוצה לדבר בבקשה.

ברוך טנמן: תודה.

ברוך טנמן: אני יו"ר של עמותת ע.ז.ר.ה לדוברי אנגלית.

ברוך טנמן: יש לנו 20 סניפים מאילת עד נהריה, יותר מ-20 פרויקטים לעזור לנזקקים בפרויקטים חינוך ורווחה.

ברוך טנמן: חלק מהבעיה, לא רק של כל העולים, גם של האנגלו-סקסים, היא גם כלכלית.

ברוך טנמן: לא רק חינוכית, לא רק שפה.

ברוך טנמן: יש עם הרבה בעיות כלכליות בזמן האחרון בגלל שיש להם פנסיות מאנגליה, מדרום אפריקה שזה עוד יותר בעייתי, זה גם גורם לבעיות ברווחה ובריאות הנפש.

ברוך טנמן: חלק מהבעיות גם של העולים וגם של דוברי האנגלית, זה לא שאין את הנתונים, אלא שהם לא יודעים שיש נתונים, דהיינו תקשורת.

אברהם נגוסה: יש חוסר מודעות.

ברוך טנמן: חוסר מודעות.

ברוך טנמן: וצריך באמת לשפר את כל המערכת של התקשורת בין המשרדים, בין משרד הרווחה, החינוך הבריאות וכולי, עם העולים.

ברוך טנמן: זה אומר להשתמש יותר עם הארגונים, כמו ע.ז.ר.ה.

ברוך טנמן: יש לנו אלפי חברים.

ברוך טנמן: לכן זה אחד מהדברים הכי חשובים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

רפאל כהן: צריכים מורה נבוכים, חשוב מאוד.

רפאל כהן: אם לתרגם את דבריו של עקיבא, הוא אמר שאנחנו צריכים מורה נבוכים וזה גם בדיוק מה שאומר ברוך עכשיו.

רפאל כהן: אנחנו צריכים לדעת איך להתמצא בכל מה שקורה, וזו בדיוק המטרה של הקבוצה הזאת.

רפאל כהן: אני חייב להגיד לדוגמה, שלוש שנים ניהלתי את נושא העלייה מצפון אמריקה בכובע של הסוכנות, מעולם לא שמעתי על הסיפור של צרכים מיוחדים והתעסקתי עם המון ילדים עם צרכים מיוחדים ולא ידעתי את ההמלצה הזאת.

רפאל כהן: אני שמח לשמוע על זה.

רפאל כהן: הנושא של ההכרה, בכל מה שקשור בטרום ההגעה מה שפיני דיבר, הוא סופר קריטי.

רפאל כהן: הייתי בעשרות ירידי עליה וכשאתה בא לעולה ואתה אומר לו "כבר עכשיו אתה יודע לאיזה בית ספר אתה הולך" משנה את כל החוויה.

רפאל כהן: הנושא של בריאות הנפש הוא הנושא הכי אקוטי מבחינתי כרגע שעלה פה ואני חושב שצריכים לטפל בו.

רפאל כהן: אני לא יודע את הנתונים כמה יש בחברה בכלל, אני מניח שבחברה של העולים זה יותר גדול, אבל אנחנו לוקחים על עצמנו לקדם את זה.

רפאל כהן: אנחנו קצרים בזמן, אז נגוסה ברשותך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מודה לכולם על ההשתתפות בדיון, אני רואה את זה כדיון חשוב ומקצועי.

אברהם נגוסה: אנחנו נסכם את הדיון, אבל זה לא יהיה הדיון האחרון, אנחנו נמשיך במושב הבא בדיון מעקב כדי לראות איך אנחנו מתקדמים בנושאים שעלו היום.

אברהם נגוסה: ועדת העלייה והקליטה קוראת לחזק בעניין הורדת הדעות הקדומות של דוברי אנגלית מארצות אמריקה או אירופה שמגיעים והם כביכול עשירים ויסתדרו.

אברהם נגוסה: הרגשתי הסכמה מקיר לקיר בנושא הזה שצריך לשנות כיוון ולהתייחס כלפי כל עולה כעולה ולא משנה מאיזה ארץ הוא עלה.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת להגברת המודעות בקרב עולים חדשים לגבי זכויותיהם וחובותיהם.

אברהם נגוסה: חשוב שהעולה יידע מה מגיע לו.

אברהם נגוסה: בדיון עלה הנושא של חשש העולים שבאו מאירופה או מאמריקה, דוברי אנגלית, מפני הסטיגמה ולכן הם לא פונים ללשכות הרווחה כדי לקבל תמיכה.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד הרווחה לקבוע מדיניות בעניין מודל אלטרנטיבי למתן תמיכות לעולים חדשים ברשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: זה הזמן לפעול בעניין הוספת תקציבים לפעילות בשנת 2018-2019 לפני שהתקציב ייקבע.

אברהם נגוסה: אני פונה למשרדי הממשלה כדי שיפנו לשרים ולמנכ"לים וידגישו בפניהם את הצורך בקליטה ברשויות המקומיות, כדי שהעולים והארגונים ישתפו פעולה, ולחזק את שיתוף הפעולה עם ארגוני העולים.

אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים ממשרדי הממשלה התייחסות בכתב לגבי הנושאים האלה.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.