ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 576, 2018-02-27 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-27.2.2018, י"ב באדר התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: הפעלת בתי ספר בחופשת פסח במועצות האזוריות.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את כיתה ט' בבית ספר סלאם בג'סר א-זרקא.

יעקב מרגי: רק שתדעו שקיימנו פעמיים דיון בוועדת החינוך על מצבה של מערכת החינוך בג'סר א-זרקא.

יעקב מרגי: הבטיחו לנו תוכנית ייעודית, מנהל המחוז החדש שלכם, ואני בהתכתבות איתו, במעקב, ואני כולי תקווה שכבר בטווח הקרוב נראה שינויים מהותיים, משמעותיים במערכת החינוך של ג'סר א-זרקא, אחד הפספוסים של המדינה.

יעקב מרגי: אתם חיים במקום, אני חושב, כמעט אחד היפים במדינה, רק צריך לתת לו דחיפה ולטפח.

יעקב מרגי: נאחל לכם הצלחה.

יעקב מרגי: אני יודע שהדיון הזה נקבע לפני שהגיעו הסכמות והבנות ושיפורים חלקיים - - -

מירב בן ארי: שלום, חג שמח.

יעקב מרגי: חג שמח, פורים שמח.

מירב בן ארי: אנחנו באנו רק לכבד את היושב ראש.

יעקב מרגי: אני נכנסתי לכוננות.

יעקב מרגי: ראיתי אותך עושה לי ככה, הסדרן.

יעקב מרגי: אם היית יודע מה אני חושב על שתי ההיפראקטיביות האלה, אתה צריך להצמיד להן סדרן כל הזמן, לא רק בפורים.

<זאב גולדבלט: רק לא ידעתי שמירב היא המפקדת.

מירב בן ארי: סליחה, הטייסת.

<זאב גולדבלט: זו פעם ראשונה שאני רואה את זה.

מירב בן ארי: אנחנו רק באנו לפה להגיד לו שלום.

<קריאה: בגלל שזה מרגי, אגב, צריך להגיד.

מירב בן ארי: נכון, כשהיום זה ערב, אנחנו מתקרבים לפורים.

יעקב מרגי: ערב תענית אסתר.

מירב בן ארי: נכון, והילדים היום התחפשו.

יעקב מרגי: אתם יודעים, יש הרבה בלבול.

יעקב מרגי: אנשים חושבים, פורים זה ארבעה ימים.

יעקב מרגי: פורים זה יום חמישי, לנו, הנורמליים.

יעקב מרגי: לירושלמים זה יום שישי.

יעקב מרגי: יום רביעי זו תענית אסתר.

יעקב מרגי: היום מתחפשים הילדים.

מירב בן ארי: נכון.

<זאב גולדבלט: כדאי רק להסביר לאורחים שלנו שהן בתחפושת.

<קריאה: אנחנו כבר פגשנו אותם.

<קריאה: הם הצטלמו איתנו, כיתה מדהימה מג'סר א-זרקא.

יעקב מרגי: ואם מישהו יכול לחקור למה תמיד יורד גשם כשהילדים מתחפשים, אני לא יודע.

מירב בן ארי: אתה יודע שהיא שריונרית?

מירב בן ארי: כי מתבלבלים איתה, חושבים שהיא טייסת.

סאלח סעד: אדוני היושב ראש, אלה הפנים היפות של צבא הגנה לישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אלה הפנים היפות של הכנסת.

יעקב מרגי: קודם כול, תודה רבה לכן, חברות הכנסת, על הנופך הנוסף, על החינוך.

יעקב מרגי: זה מתאים לכן, ולכן נאה ויאה וכל הכבוד, יוזמה, יצירתיות.

יעקב מרגי: אני חושב שמה שקורה כאן בוועדות הכנסת בדיונים פנימיים, בכנסים, הוא לעין ערוך שונה.

יעקב מרגי: יש פער עצום מאיך שנתפסת הכנסת בעטיים של אירועים כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: אנחנו יושבים פה, חברי כנסת רציניים, כל מי שיושב פה ויש עוד הרבה, שרצים מוועדה לוועדה, משתתפים בדיונים.

יעקב מרגי: היום זה הדיון הרביעי שלי בוועדה כאן בנושאים חשובים, וחברי כנסת משתתפים.

יעקב מרגי: גם למצוא להכניס את האווירה הפורימית הזו.

יעקב מרגי: ציון לשבח, תודה רבה לכן.

מירב בן ארי: תודה רבה.

<קריאה: הוועדה הזאת היא בית שלנו.

מירב בן ארי: עכשיו אנחנו הולכות באמת לעבוד.

יעקב מרגי: אני מאחל לכן הצלחה.

יעקב מרגי: נחזור למועצות האזוריות.

יעקב מרגי: יש כמה בעיות שמאפיינות בתחום החינוך את המועצות האזוריות.

יעקב מרגי: קיבלתי מכתב גם ממר נדיבי וגם מאלון שוסטר, שמצביע על הבעיות.

יעקב מרגי: אני מבין שבנושא ההסעות כבר הנושא פחות או יותר, לפי התנועה של הראש זה לא מוחלט, פחות או יותר הדברים הולכים להגיע או שהגיעו להסדר.

יעקב מרגי: נושא של חופשת הפסח, "בית הספר של החגים", מה שנקרא, נכון שאנחנו מתקדמים במועצות האזוריות, שהבעיה שם מועצמת יותר, אבל על הדרך משרד החינוך ייתן לנו גם סקירה על כל ההיערכות בכלל, כי אנחנו יודעים, "בית הספר של החופש הגדול", של הקיץ, זה סיפור הצלחה.

יעקב מרגי: את "בית הספר של החגים", של חנוכה, פספסנו, כי התקצוב לא היה, אז אנחנו באים ליישם בפסח ואף אחד לא חשב, כי בית הספר לא מתקיים בחג הפסח, הוא מתקיים בחמישה ימים שלפני החג, ואותם חמישה ימים, מה לעשות, מאחר והמורים וכוחות ההוראה, גם הם לא באים מהחלל החיצון, באים מהחברה הישראלית, גם הם זקוקים לאותם חמישה ימים, לפחות היהודים שבהם, להכנה לקראת ניקיונות והכנות לחגים, אז הבנתי שיש קשיים אמיתיים בלאייש, וראשי רשויות מתקשים לגייס את כוחות ההוראה או ההדרכה לטובת "בית הספר של החגים".

יעקב מרגי: מעבר לזה, מאחר והדיון הוא ממוקד למועצות אזוריות, מר נדיבי, אני אתן לך לפתוח.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ישראל נדיבי: אז באמת כבר יושב ראש הוועדה אמר שאנחנו הגענו להסדר עם משרד החינוך, שהוא הסדר טוב.

<ישראל נדיבי: אני תקווה שזה הסדר שיפרוץ דרך, שבעתיד כשמשרד החינוך, אגב, גם משרדים אחרים, עושה תוכניות טובות, הוא לוקח בחשבון את כל המרכיבים של החינוך, מורות, סייעות, מזכירות, הכול.

<ישראל נדיבי: נושא ההסעות אף פעם לא נלקח בחשבון.

<ישראל נדיבי: במועצות האזוריות ההסעות הן בסכומי עתק בסדר גודל של 400-500 מיליון שקל לשנה כשהמחיר הוא בערך 15 שקל לתלמיד ליום, זאת אומרת שכשביום יש 100,000 תלמידים מוסעים, אז זה 1.5 מיליון שקל ליום.

<ישראל נדיבי: עד היום בכל התוכניות שמשרד החינוך עשה ואני ספרתי שלוש, "בית ספר של הקיץ", "ניצנים" והחופשות, הנושא הזה לא נלקח בחשבון.

<ישראל נדיבי: אני באמת שמח להודות גם למשרד החינוך וגם לשר, שפתרו.

<ישראל נדיבי: עכשיו כשעושים את כל התוכניות החדשות, אפשר לנקוט בשתי דרכים: אחת, נעשה ונשמע, ואחת, סוף מעשה במחשבה תחילה.

<ישראל נדיבי: הרצוי זה כמובן סוף מעשה, אבל אני יודע - - -

יעקב מרגי: אני לא הייתי מציע לך לאמץ את ה'נעשה ונשמע' לתוכניות.

יעקב מרגי: אם תאמץ תמיד את ה'נעשה ונשמע', בסוף אתה - - -

<ישראל נדיבי: אני יודע שלפעמים אין זמן ורוצים להתחיל עם תוכנית, ואומרים כמו שבצבא, נתיישר תוך כדי תנועה, זה בסדר.

<ישראל נדיבי: הנקודה העיקרית, שאני מקווה, וזה אני רוצה שבוועדה יקבלו וימליצו למשרד החינוך, שמהיום ואילך בתוכניות לוקחים בחשבון את בעיות המועצות האזוריות שעיקרן נובעות - - -

יעקב מרגי: לאו דווקא המועצות האזוריות.

יעקב מרגי: כמו שלך יש ייחודיות ספציפית בזה, יש ייחודיות במגזרים כאלה ואחרים כמו מערכת החינוך במגזר הבדואי, שגם היא תלויית הסעות.

<ישראל נדיבי: נכון.

יעקב מרגי: ועוד כל מיני מאפיינים.

יעקב מרגי: כהוראת קבע אני חושב שכשמקבלים החלטה צריך לקבל אותה בהיבט רחב, שהיא באמת יורדת ומותאמת לכל מערכות החינוך, ומערכת החינוך הישראלית היא רב תרבותית ומגוונת כמו החברה שלנו.

<ישראל נדיבי: אני רק רוצה להבהיר לכל מי שלא מכיר כל כך את המועצות האזוריות, שכל הדברים הייחודיים שלנו נובעים משני מרכיבים: מרחק גיאוגרפי גדול ויישובים קטנים.

יעקב מרגי: וכפועל יוצא, עכשיו דבר על החופשות.

<ישראל נדיבי: עכשיו אנחנו נדבר על החופשות.

<ישראל נדיבי: יש נושאים שקשורים להסעות, שאני כן ארצה להגיד עוד מילה, ויש נושאים שקשורים להפעלת התוכניות בבתי הספר וביישובים עצמם.

<ישראל נדיבי: באו הרבה אנשים, אז אני לא אכנס לזה.

<ישראל נדיבי: בנושא ההסעות צריך לפתור שלוש בעיות, בעיה אחת שקשורה לכולם, זה נושא ההסעות של החינוך המיוחד.

<ישראל נדיבי: הנושא הזה לא נפתר עדיין בצורה טובה, דרך אגב, בכל ימות השנה, אבל במיוחד בימי החופשה.

<ישראל נדיבי: נושא שני שקשור להסעות, התשלום הוא פר קפיטה.

<ישראל נדיבי: אתה יודע מה זה, אז רק מילה.

<ישראל נדיבי: פר קפיטה, משרד החינוך עשה איתנו חשבון כמה עלות תלמיד ליום.

<ישראל נדיבי: כשמחר לומדים כיתות א' עד ג' בכל התוכניות האלה, בעצם יוצא שמחצית מהתלמידים נוסעים לבית הספר.

<ישראל נדיבי: במקרים מסוימים האוטובוס הוא רק חצי מלא ואז אנחנו מקבלים רק חצי מהעלויות.

<ישראל נדיבי: זאת בעיה שלא נפתרה וצריך לפתור אותה.

<ישראל נדיבי: זה נושא אחד.

<ישראל נדיבי: נושא שני שקשור לנושא ההסעות זה נושא של אזורי רישום.

<ישראל נדיבי: בימי הלימודים הרגילים לא כל תלמידי בתי הספר של מועצה אזורית לומדים בתוך המועצה.

<ישראל נדיבי: לפעמים הם לומדים ביישוב גדול שהוא לא מועצה אזורית בהכרח, שנמצא לידה, לפעמים במועצה אחרת, ובימי החופש כשהלימודים מתקיימים לפעמים בתוך היישובים, אז לפעמים צריך גם הסעות.

<ישראל נדיבי: התלמידים האלה לא נכנסים בחשבון של הכסף שהמשרד נותן, כי למשרד החינוך יש תלמידים שמורשים להסעה.

<ישראל נדיבי: אלה שני נושאים שצריך לפתור.

<ישראל נדיבי: מה שאני מציע וזה יהיה הסיכום, אני חושב שצריך להקים איזשהו צוות שאני מבקש שאתה תמליץ על זה, שיכנס ויפתור.

<ישראל נדיבי: יש לנו מספיק זמן עד לתוכנית הבאה, עם משרד החינוך, ואגב, גם עם משרד הפנים, כי יש נושאים שמשרד החינוך מפעיל, למשל קייטנות של הקיץ, שחלק מהתשובות צריכות להינתן על ידי משרד הפנים.

<ישראל נדיבי: אני חושב שצריך להעלות את כל הנקודות האלה בימי ההיערכות עוד לפני שעולות תוכניות חדשות.

<ישראל נדיבי: זהו, תודה רבה באמת לך שזימנת את הדיון מהרגע להרגע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דותן דוד, בבקשה.

<דוד דותן: שמי דותן דוד, אני יושב ראש פורום הנהגת ההורים במועצה האזורית מטה יהודה.

<דוד דותן: אנחנו חלק מהפורום הארצי.

<דוד דותן: הבעיה אצלנו היא בעיה רחבה מאוד.

<דוד דותן: קודם כול, אין את הנכונות.

<דוד דותן: נתחיל משם, שמזה זה נובע.

יעקב מרגי: כשאתה אומר, אין את הנכונות, אתה מרגיש שהמועצה האזורית לא ששה - - -

<דוד דותן: חד וחלק.

<דוד דותן: לא רוצים להתייחס לזה.

<דוד דותן: אנחנו מוצאים את עצמנו רצים למשרד החינוך, למשרד האוצר, לדיונים, לפגישות, ובסופו של דבר בא מינהל החינוך או מי שעומד בראש המערך ואומר, חבר'ה, אנחנו לא נכנסים לתוך הנישה הזו, אנחנו לא רוצים את כל כאב הראש הזה, ומשתמשים באמתלות של פעם תקצוב הסעות ופעם אין כוח אדם ופעם הסייעות נפגעות מזה.

<דוד דותן: כל פעם בסיפור אחר, לכן אנחנו היום פה.

יעקב מרגי: משרד החינוך יתייחס לזה אחר כך.

<דוד דותן: הנושא של תקצוב ההסעות, תראה, אנחנו קהל שבוי.

<דוד דותן: אדוני הזכיר את זה בדיון הקודם.

<דוד דותן: אנחנו קהל שבוי.

<דוד דותן: ההורים והתלמידים במטה יהודה מהווים מעל מחצית האוכלוסייה ברשות.

יעקב מרגי: רגע, לא הבנתי.

יעקב מרגי: ההורים והילדים זה כל האוכלוסייה ברשות.

יעקב מרגי: לא מבין למה מחצית.

<דוד דותן: מערכת החינוך מונה במטה יהודה 14,000 תלמידים.

יעקב מרגי: אם אין להם תושבים אחרים שהם לא ההורים והילדים - - -

<דוד דותן: יש, פנסיונרים.

יעקב מרגי: לא, זה היה משתמע, לכן זה הקפיץ אותי.

יעקב מרגי: מערכת החינוך היא כ-50%.

<דוד דותן: בהחלט.

<דוד דותן: מערכת החינוך היא מעל 50% מתושבי האזור.

<דוד דותן: אם באה המדינה ואומרת, אנחנו נותנים את ההטבה הזו להורים, אז זאת אומרת שהרשות אומרת, אנחנו אוויר.

<דוד דותן: אנחנו סוג של אוויר, אז איפה פה - - -?

יעקב מרגי: למה בבחירות אתם לא אוויר?

<דוד דותן: הבחירות הקרובות זו קצת בעיה.

יעקב מרגי: הלאה.

<דוד דותן: אני באמת אשמח לשמוע את ההתייחסות פה גם של משרד החינוך.

יעקב מרגי: אין ספק, בדיונים המקדימים אנחנו דיברנו על זה שכדי שזה יצליח, קודם כול חשוב שייאמר, לוחות הזמנים מעד שהתקבלה ההחלטה, תוקצב ללוח השנה העברי.

יעקב מרגי: המרחק הוא לא גדול.

יעקב מרגי: הקשיים האובייקטיבים שמניתי בתחילה, אין ספק שבפסח הראשון יהיו קשיים.

יעקב מרגי: אמרתי גם בקבוצות דיון אחרות שהמשרד במקרה הזה צריך להיות אקטיבי, לבדוק, לשאול, לדחוף, לתמרץ גם כן.

<דוד דותן: חד וחלק.

יעקב מרגי: זה כאב ראש לא קטן.

יעקב מרגי: פה אנחנו הצדענו למרכז השלטון המקומי שבשלוש שנים האחרונות ויכול להיות שיותר, אבל לפחות בתקופה שאני כאן, יוזמות חשובות, "ניצנים", החופשות, "בתי ספר של החופשות", כל הדברים האלה מטילים מעמסה לוגיסטית לא קטנה על השלטון המקומי והוא נענה, הוא הושיט יד.

יעקב מרגי: בשונה מסקטורים אחרים לא אמר, רגע, תשפו אותנו.

יעקב מרגי: קודם כול אמר השלטון המקומי, נעשה ונשמע, ועושה את זה.

יעקב מרגי: יש קשיים אובייקטיביים, אבל יש פער גדול בין חוסר מוטיבציה להתמודדות עם קשיים.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: אנחנו נבדוק איך אנחנו כגופים, איך המשרדים מתמודדים.

<דוד דותן: אדוני, אם ניקח לדוגמא את תוכנית "ניצנים", כשאני באתי להנהלת המועצה ואמרתי להם, רגע, חבר'ה, תוכנית "ניצנים" החלה שנה שעברה, למה אנחנו לא כלולים בה?

<דוד דותן: עד היום אנחנו ממתינים לתשובה.

יעקב מרגי: למה אני לא יודע מזה?

יעקב מרגי: טוב, תודה.

יעקב מרגי: איריס הרינג, שהגיעה אלינו מהגליל התחתון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<איריס הרינג: ראשית, אני באמת מבקשת לברך בשם פורום ועדי ההורים על הנכונות של משרד החינוך ומשרד האוצר על כל התוכנית הזאת.

<איריס הרינג: זה מבחינתנו צריך היה להיעשות כמו שאתה אמרת, כבר בחנוכה.

<איריס הרינג: אנחנו שמחים שזה יחל לפחות עכשיו.

<איריס הרינג: עצם ההכרה בכלל שצריך להתאים את חופשות הילדים לחופשות שלנו, ההורים, זו כבר התחלה טובה.

<איריס הרינג: כמו שאמר חברנו לגבי הנושא הזה של ההסעות, הבעיה היא לא רק בחינוך המיוחד, זה גם בחינוך הממלכתי-דתי, זה במועצות אזוריות.

<איריס הרינג: התכנון היה צריך להיות הרבה יותר לרדת לפרטי פרטים.

<איריס הרינג: לשמחתי, אנחנו הוזמנו בשלב מסוים למשרד החינוך, הנציגים של הפורום, כדי להביע את החורים השחורים שיש בתוך ההסכם הזה.

<איריס הרינג: לא לכל דבר נענינו.

<איריס הרינג: מה שזה גרם בעצם, הנושא של ההסעות, זה להתנערות של המועצות האזוריות, לא כל המועצות האזוריות, אבל בחלקן כן.

<איריס הרינג: יש מועצות אזוריות שכן מפעילים לפחות בתוך היישובים עצמם בסיוע של היישובים הקטנים.

<איריס הרינג: מה שהכי חורה לי זה בעצם שהסתדרות המורים הוציאה מכתב שקורה חד משמעית למורים לא לשתף פעולה עם התוכנית הזו.

<איריס הרינג: אנחנו יודעים שהמשכורות של המורים, במיוחד ביסודי, הם לא מי יודע מה, ככה שהשלמת הכנסה כזו או אחרת, נכון, זה לא שיקול דעתם של המורים בעצמם כפרט, אבל לבוא להוציא כזה מכתב ולהגיד להם, אתם לא חייבים, אתם לא צריכים, למה אתם עושים את זה, מה הם עושים בעצם?

<איריס הרינג: פוגעים בנו כהורים, פוגעים במשרד החינוך שמנסה לבוא לקראת ההורים.

<איריס הרינג: הם באים ושמים מקלות בגלגלים.

יעקב מרגי: הולך להיות פה מהלך מבורך שמשרד החינוך בנה כוחות ההוראה.

יעקב מרגי: יכול להיות, אני אומר הכול בהסתייגות, שמשרד החינוך לא נועץ במורים, הוא לקח אותם כמובן מאליו, שהם יקפצו למהלך וימלאו את הנישה הזו למרות שיש תגמול.

יעקב מרגי: היום גם אם ניקח את המורים עם הרפורמות לאותם חמישה ימים, הסכום שניתן, הוא לא מאתגר אותם.

יעקב מרגי: גם אמרנו שאלה חמישה ימים נדרשים, לפחות במגזר היהודי שיש את חג הפסח.

יעקב מרגי: חמישה ימים לפני חג הפסח, אנחנו כולנו יודעים על ההיערכות.

יעקב מרגי: גם המורים מחכים לזה.

יעקב מרגי: באה הזדמנות פז של ארגון מורים גדול, חזק, ארגון יציב, אמר, עושים מהלך כזה, לא מתייעצים איתי?

יעקב מרגי: שם את זה.

יעקב מרגי: את רוצה להרביץ פה ציונות?

יעקב מרגי: זה משהו אחר.

<איריס הרינג: אנחנו לא רוצים ליצור מתח ולחץ מול המורים.

<איריס הרינג: הסתדרות המורים, זה מה שהיא יוצרת, את הלחץ על המורים, את הלחץ על ההורים, את הסכסוך אחד עם השני.

<איריס הרינג: זה מיותר.

<איריס הרינג: יש הרבה מורים שרוצים לעבוד.

<איריס הרינג: יש הרבה מורים שחושבים שזה נכון.

<איריס הרינג: לא לעצור.

<איריס הרינג: למה לעצור?

<איריס הרינג: מי נפגע פה?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תהיה התייחסות אחר כך.

יעקב מרגי: דנית ברביבאי.

<דנית ברביבאי: שלום, אני יושבת ראש ועדי הגנים מקדימה צורן, אלקטורית בפורים ועדי ההורים.

<דנית ברביבאי: דנית ברביבאי.

<דנית ברביבאי: קודם כול, אני באמת רוצה להודות על היוזמה הזו שהנושא הועלה על השולחן, אך אליה וקוץ בה.

<דנית ברביבאי: לצערנו, אני לא אחזור על מה שאמרו פה קודמיי.

<דנית ברביבאי: בגלל שההתראה קצרה כל כך של הקייטנה שהולכת לצאת לפועל, לא נערכו מספיק מבחינת כוח אדם.

<דנית ברביבאי: זה כמו להביא סועדים למסעדה שאין בה אוכל.

<דנית ברביבאי: לצערנו הרשות המקומית יצאה בקריאה לעובדות שיסכימו לבוא לעבוד ולהפעיל את הקייטנות, רק שלא נלקח שם בחשבון - - -

יעקב מרגי: חכי, הכול בהסתייגות, את יודעת למה?

יעקב מרגי: יכול להיות שנפתיע את ארגון ההורים.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש לנו מן הגורן ומן היקב, משרד החינוך יבוא, יש לי כבר פול, אל תתלהבו ואל תחזיקו מעצמכם.

יעקב מרגי: יכול להיות.

<דנית ברביבאי: כל הפתעה כזו תהיה מבורכת.

יעקב מרגי: מותר באווירה לפחות לפני פורים להיות אופטימי.

<דנית ברביבאי: פורימית, שמחה, הכול אופטימי.

יעקב מרגי: כי עדיין לא שמענו באמת את משרד החינוך.

<דנית ברביבאי: לפני הכול, אנחנו באמת נשמח לפתרון.

<דנית ברביבאי: אני מדברת כרגע בשם הגנים ותלמידי הכיתות הנמוכות, א'-ב' שלא יכולים להיות עם כל מדריך בכיתה י"ב או לפני גיוס, שיבוא ויעביר את הקייטנה, אלא הם צריכים אנשים קצת יותר מיומנים וקצת יותר אחראים.

<דנית ברביבאי: אנחנו נשמח לפתרון הולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, רק צריך באמת לשים לב.

יעקב מרגי: אפשר להגדיר את זה עם צרות של עשירים.

יעקב מרגי: אם היינו מדברים לפני מספר שנים על פרויקט כזה בסדר גודל לאומי, ארצי, עם השקעה לא קטנה, אני חושב שרק חנוכה ופסח זה בסביבות 400 מיליון ₪.

יעקב מרגי: הקיץ זה עוד 400 מיליון ₪.

יעקב מרגי: זה 800 מיליון ₪ רק "בתי ספר של החופשות".

יעקב מרגי: אנחנו במהלך של הרצה.

יעקב מרגי: תוסיפו את "ניצנים" שהרצנו בשנה הזאת, שזה כמעט מיליארד, בנוסף ליוח"א וציל"ה שקיים.

יעקב מרגי: תוסיפו שעכשיו אנחנו מבשלים בתנור את הרפורמה בחינוך המיוחד ועוד הרבה שינויים שנעשו בשנתיים האחרונות במערכת החינוך, שזה תלוי תקציב ושינויים שאם היינו מדברים מתחילת הקדנציה על "מחאת הסרדינים" וצפיפות בכיתות, סייעת שנייה, מיליארדים של שקלים.

יעקב מרגי: לא קל במשרדים ענקיים להתארגן ולשדד מערכות ולהריץ את זה, וזה עובד.

יעקב מרגי: תמיד בכל תהליך, בהתחלה יש חריקות, אז אולי אני חוסך לכם חלק מהנאום, אבל השבט בסוף יהיה.

יעקב מרגי: למרות הקשיים אני אומר לכם, אם היינו מדברים שנה שעברה על הקטע של החופשות, של החגים, כשניסינו לגעת רק בקטע הזה של התאמת לוח החופשות ומערכת הלימוד ללוח החופשות של ההורים, של משק העבודה, הפתרון היצירתי הזה כדי לא לזעזע את מערכת יחסי העבודה בין המורים.

יעקב מרגי: הפתרון הזה יצירתי מאוד, הוא פתר חלק מהבעיה.

יעקב מרגי: עדיין לא פתרנו את הכול, אבל חלק גדול מהבעיה פתרנו ואני חושב שזה טוב.

יעקב מרגי: ההורים רוצים את זה.

יעקב מרגי: בקיץ זה היה סיפור הצלחה.

יעקב מרגי: נראה מה יהיה בחגים.

יעקב מרגי: אסולין שירלי, בבקשה.

<שירלי אסולין: אני יושבת ראש ועד הגנים בלוד.

יעקב מרגי: השער של מדינת ישראל.

<שירלי אסולין: כן, ואלקטורית בפורום הורים יישוביים.

<שירלי אסולין: אני קודם כול מברכת מאוד, מצטרפת לחברים.

<שירלי אסולין: זה אחד הדברים המדהימים שאפשר היה לעשות, להתחשב בהורים וגם בילדים, כי הילדים מאבדים את עצמם באורך החופש וזה רעיון מדהים, מבורך והלוואי ובאמת יצליח.

יעקב מרגי: הם חוגגים.

יעקב מרגי: ההורים יוצאים מגדרם.

<שירלי אסולין: ההורים לקראת אשפוז באמצע החופש, מסכימה איתך לגמרי.

<שירלי אסולין: כל הארגון מרגיש קצת כאילו הגנים מתמוססים להם.

<שירלי אסולין: מדברים הרבה על בתי ספר ועל הכול, והגנים, הקול הוא לא כל כך קורא, הוא די לוחש.

יעקב מרגי: טוב שהצפת את זה.

יעקב מרגי: תהיה התייחסות.

<שירלי אסולין: צריך יותר התייחסות.

יעקב מרגי: הזכרת לי עוד הישג שלא מניתי אותו בהישגים, זו אותה גננת מלווה על כל אשכול, עם קופה קטנה.

<שירלי אסולין: יש שינוי בגנים.

<מאיר אסרף: אז תן לי גם להוסיף עוד תוספת, הדפיברילטורים שאתמול עבר פה בוועדה וזו תוספת תקציבית.

יעקב מרגי: תודה, והיד עוד נטויה.

<שירלי אסולין: תוספת מקסימה.

<שירלי אסולין: בהחלט מרגישים גם את השינוי שיש.

יעקב מרגי: אבל נתייחס על הקטע של הגנים.

<שירלי אסולין: באמת עניין הגנים מאוד חשוב לי.

יעקב מרגי: אנחנו מרגישים את זה כמעט בכל דיון, גם כשמדברים על מורים וגננות.

<שירלי אסולין: לאחרונה נשמע לי שבכלל אין גננות, יש מנהלות גן בלבד.

<שירלי אסולין: גננות זה פאסה.

יעקב מרגי: אני מבין אותך, אבל בואי נשמע את ההיערכות.

<שירלי אסולין: מעבר לזה חסר לי שיתוף הפעולה באמת כמו שהזכירה גם איריס.

<שירלי אסולין: יצא מכתב מאוד חריף שגננות לא צריכות להוזיל את עצמן ולבוא לעבוד בקול קורא, ואני לא משתמשת במילים אחרות מהמכתב.

<שירלי אסולין: הגננות, לא להצטרף לקול קורא כי בקרוב יגידו פשוט שבכלל לא צריך חופשות, וגננות הן מנהלות גן בעלות תואר ראשון ושני וכדאי באמת להתחשב בעובדה שמתוך 60 שקלים יישארו להן 35.

<שירלי אסולין: זה קצת מכאיב אפילו, העובדה שבמקום לברך על כזה מהלך מדהים או לבקש אפילו, אוקי, אתם רוצים אותנו לקול קורא, תביאו לנו עזרה, זה בסדר.

<שירלי אסולין: לבוא ולהגיד, אל תיתנו יד לזה, זה ממש פגיעה בבטן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לפני שאתן לשני הדוברים האחרונים לפני משרדי הממשלה, מבית ספר סאלם בג'סר, יש תלמידה או תלמיד שרוצים לומר משהו?

יעקב מרגי: תוך כדי שאנחנו מקיימים את הדיון, בינתיים מי שהחליטו שכן, שיצטרפו לשולחן.

יעקב מרגי: ערן שגיא.

<ערן שגיא: שלום לכולם, צהריים טובים, שמי ערן שגיא, אני חשב אגף החינוך במועצה האזורית עמק הירדן, מועצה עם 22 ישובים, קרוב ל-15,000 תושבים.

<ערן שגיא: גם בתוך ה'יער' הזה שנקרא מועצות אזוריות, יש גוונים שונים.

<ערן שגיא: יש מועצות אזוריות כמו עמק הירדן, שהן מה שנקרא עתירות ישובים כפריים.

<ערן שגיא: רוב המועצות עם יישובים כפריים אבל המועצה האזורית עמק ירדן היא עתירת קיבוצים, עם מערכות חינוך, מה שנקרא, בלתי פורמליות, עם מסורת של שנים.

<ערן שגיא: אחת הבעיות, שיש תנודה כל הזמן של מספרי ילדים ביישובים האלה, חלקם לפעמים קצת גדלים, אחר כך קטנים.

<ערן שגיא: זאת הבעיה שאני מתחבר למה שישראל אמר קודם על הנושא של גודל היישובים.

<ערן שגיא: גם כשמפעילים את זה ביישובים, בהרבה מאוד ישובים אנחנו מדברים על קבוצות של 10, 12, 15 ילדים שיש בעיה כלכלית, עם היתכנות כלכלית לקיים קבוצה בפורמט שמשרד החינוך קבע, ואז גם צריך להתחיל לנייד.

<ערן שגיא: גם אם מחליטים לעשות את זה ביישובים, צריך לנייד או לעשות דברים אחרים.

<ערן שגיא: מועצה אזורית עמק הירדן כרגע החליטה לא להילחם ביישובים, אקרא לזה ככה, זאת אומרת לא להפעיל את מלוא כובד המשקל על מנת שהיישוב, או להפעיל בבתי הספר אלטרנטיבה ליישובים, כי זה באמת יכול לפגוע במערכות החינוך המאוד מסורתיות וטובות, שמחזיקות את רוב ילדי עמק הירדן במסגרת לכל אורך השנה.

יעקב מרגי: עמק הירדן זה בתי ספר אזוריים או יישובים?

<ערן שגיא: בעמק הירדן יש חמישה בתי ספר יסודיים אזוריים א' עד ח' ובית ספר אחד לחינוך מיוחד שהוא בכלל בנושא של החופשות לא - - -

יעקב מרגי: אם זה אזורי ותקיימו את זה בבתי הספר האזוריים, למה זה פוגע ביישובים?

<ערן שגיא: אנחנו מתכננים כרגע והתחלנו איזשהו תהליך של הרשמה בבתי הספר, שהיא מאוד דלילה, אני חייב לומר מהנתונים שגם קיבלתי הבוקר.

<ערן שגיא: בעמק הירדן ספציפית אין לזה ביקוש כי המערכות הקיימות הן גם לא יקרות מאוד להורים, הן ממילא כל השנים פועלות בימים האלה שמשרד החינוך היום קבע לעשות אותם, ואנחנו מנסים למצוא איזושהי תשובה לאותם אלה שלא נמצאים במערכות, אבל הם מספרים מאוד מועטים ואם אתה רוצה לעשות איזושהי מערכת, למשל לקחת מכל חמשת בתי הספר ולהביא את כולם לבית ספר אחד, אז זה כבר מסבך עוד קצת את נושא מערך ההיסעים.

<ערן שגיא: הרבה מאוד מהתלמידים יתקלו בצוות שהם לא מכירים, ואני אומר, זה גם דברים שכשמסתכלים על מועצה אזורית, זה דברים שהם ברזולוציות היותר דקות אבל צריך לשים אליהם - - -

יעקב מרגי: הרציונל, שיפגשו.

<ערן שגיא: הם נפגשים בתיכון אחר כך, זה בסדר.

<ערן שגיא: תיכון יש אחד.

יעקב מרגי: אם תשאל אותי, אני טוען שצריכים לנצל את השעות שבמערכת עוד יותר טוב ממה שמנוצלות היום, אבל אנחנו לא רוצים לתת עוד מאותו דבר.

<ערן שגיא: אנחנו עושים את זה בשמחה בקיץ.

יעקב מרגי: הכוונה הייתה לתת איזו מסגרת שהיא בין קייטנה לבין מסגרת לימודים, לעשות איזה מיקס כזה עם תכנים.

יעקב מרגי: אני לא נבהל מזה שיפגשו עם צוות אחר.

יעקב מרגי: אני אומר לך, מה שיוצא מהשיחה שלך, אחרי שנשמע את הסקירה של משרד החינוך, יכול להיות שאחרי הפסח הזה המשרד יצטרך להיכנס לבחון.

יעקב מרגי: יכול להיות שהמשאב הזה של פסח, אם הוא לא הוכיח את עצמו, ויכול להיות שהציבור לא רוצה אותו.

יעקב מרגי: אתה יכול לשווק מוצר.

יעקב מרגי: אם בסוף הציבור לא רוצה אותו, אין עניין להלעיט אותו בכוח.

יעקב מרגי: יכול להיות שאת המשאב הזה ננצל למשהו אחר, אבל עד שלא ננסה זאת ולראות היתכנות ולראות איך דוחפים את זה והייתה השתדלות נכונה, לא נוכל לקבל מסקנה.

<ערן שגיא: אדוני, אני לא אומר משהו שהוא לא לעשות את זה.

יעקב מרגי: הקשיים הם לא אובייקטיביים, מסכים איתך.

<ערן שגיא: בהיבט של מועצות אזוריות אני מביא את ההיבט הזה.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: נועה צוק.

<נועה צוק: נועה צוק, מנהלת אגף חינוך במועצה אזורית משגב.

יעקב מרגי: מודים לך שבאת מרחוק.

<נועה צוק: תודה שהזמנתם.

<נועה צוק: מועצה אזורית משגב מאוד שונה מעמק הירדן.

<נועה צוק: אין לנו אף קיבוץ אחד עם מערכת מסודרת של ילדים, אז האתגר הוא גדול.

<נועה צוק: היא גם מונה 20,00 תושבים יהודים ו-10,000 בדואים.

יעקב מרגי: עד היום עמדתם ברוב האתגרים שהצבתם לעצמכם.

<נועה צוק: אנחנו עומדים באתגרים, אבל יש אתגרים שאנחנו רוצים להמשיך לעמוד בהם, ולכן אני מאוד מסכימה עם מה שאמרו פה השותפים לגבי החשיבה המוקדמת.

<נועה צוק: אני חושבת שהפתרון הוא באמת יצירתי.

<נועה צוק: אתה אמרת, זה יצירתי, ורצינו לעשות איזה מיקס, אבל כשמדובר בילדים ובמסגרת של חמישה ימים, אז האתגר הזה הוא גם מסוכן, ואם אנחנו רוצים לעשות משהו מקצועי ואחראי וחינוכי, אני חושבת שפה היה טיפה מעבר ליכולת, ואני אומרת לך כמנהלת אגף שאני לא אהיה לגמרי רגועה לחמישה ימים האלה.

<נועה צוק: אנחנו עכשיו בודקים את ההיענות של ההורים ומנסים לתת את המענים, אבל לקחת 25 ילדים עם מישהו שהוא תלמיד י"א-י"ב, איזו מישהו ביישוב שפנויה, זה פתרון לא מקצועי ולא חינוכי.

<נועה צוק: גם אין לנו זמן להכשיר אותה.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע אם זו הדרישה.

<נועה צוק: של מה?

יעקב מרגי: יכול להיות שזו לא הדרישה, אבל נשמע.

<נועה צוק: זאת הדרישה.

<נועה צוק: אני רוצה להעביר אתגר אליכם.

<נועה צוק: אני חושבת שהאתגר של לקצר את החופשות הוא אתגר אמיתי ואני חושבת שהפתרון, אם אפשר להציע אותו, זה שבאמת לוח החופשות יקוצר.

יעקב מרגי: את יכולה לתרום מזמנך לשבת ולשכנע את הסתדרות המורים?

<נועה צוק: אני מוכנה לנסות.

יעקב מרגי: אני רק יכול להצדיע לך.

<נועה צוק: אבל מה שאתה אומר זו בדיוק הבעיה, שבמקום לעשות את העבודה עם ארגוני המורים, זה פשוט מאוד להפיל את האתגר על הרשויות המקומיות, ובעיניי זאת בעיה.

<נועה צוק: יש לי גם הצעה להסתדרות המורים.

<מאיר אסרף: זה בדיוק הפוך.

יעקב מרגי: מאיר, אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: הגזמת היום.

יעקב מרגי: אתן לך רשות דיבור אחר כך.

יעקב מרגי: אף אחד לא רב איתך.

יעקב מרגי: למה אתה רב איתם?

<נועה צוק: יש לי הצעה גם להסתדרות המורים.

<נועה צוק: אני מציעה לך להציע להסתדרות המורים שאת החמישה ימים האלה, המורים, יהיו להם חמישה ימים.

<נועה צוק: זה נפלא, לא בחופשות.

<נועה צוק: זה נראה לי פתרון שכולם יכולים לחיות איתו.

יעקב מרגי: גם אני מוכן לחיות איתו.

יעקב מרגי: לא אני הפרטנר.

<נועה צוק: אני אומרת שהמורים והגננות יעבדו עוד חמישה ימים במערכת מסודרת, מקצועית, חינוכית.

<נועה צוק: יכולים לעשות אותה פחות לימודית, הכול בסדר, ובתמורה הם מקבלים חמישה ימים שהם יכולים במהלך השנה לקחת חופש, אותו דבר.

<נועה צוק: זה בעיניי פתרון הרבה יותר ראוי.

<נועה צוק: דבר שני זה שנאמר פה בכל מיני צורות, העניין של השותפות, אני חושב שהוא לא בא לידי ביטוי מספיק, לא עם הרשויות ולא עם משרד החינוך, ואני חושבת שאם תהיה יותר שותפות, הפתרונות יהיו יותר טובים.

<נועה צוק: דבר אחרון, אני אשמח לבקש שהמתנה הזאת של פסח, החופשה של הקיץ והכול, לא תבוא על חשבון שבספטמבר או באוגוסט לא נגלה, ויש שמועה כזאת, אשמח אם תגיד שהיא לא נכונה, ששעות הפיצול של א'-ב' לא יהיו בשנה הבאה - - -

יעקב מרגי: זה לא קשור.

יעקב מרגי: זה גם שנה שעברה היה, כשלא היה.

<נועה צוק: אבל קוצרו.

יעקב מרגי: קוצרו ולא היה.

יעקב מרגי: לא קשור.

יעקב מרגי: לא בגלל זה.

<נועה צוק: אני לא יודעת למה קשור, אני רק אומרת שזה לא יהיה אחד על חשבון השני.

יעקב מרגי: זה יהיה, לצערי הרב אני אומר לך.

יעקב מרגי: זה לא אחד על חשבון השני.

יעקב מרגי: אנחנו חוזרים לדיון שהיה.

יעקב מרגי: זה דיון בפני עצמו.

<נועה צוק: בסדר, תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.

יעקב מרגי: אני רק אתייחס לשתי טענות שלך.

יעקב מרגי: קודם כול, זה לא הפילו על הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: השלטון המקומי היה חלק מהדיונים ולקח את זה בשתי ידיים ואני הצדעתי לו.

יעקב מרגי: נכון, מה לעשות שיש ארגונים גדולים ויש ארגון יציג שלהם.

יעקב מרגי: אי אפשר לדבר עם כל מורה ומורה, מדברים עם הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: אי אפשר לדבר עם כל ראש רשות ורשות, מדברים עם השלטון המקומי.

יעקב מרגי: ככה הסדר עושה שכל וככה צריך לעבוד, אין מה לעשות.

יעקב מרגי: לגבי פיצול כיתות א', רבותיי, זה ויכוח שלנו עם האוצר, משרד החינוך.

יעקב מרגי: כל שנה זה חוזר על עצמו.

יעקב מרגי: זה לא קשור זה לזה.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: אם זה היה תלוי במשרד החינוך, היינו יושבים פה, דופקים עם הפטיש הזה עד שהיו אומרים, רוצה אני.

יעקב מרגי: כשזה עניינים של הסכמי שכר והסכמים קיבוציים והסכמים עם ארגוני עובדים, הפטיש הוא גמיש יותר, הוא לא קשיח.

יעקב מרגי: מה לעשות, הסכמים צריך לכבד.

יעקב מרגי: משרד החינוך, לאור ולנוכח.

<חיים הלפרין: אני ברשותכם רוצה להגיד.

<חיים הלפרין: א', כולם יודעים שבאמת עיתוי היציאה לדרך היה סמוך לאירוע בגלל העובדה שהיינו צריכים להתכוונן ליכולת של הממשלה להבטיח את התקציב.

<חיים הלפרין: שניים, הוא נעשה בעצה אחת יחד עם השלטון המקומי, יחד עם הסתדרות המורים, יחד עם איגוד מחלקות החינוך ברשויות המקומיות וגם עם נציגי ההורים באופן שבו כולם היו שותפים למהלך הזה, כשידענו מראש שיש בו רכיבים של סיכון בגלל ההיערכות המאוחרת.

<חיים הלפרין: דבר נוסף, כדי לסבר את האוזן, אנחנו יצאנו ברמה הפורמלית בקול קורא.

<חיים הלפרין: כידוע, יש 256 רשויות בכלל הארץ, מתוכם נענו לקול קורא 247 רשויות, כלומר רוב מוחלט של הרשויות.

<חיים הלפרין: היו כאלה שאמרו, לא בשבילי.

<חיים הלפרין: יש כאלה שאמרו, רוצה אני, אבל - - -

יעקב מרגי: מתוך כמה?

<חיים הלפרין: 247 מתוך 256.

<חיים הלפרין: זה יפה מאוד.

יעקב מרגי: מטה יהודה נענו?

<דוד דותן: כן, זה דאגתי שיענו.

<חיים הלפרין: מטה יהודה נענו.

יעקב מרגי: כן, השאלה אם הם יעשו.

<חיים הלפרין: מטה יהודה, אנחנו מנהלים דיאלוג גם עם יושב ראש ועד ההורים וגם עם ראש מינהל החינוך שם.

<חיים הלפרין: זה קשה.

<חיים הלפרין: אני מודה שזה קשה.

יעקב מרגי: שם זה הררי, הסלעים הם קשים.

<חיים הלפרין: הסלעים קשים.

יעקב מרגי: אם תכיר את המנטליות של האנשים שם, לא רוצה לדבר מאיזו תפוצה, אבל - - -

<חיים הלפרין: יש להם בעיה של תפקוד כללי של הרשות המקומית ולקיחת אחריות, לא ניכנס לזה.

<חיים הלפרין: אני יודע שהם ב-on and off כל הזמן, כלומר, רוצים/לא רוצים, רוצים/לא רוצים, יכולים/לא יכולים.

<חיים הלפרין: אני רוצה להגיד את הדבר המהותי.

<חיים הלפרין: הדבר המהותי הוא שכשיצאנו לדרך, וכבוד היושב ראש כבר העיר על זה, השלטון המקומי היה שותף, ואמר, אני נושא את זה על כתפיי.

<חיים הלפרין: אני רוצה להזכיר לזקני הדור פה, שכשיצאנו עם - - - לפני ארבע שנים, הפעלנו את זה באמצעות קבלנים מבחוץ, לא הרשויות המקומיות, ואחרי שנה-שנתיים אמרנו, רגע, הרשויות מסוגלות, רוצות, אין סיבה, הולכים למהלך עם הרשות המקומית.

<חיים הלפרין: ברשות המקומית יש אנשי חינוך, ולכן כל הדיון סביב השאלה האם יהיה ילד בכיתה י' עם עוד ילדת כיתה ט', הוא לא רלוונטי.

<חיים הלפרין: למה הוא לא רלוונטי?

<חיים הלפרין: כי אנחנו יודעים שגם במתווה שבנינו וגם בשותפות שלנו, היינו בכל המחוזות, פגשנו את כל אנשי הרשויות המקומיות וברור לכולם שמדובר במתווה חינוכי שהרשות המקומית יכולה לעמוד בו.

יעקב מרגי: האם זה נכון שיכולה תלמידת י' או תלמיד כיתה י'-י"א להיות מורה בבית ספר?

<חיים הלפרין: ברור שלא.

<חיים הלפרין: כולם יודעים שלא.

<חיים הלפרין: אני רוצה להגיד יותר מזה, אנחנו יודעים שבחלק מהמקומות הגננות, אולי גם הסייעות, לא פנויות.

<חיים הלפרין: יש "מחלת הניקיון" ויש מחלה שהיא כמו מחלת הניקיון.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אם הייתם מוסיפים אמרה למטה בקול קורא, להודיע לנשים שהאבק הוא לא חמץ והבעל הוא לא קורבן פסח, הייתה לך היענות רבה.

<חיים הלפרין: אתה מכיר את הסיפורים, לא צריך לספר לך, על אותו רב בירושלים שאשתו הגעילה את הידית של הדלת.

<חיים הלפרין: אתה מכיר את הסיפור הזה?

יעקב מרגי: לא.

<חיים הלפרין: הוא בא ורואה אותה מגעילה את הידית של הדלת.

<חיים הלפרין: הוא אומר לה, גבירתי, אשתי, לפי ההלכה אין צורך להגעיל את הידיות.

<חיים הלפרין: היא אומרת לו, לפי ההלכה שלך היינו אוכלים חמץ בפסח, אז אתה מבין שיש כללים יותר חזקים ממה שאנחנו מבינים.

יעקב מרגי: אני טוען שזה רק במסגרת סגירת חשבונות איתנו, אבל לא משנה.

<חיים הלפרין: לעניינו, גם במקומות שבהם יהיה גן שבו לא תהיה גננת או סייעת, יש מהלכים שאנחנו עושים, שאותו סטודנט להוראה שאותם אנחנו מגייסים לקמפיין שחלקכם שומעים אותו ברדיו, יגיעו כמה ימים קודם כדי שהילדים יכירו את אותם אנשים שצפויים להיכנס לגן, ולא יכנסו ביום ראשון של החופשה אנשים זרים שהילדים לא מכירים.

<חיים הלפרין: זה המתווה שאנחנו חושבים שנכון לנהל אותו וזה בהסכמה עם הרשויות המקומיות.

<חיים הלפרין: אגב, לגבי קדימה צורן, אמר לי מנכ"ל העירייה שהרשות נכנסת לזה בשתי ידיים והיא עושה שם מהלך מאוד יפה יחד עם המתנדבים של שתי עמותות שפועלות ביישוב יחד עם הסייעות שמוציאים כדי לתת מענה חינוכי ראוי, מקצועי עד כמה שאפשר.

<חיים הלפרין: אנחנו יודעים שאנחנו לא במתווה מושלם גם בהיבט של ההיערכות וגם בהיבט של כוח אדם, אבל אף אחד לא חושב שצריך לוותר על האיכות החינוכית של הפעילות הזאת, כשהמטרה שלה היא לא לימודית, אלא המטרה שלה היא חינוכית-העשרתית, ואין סיבה שלא נצליח.

יעקב מרגי: חיים, כדי לנווט את הדיון, אנחנו לקראת סיכום.

יעקב מרגי: מאחר והדיון התמקד במועצות האזוריות, קודם כול תתייחס לבעיות האופייניות של מועצות אזוריות לגבי "בתי הספר של החופש".

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת כמי שדרשתי בדיונים הקודמים, לעשות איזה מעקב מעבר ל'נענו לקול קורא', אם אנחנו יודעים על ההיערכות.

<חיים הלפרין: אני אתחיל במעקב.

<חיים הלפרין: המנכ"ל התגייס לעניין הזה בעצמו וכל בוקר מתנהל מעקב שוטף בכל רשות מקומית.

<חיים הלפרין: אנחנו פונים לרשויות המקומיות ומבקשים מהן לעדכן במערכת את כמות כוח האדם שהם גייסו ואיך מקטינים את הפער בין הסטטוס של התלמידים הצפויים להיות במערכת.

<חיים הלפרין: יש פה אנשים מהרשויות המקומיות, יכולים להעיד על כמה פונים אליהם, ובמילים פשוטות, מציקים להכניס את המידע למערכת.

<חיים הלפרין: אנחנו עוקבים באופן שיטתי יומי, הבוקר, מחר בבוקר, וכך גם בשבוע שעבר או בשבוע הבא, לוודא שהפערים האלה מצטמצמים.

<חיים הלפרין: יש רשויות שאנחנו יודעים להגיד שכבר בעצם עברו את נקודת האל-חזור.

<חיים הלפרין: ירושלים הגדולה עומדת היום בלמעלה מ-70% גיוס של כוח אדם גם לגנים וגם לבתי הספר.

יעקב מרגי: טוב, ירושלים זו לא ראיה.

<חיים הלפרין: אם אנחנו מדברים על היקף הגיוס שירושלים צריכה לעשות, אז אני אומר, זו ראיה, וכנ"ל לגבי עוד ישובים, חלקם גדולים, חלקם קטנים.

<חיים הלפרין: אנחנו רואים שהפערים מצטמצמים.

<חיים הלפרין: אני מחבר את זה למאמץ הגדול שהמשרד עשה גם בקמפיין, גם בפניה למכללות, לסטודנטים, אפילו לגמלאים של המשרד להצטרף למהלך הזה, כולל עידוד מורות וגננות, וגם בסוגריים לומר, הסתדרות המורים הייתה שותפה למהלך הזה.

<חיים הלפרין: מישהי אחת הוציאה איזשהו מכתב, הסתדרות המורים התנערה מהמכתב הזה, היא לא מייצגת, היא לא רלוונטית, ויצאה הבהרה בהתאם.

<קריאה: לא, לא, לא, זה לא המכתב הזה.

יעקב מרגי: נשמע.

יעקב מרגי: עוד מעט מאיר ידבר.

יעקב מרגי: פה זה לא בית הוועד הפועל, פה זו ועדת החינוך, התרבות והספורט.

<חיים הלפרין: גם מכתב העידוד שאנחנו הוצאנו למורים ולגננות להצטרף לתוכנית הזאת, היה בעצה אחת עם הסתדרות המורים וללא שום התנגדות.

יעקב מרגי: לא ירדתי לסוף דעתה של הגננת מלוד.

<זאב גולדבלט: היא לא גננת, היא בפורום ועדי ההורים היישוביים, מרכזת את הגנים בלוד.

יעקב מרגי: חוזר בי.

יעקב מרגי: השאלה היא כזו, האם הקול קורא, הפניה למורים ולגננות היא שונה או אותה פניה?

<חיים הלפרין: אותה פניה, ודאי.

<שירלי אסולין: סליחה, אני חייבת להוסיף פה משהו.

<שירלי אסולין: המועצות המקומיות הוציאו ממש קריאה לאנשים שיבואו לנהל את הקייטנות, שזה גם מדריכים מתנועת בני המושבים.

<שירלי אסולין: המנכ"ל, אין ספק, של קדימה צורן, מאוד רוצה שזה יצא לפועל וממש לקח את זה בשתי ידיים, רק שלצערנו הרב הפניה נעשית גם לחברים צעירים בני 17-18 שלצערנו לא יוכלו להיכנס לגנים, ולא מדובר כבר באיכות, מדובר בסכנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הוא התייחס לזה.

יעקב מרגי: חיים.

<חיים הלפרין: אני חושב שהמעקב היום-יומי הזה שהמנכ"ל מנהל והרשויות נדרשות לעדכן גם את הנתונים לגבי הילדים בפועל וגם לגבי כוח האדם שהם מצליחים לגייס, יתרמו למהלך הזה.

<חיים הלפרין: בסך הכול התחושה שלי היא שרוב הרשויות, גם אם ירשמו מלוא הפוטנציאל שלהן, רוב הרשויות יעמדו בפער הזה שבין הצורך האמיתי של ההרשמה של הילדים לבין גיוס כוח אדם שיוכל לתת מענה ראוי לפעילות הזאת בחופשת הפסח, עם כל המגבלות שכולנו מכירים ומודעים.

<חיים הלפרין: אגב, גם לגבי המועצות האזוריות, מראש אמרנו שהם יכולים להפעיל את זה לא רק במוסדות אלא גם ביישובים עצמם.

יעקב מרגי: ברמה היישובית, לא כלכלי בחלק מהיישובים.

יעקב מרגי: יש ישוב שמוציא ארבעה, חמישה, שישה אוטובוסים במהלך היום להסעות, כי הוא עתיר ילדים, כן ירבו.

יעקב מרגי: יש ישובים שזה לא ככה.

<חיים הלפרין: בסדר גמור, לכן אנחנו מדברים על ממוצע רשותי שמאפשר לרשות בדיוק לנווט בין המקומות היותר גדולים למקומות היותר קטנים.

יעקב מרגי: מאיר.

<מאיר אסרף: כבר מהדיון הראשון של ועדת פורר שהוקמה כאן לנושא קיצור של משך החופשות של עובדי ההוראה - - -

יעקב מרגי: התאמה, לא קיצור.

יעקב מרגי: אף אחד לא רצה לקצר.

<מאיר אסרף: המשמעות הייתה פגיעה בתנאי העבודה של עובדי ההוראה.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: אין לי זמן.

<מאיר אסרף: אז אם אין לך זמן, אני אגיד שהנושא קיצור החופשות אינו על הפרק.

יעקב מרגי: אני אגן עליכם שזו לא תהיה פגיעה, זה יהיה התאמה.

<מאיר אסרף: הניסיון הנואל של פורום ההורים להעלות את זה ולהציף את זה כאילו זה נושא הדיון - - -

<זאב גולדבלט: אני מבקש שתחזור בך.

<מאיר אסרף: אני חוזר בי בשבילך.

<מאיר אסרף: אני אומר דבר אחר.

<מאיר אסרף: העובדה שקוראים ומציינים מכתב בלי לקרוא את תוכנו, בלי לציין את תוכנו, ואני גם לא מכיר את המכתב, לא יודע גם אם המכתב הזה הוא אותנטי או לא, זה גם לא רלוונטי, ולטעון טענות שהן לא נכונות, כפי ששמענו גם ממשרד החינוך, זה אבסורד ואני מבקש שאתה תחזור בך על הסילוף הזה של הדברים.

<מאיר אסרף: זה סילוף ממש.

<מאיר אסרף: הסתדרות המורים מופקדת, וזו זכות חוקתית, להגן על תנאי העבודה של עובדי ההוראה וכך אנחנו עושים.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

<מאיר אסרף: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.

<מאיר אסרף: יחד עם זאת, אנחנו לא ניתן יד לכפיה של שיתוף פעולה עם היוזמה הזאת, ואנחנו דוגלים ברצון חופשי של עובדי ההוראה, לא בכפיה, וזה הרעיון.

<מאיר אסרף: הרעיון הוא שהפתרון המוצע או הפתרון שהתקבל, שבית הספר של החגים ושל החופש הגדול לא היה קיצור של משך החופשה של עובדי ההוראה, עם כל הכבוד לתגמול הנוסף.

יעקב מרגי: יש לי את המכתב שהוציאה יפה בן דוד.

יעקב מרגי: מצד אחד היא אומרת שהתקבלו אצלה פניות ממנהלים שהם נדרשו לעשות דברים שיש בהם משום פגיעה, אבל היא אומרת במפורש שהם נענו ויתנו כתף כל עוד זה תואם - - -

<מאיר אסרף: זה לא תואם את מה שנאמר כאן קודם.

<מאיר אסרף: לפרשנות של המכתב זה לא תואם.

יעקב מרגי: זה לא בית הוועד הפועל.

יעקב מרגי: זה לא ארלוזורוב פה.

יעקב מרגי: אני מודה לכולם, אלא אם כן מישהו רוצה להוסיף משפט.

יעקב מרגי: רצית שאלה?

<איריס הרינג: רציתי לשאול לגבי המועצות האזוריות, איך אתם מסוגלים במשרד החינוך בעצם לעשות בדיקה רק על המועצות האזוריות, החינוך המיוחד, חינוך ממלכתי-דתי, בעצם כל ההתאמה של ההסעות לאותם גופים שחסרים.

<איריס הרינג: איך אתם מתכננים לעשות את זה?

<איריס הרינג: איך אנחנו יודעים שזה יטופל בכל המסגרות, להתאים את כלל ההסעות כמו שהם במהלך כל השנה, לחמישה ימים.

<חיים הלפרין: שמעון נמצא פה.

<חיים הלפרין: אני חושב שחלק מדוח הביצוע של הרשות המקומית - - -

יעקב מרגי: שמעון, יש לך משהו להוסיף?

<שמעון אבני: אני שמעון אבני, מנהל אגף הסעות במשרד החינוך.

<שמעון אבני: אנחנו מפעילים את מערך ההסעות כמו בכל השנה, זאת אומרת, ילד, לצורך העניין, שנוסע במונית - - -

יעקב מרגי: עושים העתק-הדבק, מה שקורה גם לבתי ספר של החגים?

<שמעון אבני: בדיוק, אחד לאחד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני מודה לכולם.

יעקב מרגי: אני מודה למרכז המועצות האזוריות על העלאת הנושא, ועל הדרך גם שמענו סקירה ממשרד החינוך על כל נושא "בית הספר של החגים".

יעקב מרגי: הוועדה כן מבקשת עד ליישום של "בית הספר של החגים", להמשיך לעקוב.

יעקב מרגי: אנחנו כמובן אחרי פגרת הפסח נקיים דיון לשמוע ממשרד החינוך על כל המסקנות ועל כל הלקחים, אם יש, ואם כן זה הצדיק את עצמו.

יעקב מרגי: אני מבקש לשים דגש על אותם דברים שהם ייחודיים, לא במיינסטרים של מערכת החינוך, מועצות אזוריות וחינוך מיוחד וכל מיני מערכות חינוך כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.