הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 153, 2018-02-18 13:30

רחל עזריה: צהריים טובים, אני שמחה לפתוח את הדיון בהצעת חוק מהתכנית הכלכלית לשנת 2019.

רחל עזריה: פרק ב' כולו (בנקאות), תיקון חוק הבנקאות, שרות ללקוח, הסרת חסמים במעבר לקוח מבנק אחד למשנהו.

רחל עזריה: זו הצעת חוק שמאפשרת לאנשים לעבור בקלות גדולה יותר מבנק לבנק.

רחל עזריה: שאלתי אנשים אם ניסו פעם לעבור מבנק לבנק.

רחל עזריה: התשובה המרכזית הייתה – איחדנו חשבונות בתהליך הזוגי בנישואין, או במה שלא יהיה.

רחל עזריה: מעטים הם האנשים שגם עושים את המהלך הזה באיזושהי החלטה, ומי שעושה את המהלכים האלה, בדרך כלל, מדבר על זה, לצערי, על גבול של גחמה.

רחל עזריה: זאת אומרת, בדיעבד, הם שואלים את עצמם, למה לסיים את המהלך הזה, בזבזנו כל כך הרבה שעות, ואפילו ימי עבודה על הנושא הזה.

רחל עזריה: אחר כך גם היו כל מיני נקודות בדרך שגילינו שכל פעם שאלנו את עצמנו למה עשינו את המהלך הזה.

רחל עזריה: בעצם, יש שני חסמים שהם מאוד מקשים על המעבר – זה פשוט המון עבודה.

רחל עזריה: כיום מעבר בין בנקים, הלקוח עצמו צריך לדאוג להעביר את הכול.

רחל עזריה: בעצם, ננסה לחשוב אם יש עוד משהו בחיים שלנו שהוא דומה, שבעצם אנחנו לוקחים את כל מה שהצטבר לנו עד היום, ובעצם מעבירים אותו למקום אחר, זה יותר דרמטי ממעבר דירה.

רחל עזריה: כי במעבר דירה, כשהדירה ריקה, רואים שהדירה ריקה וארזנו הכול.

רחל עזריה: פה בעצם, כשעוברים בנק אין ההזדמנות לראות שהכול ריק.

רחל עזריה: כלקוח, כלקוחה, אתה לא יודע מתי הרגע שבעצם חשבון האחד התרוקן והחשבון השני התמלא בכל החיובים.

רחל עזריה: באמת, זה הנושא השני – חשש מפני איבוד חיובים או זיכויים, שבעצם, מעטים הם האנשים המאוד מסודרים שיודעים בדיוק מה החיובים, מה הדברים שמגיעים באמצע השנה, ומה הדברים שאמורים להגיע בשלב אחר.

רחל עזריה: בעצם, בגלל שני הדברים שזה גם נטל ביורוקרטי מאוד גדול, וגם החשש מהאובדן, גורם לזה שהיום יש מעט מאוד מעבר בין הבנקים.

רחל עזריה: המטרה היא לאפשר ללקוח להעביר בנק.

רחל עזריה: היום הרבה אנשים פותחים חשבונות בנק בגיל צעיר, בעצם נשארים באותו בנק.

רחל עזריה: אני אפילו ראיתי נתון, שאנשים נשארים בבנק יותר שנים מאשר נשארים נשואים.

רחל עזריה: עם כל הכבוד, כאשר פתחתי חשבון בנק לא השקעתי כל כך הרבה מחשבה כמו כשהחלטנו להתחתן.

רחל עזריה: זה מעיד על זה שאנשים לא נשארים באותו בנק כי הם מעוניינים, אלא בעצם כי מאוד קשה לעבור.

רחל עזריה: המטרה היא להקל על המעבר - זה חלק מכל השינויים שאנחנו עושים ממערכת הבנקאות.

רחל עזריה: אבקש ממשרד האוצר להציג, ונמשיך משם.

<כפיר בטט: אני מאגף תקציבים ממשרד האוצר.

<כפיר בטט: תודה על הפתיחה, באמת, אנחנו באנו להציג את פרק ב' לחוק ההסדרים וניידות בין בנקים.

<כפיר בטט: קודם כל, זה מהלך שמשתלב בהרבה מאוד מהלכים שמשרד האוצר ובנק ישראל מקדמים יחד בשנתיים, שלוש השנים האחרונות שנועד להגדיל את התחרות במערכת הבנקאות, הן מבחינת חסמי כניסה שהרבה מאוד מהחסמים התחלנו לטפל בהם, ויש עוד כמה שנמצאים אצלנו בקנה.

<כפיר בטט: והן מבחינת חסמי המעבר, שהמהלך של היום נוגע באופן חד-משמעי לסוגיה הזאת.

<כפיר בטט: היום כפי שתיארת, מאוד קשה לעבור בין בנק אחד למשנהו, מה שמהווה חסם מעבר, ואנחנו תופסים בסופו של דבר כחסם לתחרות.

<כפיר בטט: למה זה – כפי שהיושבת-ראש אמרה, המצב היום הוא שלעבור בין בנק לבנק זה מהלך מאוד מסורבל, זה כולל פתיחת חשבון חדש, ניתוב הוראות קבע, ניתוב כרטיסי אשראי החוץ-בנקאי לחשבון החדש.

<כפיר בטט: להודיע למבצעים את החשבון, בין אם זה ביטוח לאומי, המילואים או המעסיק על מעבר החשבון החדש, להעביר תיק ניירות ערך.

<כפיר בטט: לאסוף את הצ'קים שניתנו, למשל, לבעל הדירה – למי ששוכר דירה - היום זה כ-30% מאזרחי מדינת ישראל, או לגן, או לכל דבר אחר שבו נתנו צ'קים דחויים לפרק זמן שכזה או אחר, ולסגור כמובן את החשבון הישן.

<כפיר בטט: כל הדברים האלה, יוצרים סרבול שאנחנו לא סתם אומרים בסופו של דבר רק כדוגמה קטנה בחיים, אנחנו רואים את זה בפועל.

<כפיר בטט: הדבר גורם לאנשים שבאמת מנסים את זה.

<כפיר בטט: כמו שאמרת היושבת-ראש, אנשים בעיקר עושים את זה כאשר הם מאחדים חשבונות.

<כפיר בטט: אני בן שלושים, אז הרבה מחבריי מתחתנים לאחרונה, אז באמת לא היה קשה לאסוף דוגמאות על כמה קשה עבור לקוחות לעבור בין בנק אחד לשני.

<כפיר בטט: אבל מעבר לסרבול, יש באמת את החשש, בגלל שמדובר בכל הפעילות הפיננסית שלנו, שגם לאחר השלמת המעבר, חיוב כזה או אחר, או זיכוי כזה או אחר, פשוט יילכו לאיבוד, בין אם זה זיכויים, ואז אנחנו לא נדע אפילו שהכסף הזה מיועד לנו.

<כפיר בטט: למשל, מענק המילואים שאנחנו צפויים לקבל שבע שנים אחרי שאנחנו משתחררים, או במאי לאחר השנה שבה עשינו מילואים, שלא תמיד זוכרים לעדכן את רשויות הצבא.

<כפיר בטט: מצד שני, צבירת חובות, קנסות ואף פגיעה בדרוג האשראי כאשר זה מצד החיובים.

<כפיר בטט: גם שם לא היה לנו קשה למצוא דוגמאות רבות למצבים שבהם אנשים עוברים לכאורה, הכול נעשה כמו שצריך.

<כפיר בטט: יש לציין שלפעמים גם הבנק החדש עושה כל מה שהוא אמור לעשות בדרך, ואם הוא באמת יכול לנסות לסייע, ויכול לנסות ולהעביר חלק מהחיובים או הוראות הקבע או הרשאות לחיוב חשבון שהיו בבנק הישן ומנסה לעשות זאת, אך בגלל קשיים כאלה ואחרים שביניהם הספקים השונים שלא מעדכנים את הוראות החיוב אצלם במערכת, בפועל עדיין החיובים נשלחים לחשבון הישן, ומי שנפגע בסופו של דבר זה אך ורק הלקוח שגם דורשים ממנו את כל החיוב באופן מידי וגם הוא צובר קנסות.

<כפיר בטט: לא בדקנו את זה רק בקרב גורמים מסביבנו, אלא עשינו תיקוף באמצעות סקר רחב מאוד שבחן את הסוגיה וגילה שראשית, כ-9% עברו בשלוש השנים האחרונות, מה שאומר כשלושה אחוז בשנה.

<כפיר בטט: אבל הנתון שגם אותנו הפתיע לטובה, היה ש-38% שקלו לעבור בנק.

<כפיר בטט: הדבר הזה הוא לא משהו שאנשים באים ואומרים או.

<כפיר בטט: קיי.

<כפיר בטט: אני מת על הבנק שלי, אני לא צריך לעבור, אלא באמת יש אנשים ששקלו זאת ולא עשו זאת.

<כפיר בטט: כאשר שאלנו אותם למה, אז 62% תפסו את תהליך המעבר בין הבנקים כקשה עד קשה מאוד, וכ-58% באמת תופסים את הסרבול הביורוקרטי הנובע ממעבר חשבון כחסם למעבר במידה רבה או רבה מאוד.

<כפיר בטט: נתונים דומים היו גם לגבי החסם של עיבוד החיובים או הזיכויים.

<כפיר בטט: המטרה בכל המהלך שאנחנו רוצים לעשות, תיכף נפרט אותו קצת יותר לפרוטות, זה לא להגביר בהכרח את הניידות.

<כפיר בטט: המטרה שלנו זה לייצר איום תחרותי על ידי הגברת חסמי המעבר ופישוט תהליך המעבר עבור הלקוח.

<כפיר בטט: הטענה שלנו שהמקום שבו אנחנו ניגשים, זה לא רק לעשות את הדברים נוח יותר לאזרחים, זו גם מטרה טובה בפני עצמה.

<כפיר בטט: אבל הדבר העיקרי הוא לייצר את האיום התחרותי.

<כפיר בטט: איפה שיש חסמי מעבר, אנחנו סבורים שלא קיים איום תחרותי – הבנק שלי, אם הוא יודע שהסבירות שאני אעבור היא נמוכה מאוד, התמריץ שלו להתחרות עליי היא פחותה.

<כפיר בטט: ולכן, עצם הסרת חסמי המעבר, והידיעה שניתן לעבור בקלות, היא לעצמה מגבירה את התחרות בין הבנקים, אפילו ללא הניידות עצמה.

<כפיר בטט: היעד שאנחנו רואים לנגד עינינו, זה בסופו של דבר, נוריד את כל מה שראינו בשלושה שקפים אחורה, כל הדברים בעצם שהלקוח צריך לעשות, וכל מה שהוא הצטרך לעשות, החל מכניסת החוק לתוקף, זה לפנות לבנק החדש כדי לפתוח חשבון, להודיע לו בדבר מספר חשבון הבנק הישן, לבחור תאריך מעבר וזהו.

<כפיר בטט: זאת אומרת, ככלל כל תהליך המעבר של הלקוח ינוהל אל מול הבנק החדש בלבד, לא מול הבנק הישן, ולא מול הספקים השונים שמחייבים או מזכים את חשבונו.

<כפיר בטט: האמצעי לעשות את הדבר הזה, הוא ליישם מערכת עקוב אחריי - בסופו של דבר, זה החידוש הגדול שאנחנו מביאים בהצעת חוק הזאת, זה מה שאנחנו מייבאים בצורה כזאת או אחרת ממה שקיים בבריטניה, שהחיובים והזיכויים של הלקוח ינותבו באופן אוטומטי לאחר שהוא עובר לחשבון החדש, מהחשבון הישן לחשבון החדש.

<כפיר בטט: לא הצטרך לדאוג שהם יגיעו.

<כפיר בטט: לא הצטרך להרים את הטלפון לכל אחד מהספקים, והוא לא הצטרך לחשוש שאחד מהם ייפול בדרך, כי בעצם תהיה רשת ביטחון שתבטיח את זה, כמו שאמרתי, זה פשוט יהיה איתור מחדש אוטומטית לחשבון של לקוח.

<כפיר בטט: מי שבעצם הצטרכו לעשות את ההתאמות כדי לאפשר את הדבר הזה, אלה הבנקים שבעצם בהצעת החוק הזאת, אנחנו מחייבים אותם לאפשר את אותו מעבר קל בטוח ונוח.

<כפיר בטט: בשורה התחתונה אנחנו סבורים שהסרת חסמי המעבר היא תנאי הכרחי לתחרות, זו לא מספיק, יש עוד הרבה צעדים, יש עוד הרבה מאוד דברים שצריך לעשות.

<כפיר בטט: כדי שמערכת הבנקאות בישראל תהיה תחרותית.

<כפיר בטט: אנחנו סבורים שחלק גדול מהצעדים כבר נעשו, הראיתי גם שיש עוד כמה צעדים שעוד צריכים לעשות, אבל זה תנאי הכרחי.

<כפיר בטט: אנחנו סבורים שיצירת מעבר קל בטוח ונוח יביאו לאיום התחרותי שזה בעצם מה שאנחנו מחפשים להשיג, ואותו איום תחרותי, בסופו של דבר, גם יביא להפחתת מחירים ושיפור השירות לצרכן.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: נשמע את הפיקוח על הבנקים.

<דודי בבלי: אני סגן המפקחת, ראש אגף טכנולוגיה וחדשנות.

<דודי בבלי: ראשית, כפי שנאמר, מדובר על צעד שהוא משלים בסדרת צעדים, בעיקר שלושה צעדים משמעותיים.

<דודי בבלי: הנושא של המידע - בעצם לאפשר ללקוח להבין מהם השירותים שהם מקבל, מהן העמלות שהוא משלם, וכן הלאה, על מנת שיאפשרו לו בכלל לקבל החלטה אם הוא מעוניין לבצע את ההעברה.

<דודי בבלי: הצעד הזה יאפשר לו לבצע את העברה בפועל.

<דודי בבלי: כלומר, מדובר על סדרה של צעדים שהם משלימים לצורך הגברת התחרות.

<דודי בבלי: צריך להגיד שמדובר בפרויקט שהוא מורכב, פרויקט משמעותי, הוא נוגע במערכות ליבה.

<דודי בבלי: הרעיון הוא בעצם לבצע את זה בצורה מושכלת, בצורה חכמה, כי בכל זאת, מדובר בפרויקט טכנולוגי משמעותי מתוך סדרת פרויקטים משמעותיים.

<דודי בבלי: אני חושב שסדרת הצעדים האלה, בהחלט יביאו לשיפור השירות והיכולת של ההצלחה.

רחל עזריה: איזה צעדים?

<דודי בבלי: הנושא של המידע קודם כל.

<דודי בבלי: היכולת להשוות בכלל בין העמלות, הנושא הזה יטופל במסגרת סטנדרט שנקרא open bankim, זה מהלך שנעשה גם באירופה.

<דודי בבלי: בריטניה השיקה את זה ממש לאחרונה, ואנחנו הולכים בכיוון הזה.

<דודי בבלי: ליצור איזושהי שפה אחידה, כי היום בעצם המוצרים הבנקאיים הם רשומים במונחים שונים באופן שהלקוח באמת לא יכול להשוות בין המוצרים, העמלות וכן הלאה.

<דודי בבלי: לכן באופן זה ננגיש את המידע בצורה השוואתית ללקוח, והוא יוכל לקבל החלטה - איפה אני מקבל שירותים במחירים טובים יותר.

<דודי בבלי: הצעד הזה של הניידות איפשר לו בעצם להשלים את המהלך, מהלך של ניוד.

<דודי בבלי: אנחנו לא מעריכים שיהיה פה איזשהו ניוד כפי שנעשה שינוי בניוד, כפי שבבריטניה - שיעור הניוד לא השתנה.

<דודי בבלי: היה 2% לפני המהלך, נותר 2% לפני, אבל כפי שנאמר פה, הרעיון הוא בעצם ליצור איזשהו לחץ שבו בעצם הבנקים יבואו וישפרו את השרות וישקיעו בחדשנות כל העת.

רחל עזריה: נרשמו שתי דוברות.

רחל עזריה: מעיין נשר, מנהלת רגולציה, בנק הפועלים.

<מעין נשר: אנחנו לא מתנגדים לחוק, אנחנו מקדמים בברכה צעדים שהם מעודדי תחרות בין בנקים.

<מעין נשר: אנחנו לא באנו כדי לבוא ולהביע את התנגדותנו.

<מעין נשר: אנחנו כן רצינו להגיד כמה דברים שחשוב שגם נציג הממשלה יידעו למי שלא מודע וגם לציבור – סוף סוף זו ועדה ציבורית, יש פרוטוקול, בשידור, אז חשוב שהציבור יידע.

<מעין נשר: לא רק שאנחנו לא מתנגדים, המהלך של הניוד כפרויקט הוא לא התחיל היום עם החקיקה, אלא התחיל לפני כמה חודשים, זה מהלך שאנחנו גם לא חשבנו שמצריך חקיקה, אלא במהלך הידברות עם הממשלה במין פרויקט משותף כזה מול בנק ישראל, והבנקים שיתפו פעולה.

<מעין נשר: כלומר, בנק הפועלים, ויושבים פה נציגי בנק ישראל.

<מעין נשר: אני בטוחה שהם לא יחלקו עליי שבנק הפועלים היה הראשון ששלח חומרים והשתתף, ועזר, ואמר מה הוא חושב שצריך לקרות כדי שמערכת כזאת תצא לפועל.

<מעין נשר: יכול להיות שגם היה אפשר להשיג תוצאות יותר טובות אם זה היה נשאר וולונטרי, אבל זה בסדר, הלכו פה לכיוון של חקיקה.

<מעין נשר: אבל רק שנבין - היה פה גם מהלך שיכול להסתיים באופן וולונטרי לגמרי בלי החקיקה.

<מעין נשר: דבר שני, המטרה של המערכת.

<מעין נשר: אמר פה דודי בבלי, שבאמת, בבריטניה המודל שלנו זו המערכת הבריטית.

<מעין נשר: מה קרה בבריטניה?

<מעין נשר: בסופו של דבר, בנו מערכת מאוד יקרה, עלתה שם כמעט מיליארד יורו לבנקים, ואחוזי המעבר בין בנקים לא גדלו – הם היו שני אחוז והם נשארו 2%.

<מעין נשר: אנחנו ראינו בסקר שמשרד האוצר הציג, שכבר היום אחוזי המעבר בין בנקים בקרב הנסקרים, יותר גבוהים מאחוזי המעבר בבריטניה אחרי שעשו את המערכת היקרה.

<מעין נשר: בגלל שמכירים את הניסיון הבריטי, בנק ישראל בהצגה שלו מול הבנקים אמר, אנחנו לא מחשיבים את אחוזי המעבר בין בנקים כמדד הצלחה של הפרויקט הזה, כי מבחינתנו יכול להיות שהוא לא השתנה כמו שהיה בבריטניה.

<מעין נשר: אז השאלה מה כן המהלך הזה אמור לעשות, והמהלך הזה אמור להביא לחץ בעצם על המחירים.

<מעין נשר: לחץ על המחירים, אנחנו רואים את כל הדברים שעושים פה בנושא המידע, זה נתוני אשראי, או השוואת עלויות, הם בסופו של דבר, אמורים להביא לחץ על המחירים.

<מעין נשר: אז יכול להיות שזה צעד משלים.

<מעין נשר: מה שאני עוד רוצה להגיד, שזה צעד משלים פשוט, שהוא מאוד יקר.

<מעין נשר: בהצעת המחליטים המקורית שהכריזה על החוק הזה, גם משרד האוצר כתב את נתוני העלויות, או מי שהכין את החוק.

<מעין נשר: הממשלה כתבה את נתוני העלויות של המהלך הזה למשק.

<מעין נשר: כתבו שם בערך 200 מיליון שקל, שגם זה מספר מאוד גדול, ועל פי הערכות שלנו, המספר הזה הוא נמוך.

<מעין נשר: כלומר, המערכת הזו תעלה כרגע לבנקים, יש הוראה ישירה שזה המוטל על הבנקים העלות של המערכת הזאת, היא תעלה קרוב לחצי מיליארד שקל.

<מעין נשר: לנו כבנק גדול אנחנו חושבים שזה משמעותי, ואנחנו חושבים שאפשר לעשות דברים טובים עם הכסף הזה, אגב, אנחנו חושבים שאפשר להגדיל את קרן מודרי אשראי שאנחנו רוצים לעשות.

<מעין נשר: ואנחנו חושבים שאפשר לקחת את הכסף הזה ולתת אותו.

<מעין נשר: אבל ניחא, יש פה גם בנקים קטנים, שאני מניחה שהתייחסו אחריי, שבשבילם העלויות האלה, שזו עלות קבועה, לבוא וליצור את המערכת הזאת היא עלות כבדה מאוד.

<מעין נשר: בעצם, משהו שאנחנו ראינו שמושג באמצעות מטרות אחרות, או לא יושם בכלל, כי כמות המעבר לא בטוח תגדל, ולחץ על המחירים יש לנו כבר מכיוונים אחרים.

<מעין נשר: אני אשלים רק את הדברים.

<מעין נשר: לגבי הסקר, אני קיבלתי את התוצאות, ביקשנו לקבל אותו, באמת, יש שם דברים מאוד יפים.

<מעין נשר: בהתחלה את אמרת - ראינו בסקר שאנשים נשארים בבנק יותר זמן מאשר שהם נשואים.

רחל עזריה: זה אלא אם כן העברת את החשבון כשהתחתנת.

רועי פולקמן: היה צריך לחגוג יום נישואין עם הבנק.

<מעין נשר: אבל אני כן רוצה להגיד נתון שלא נאמר פה.

<מעין נשר: אחת השאלות הראשונות שנשאלו – האם אתה מרוצה מהבנק שלך?

<מעין נשר: זה מפתיע.

<מעין נשר: אבל מרביתם המוחלטת של הנסקרים אמרו שכן.

<מעין נשר: עוד נתון.

<מעין נשר: היו 3% שכן עברו בנק.

<מעין נשר: שאלו אותם, האם אתם חושבים, או כמה אתם חושבים שזה קשה לעבור בנק?

<מעין נשר: מה הם ענו?

<מעין נשר: רובם ענו, שהם לא חושבים שזה מורכב.

<מעין נשר: הרוב המוחלט של הנסקרים חשבו שזה צעד לא קל.

<כפיר בטט: מעיין, לא להטעות את הכנסת.

<כפיר בטט: אנחנו שלחנו לכם את הסקר, אבל 50% מאלה שעברו, טענו שהיה קשה מאוד.

<מעין נשר: לפי הנתונים, ואני רואה אותם, הרוב אמרו שזה לא כזה מורכב.

<מעין נשר: אני יכולה להעיד על עצמי, שבסך הכול, אתה צריך להרים כמה טלפונים, זה לא מאוד מסובך.

<מעין נשר: למי שהחוק הזה מכוון, וזה אני רוצה להגיד.

<מעין נשר: זה אנשים שבסך הכול כמות המוצרים הבנקאיים שיש להם היא לא מאוד מסובכת וגדולה.

<מעין נשר: רוצים שהאדם הפשוט שיש לו כמה צ'קים, כמה הוראות קבע, יוכל לעשות את זה יחסית בפשטות.

<מעין נשר: יש צעד אחד שיכול היה מאוד להקל על זה.

<מעין נשר: למשל, שהממשלה תבוא ותגיד לחברות הממשלתיות איפה בדרך כלל ההוראות קבע?

<מעין נשר: קופות חולים, חברת חשמל.

<מעין נשר: מקורות, כאלה, תאגיד המים, לא מקורות.

<מעין נשר: אבל יכלה הממשלה לבוא ולהנחות את התאגידים האלה, בואו אתם תהפכו את הדבר הזה ליותר פשוט, אתם הספקים הגדולים.

<מעין נשר: את הצעד הזה עוד לא עשו.

<מעין נשר: אבל לבוא ולהגיד לבנקים - בואו תציעו חצי מיליארד שקל על מערכת שתעשה את זה בקליק, זה קל, זה באים לעשות.

רועי פולקמן: את מפתיעה אותי כאן.

<מעין נשר: זה מהלך יקר.

<מעין נשר: המקום שממנו שאבו את המהלך, ראו שזה לא עשה שום דבר.

<מעין נשר: אם רוצים להפעיל לחץ על המחירים, אז באמת, היינו פה, לא אני, אבל חבריי היו פה בדיונים שעות ארוכות בשנה שעברה והשנה על כל המהלכים המשלימים שאנחנו מסכימים לגמרי שהולכים להפעיל לחץ על המחירים.

<מעין נשר: אז זאת שאלה אם לא כדאי לקחת את הכסף הזה ולשים אותו - - -

רחל עזריה: מעיין, תגידי, את רוצה להחליף מקצוע להיות יועצת לממשלה ולכנסת לגבי כדאיות מהלכים?

<מעין נשר: אני אשקול.

<מעין נשר: תודה.

רחל עזריה: אני חייבת לומר לך שהחוויות שאני מכירה של המעבר מבנק לבנק הן מאוד שונות ממה שאת מתארת.

רחל עזריה: אני חושבת שגם משהו שהוא חשוב, זה הרגע שבו משהו מתברדק בחיים שלך, היום עם חוסר היציבות התעסוקתית.

רחל עזריה: לכל אחד יש את הרגעים האלה, והאופן שבו הבנק בשנייה לא זוכר איך קוראים לך.

רחל עזריה: ויותר מזה, זה לא משנה אם עשר שנים היה תמיד סכום בבנק, והכול היה בסדר, ואף פעם לא נכנסת לאוברדרפט, בשנייה הזאת, ואני חושבת שחלק מההתנהלות הזו של הבנקים, זה כי הם יודעים שאתה לא תעזוב, וגם כשיהיה טוב יותר, אתה לא תעזוב, כי אף אחד לא עובר מבנק לבנק.

רחל עזריה: אחד הדברים שיקרו בתהליך הזה, זה שאנשים לא ירשו לעצמם - בנקאים לא ירשו לעצמם, לצערי, זה קורה, להשפיל לקוחות ברגע לא מוצלח של החיים שלהם, כי זה קורה לאנשים, קורות תאונות דרכים, אנשים מאבדים מקום עבודה, לוקח זמן עד שמתבססים במקום עבודה חדש.

רחל עזריה: זה משהו שהוא בעיניי קורה, כי יודעים זה פשוט לקוח שבוי ואפשר לעשות מה שרוצים.

רחל עזריה: זה גם בעיניי אחת הנקודות החשובות.

רחל עזריה: אם יעברו בנק, אף אחד לא ירשה להתנהג בהקשר הזה, ואני בטוחה שגם את מכירה סיפורים מסמרי שיער בהקשר הזה.

<מעין נשר: אני מכירה את הסיפור שלי.

<מעין נשר: הבנק שלי שמע שאני הולכת לעבור בנק, שאני מעבירה משכורת לבנק אחר, אוטומטית התקשרו, בלי שעברתי, ישר התקשרו, הציעו לי הצעות.

<מעין נשר: אני לא רוצה לדבר על מה עושים אצלנו כששומעים שמישהו רוצה לעזוב, כי זה חלק מהדברים המסחריים שאני לא חושבת שצריך להציג פה.

<מעין נשר: אני יכולה להגיד מהניסיון האישי שלי שהבנקים כבר היום יודעים שזה אפשרי, ועושים מה שאפשר כדי לשמר את הלקוחות.

רחל עזריה: אבל זה כשאת במצב כשאת מבקשת לעבור.

רחל עזריה: כשאת לקוחה בבנק, אף אחד לא חושב עליך כמישהי שיכולה ללכת.

רחל עזריה: רק מהרגע שאת מייצרת את האופציה הזו, והתהליך הזה, אחת המטרות, זה לייצר שכל לקוח הוא לקוח כרגע והוא לא חייב להישאר מחר.

<מעין נשר: לפני רגע אמרת, שבכלל לא חושבים שאתה יכול ללכת.

<מעין נשר: עכשיו, כשסיפרת לי את הסיפור, אמרת אבל כשחושבים - - -

רחל עזריה: לא, אני חושבת שזה מאוד קונסיסטנטי.

רחל עזריה: אבל אם את חושבת אחרת, מעין...

רחל עזריה: ברוך הבא חבר הכנסת רועי פולקמן.

<כפיר בטט: לפני שהתחלנו בכלל את העבודה, הלכתי וניסיתי בעצמי בחמש בנקים שונים לפתוח חשבון בנק כדי לראות מה יהיה כל התהליך.

<כפיר בטט: הרשמים לפניכם.

<כפיר בטט: כמו שאמרתי, הרבה מאוד מתנסים בזה, זה היה מאוד חשוב לכל צבירת הידע.

<כפיר בטט: כמה הערות למה שמעיין אמרה.

<כפיר בטט: ראשית, לגבי מה שהיה באנגליה.

<כפיר בטט: קודם כל הנתון שזה עלה מיליארד יורו הוא הוא נתון שגוי, הוא נתון שמופיע בהרבה מאוד מקומות שם, אבל דווקא כשנסענו ובדיוק למדנו לעומק מה היה שם, אז ראינו כמה הייתה עלות על המערכת הבנקאית, מה הייתה העלות שהעריכו שתעלה לגופים, ספקים שונים שהייתה יותר חצי מהעלות, שבכלל לא שומשה שם לשום דבר, כי זה בסוף לא קרה.

<כפיר בטט: זאת אומרת, העריכו שהרבה מאוד מהספקים השונים, חלק ממה שאמרת שהממשלה לא מחייבת, העריכו שהם יעשו התאמות טכנולוגיות אצלה, ובעצם על כלל השוק יעלה בסדר גודל של 350, 400 מיליון פאונד, מה שבכלל לא קרה.

<כפיר בטט: שאר הכסף שהתחלק, בין השאר שהתחלק על צד ג' שבעצם סידר את כל המהלך הזה שם, חוץ ממנו, היה סכום של כ-300 מיליון פאונד שהחלק על המערכת הבנקאית.

<כפיר בטט: מה לעשות שהמערכת הבנקאית באנגליה, 24 בנקים חלקו את אותו תשלום.

<כפיר בטט: אז, מאז זה עלה ל-48 בנקים שההתאמות בוצעו עליהן, שחלק מאותם בנקים התוצר שלהם – הנכסים שלהם יותר גדולים מהתוצר של מדינת ישראל.

<כפיר בטט: ולכן, בכלל להשוות את העלות ששם לעלויות שפה זה קצת דמגוגי.

<כפיר בטט: אבל מעבר לזה, גם להגיד את הנתון של חצי מיליארד שעולה לפה, אנחנו לא נתייחס עכשיו לאיזשהו ויכוח על עלות, אבל ניתוח של גורמי ייעוץ מקצועיים ראו שהסכומים הרבה יותר נמוכים.

<כפיר בטט: מעבר לכל זה, להגיד שבאנגליה לא קרה שום דבר, זה בדיוק ליפול לאותו דבר כאשר אנחנו ניסינו להגיד מה אנחנו לא רוצים לבחון.

<כפיר בטט: אנחנו לא רוצים לבחון את זה על בסיס שיעורי המעבר, כי זה לא מעניין אותנו עכשיו אם הרבה מאוד לקוחות יעברו מפועלים ללאומי ולאומי לפועלים.

<כפיר בטט: מעניין אותנו שתהיה פה רווחה עודפת לצרכן.

<כפיר בטט: הרווחה הזאת תתבטא בשיפור השרות והפחתת מחירים.

<כפיר בטט: דווקא באנגליה ראו אכן שגם בהיבט של מחיר האוברדרפט וגם במחיר של האשראי, וגם בעניין של שיפור השרות שנוגע למוצרים אחרים וחדשניים, ראינו שבאמת היה שיפור.

<כפיר בטט: מחקרים ראו שם שהיה שיפור בעקבות הרפורמה.

<כפיר בטט: גם אם כל זה, חשוב מאוד להדגיש שהמערכת באנגליה שונה מאוד מהמערכת מישראל.

<כפיר בטט: רוב הבנקים באנגליה בכלל לא לוקחים עמלות מלקוח קמעונאי על חשבון העו"ש שלו, וגם רוב האשראי מתגלגל על כרטיסי אשראי, ולא באמצעות חשבון האוברדרפט שבממוצע בארץ עולה 8% למי שבתוך המסגרת.

<כפיר בטט: ו-14% ריבית למי שמחוץ למסגרת, כך שעם כל זה, אנחנו סבורים שגם ההשפעה פה תהיה הרבה יותר גבוהה מאשר ההשפעה שהייתה שם.

רחל עזריה: בבקשה, חבר הכנסת פולקמן.

רועי פולקמן: תודה, רחל, על הדיון.

רועי פולקמן: אני חושב שראיתי את זה במצגת.

רועי פולקמן: אני דווקא, בניגוד למה שאמרה כאן מעיין שנכנסתי באמצע דבריה, בעיניי, זה הרגל המסיימת כמו ברפורמת הסלולר – זה היה מהלך מאוד גדול עם המון שלבים, זו הרגל המסיימת לרפורמת הבנקאות שהוועדה הזאת הובילה בעבר, שדיברה על פריסת בנקים חדשים, על מכירת כרטיסי אשראי, על תשתית מיחשובית שתאפשר לבנקים חדשים להיכנס.

רועי פולקמן: ובלי ספק, שאחד הדברים הברורים זה הלקוח השבוי.

רועי פולקמן: אני יכול להגיד לכם כמי שהיה כמה שנים מנכ"ל ארגון סטודנטים.

רועי פולקמן: היה לי קהל של 20 אלף סטודנטים שהייתי צריך לשרת.

רועי פולקמן: אז בנינו כרטיסים וסגרנו דילים כל פעם זה היה עם אחד הבנקים שיושבים פה.

רועי פולקמן: אז הייתי יושב עם נציגי שיווק שלהם, ונציגי הלקוחות שלהם.

רועי פולקמן: אז הנרטיב הבסיסי שהסתובב שם – ראיתי את זה מבפנים, לא סימנו אותי על פרויקט פוטנציאלי.

רועי פולקמן: אז מה שהם היו אומרים, ברגע שאנחנו הכנסנו את החשבון בנק - מה עניין אותם?

רועי פולקמן: לא כרטיסי אשראי.

רועי פולקמן: הם נתנו הטבות מטורפות גם ללקוחות שנרשמו וגם לאגודות סטודנטים במאות אלפי שקלים כל שנה בסכומי עתק - למה?

רועי פולקמן: כי הנרטיב של הבנקים היה - ברגע שפתחת חשבון, זה אתך עד הסוף.

רועי פולקמן: לעולם אדם סביר שבקושי יש לו כוח להתעסק בביורוקרטיה שצריך לשלם ארנונה, לעולם לא יעבור חשבון בנק.

רועי פולקמן: מעיין, אפרופו הסיפורים האישיים.

רועי פולקמן: אני הלכתי לקחת משכנתא מאחד הבנקים הקטנים יותר, לאשתי היה חשבון בלאומי, לי חשבון בבנק הפועלים, ועד היום לא טרחנו ולא הצלחנו לסגור את החשבונות האלה.

רועי פולקמן: כל הפעילות העסקית שלנו מתנהלת בבנק שלישי, ושנינו אנחנו תקועים עם החשבונות שלנו אחד בבנק הפועלים ואחד בבנק לאומי, ואנחנו משלמים שם עמלות.

<מעין נשר: אם אתה רוצה לפועלים - - -

רועי פולקמן: בשלב הזה אני פחות עוסק בכל מיני דברים אישיים שלי במערכת הבנקאית.

רועי פולקמן: אני רק אומר שכמו בכל דבר אחר, הביורוקרטיה הזאת – בעיניי, זה בכלל לא משנה, גברתי היושבת-ראש, הדיון כאן על העלויות האלה – למה?

רועי פולקמן: כיוון שזה בסיסי, זה שרות שהיה צריך להיות בסיסי במערכת, בלי קשר לרגולציה, ואני לא יודע אם צריך בכלל אולי חקיקה לזה וכו'.

רועי פולקמן: היה ברור שאני רוצה לעבור חשבון בנק.

רועי פולקמן: אני מתקשר לבנק שלי, ואחרי 24 שעות, 48 שעות, החשבון שלי עובר לבנק אחר - כמו עם הסלולר, וכמו עם הכבלים שלא בדיוק עובד ככה, וכמו עם גופים אחרים.

רועי פולקמן: זה הבסיס של הבסיס של התחרות, בלי זה, זה בלי ספק חסם.

רועי פולקמן: ולכן, ברור לבנקים היום שלהעביר חשבון בנק, זה פיס והם מוכנים לשלם על כל חשבון.

רועי פולקמן: אז אני לא זוכר כבר את המספרים.

רועי פולקמן: אמרו לי, אלפי שקלים אז זה.

רועי פולקמן: אמרו לי, כל סטודנט שאתה תביא לנו את השם שלו, תפתח לנו חשבון, אנחנו נשלם לך אלפי שקלים פר חשבון - ככה זה עבד.

רועי פולקמן: לאומי הרבה שנים ליווה את האגודה בעברית, הרבה מאוד שנים, ופר סטודנט, הם אמרו לנו - כל סטודנט שווה לנו לשלם, לא זוכר, אלפי שקלים, רק שייפתח החשבון.

רועי פולקמן: ייפתח החשבון מאותו זמן, הבחור הזה בן ה-22, 23, זהו, גמרנו, הוא שלנו לנצח.

רועי פולקמן: אני מבטיח לו בלי עמלות – כי מה אכפת לנו.

רחל עזריה: ממש חתונה קאתולית.

רועי פולקמן: ממש חתונה קאתולית.

רועי פולקמן: ולכן, ברור שזה מס, וברור שזה לקרות.

רועי פולקמן: לכן, בעיניי, חבל מעיין – המשפט הראשון, אנחנו תומכים, או אנחנו לא מתנגדים.

רועי פולקמן: כל מה שאומר אחרי זה, הוא נזק בעיניי ללקוחות שלך, למעסיקים שלך.

רועי פולקמן: זו אמירה לא לעניין, עם כל הכבוד להסברים שלכם מה אתם לא אוהבים, עם כל הכבוד, לדעתי, את הוועדה לא צריכים לעניין אותנו.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים לראות שאין חסמים למעבר בין בנקים.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים תחרות במערכת הבנקאות.

רועי פולקמן: כל ההסברים שלכם לא מעניינים, עכשיו, על היישום נדבר.

רועי פולקמן: צריך קצת כזה, על היישום נדבר ביחד עם כל הכבוד להסברים שלכם למה זה פחות, את הוועדה לא צריכים לעניין.

רועי פולקמן: דבר אחרון, חסר לי בחקיקה הזאת, רחל, את הבסיס הבנתי, הוא כללי.

רועי פולקמן: בגדול, מגדירים יעדים, יש הסכמות בין בנק ישראל למערכת הבנקאית, והכי טוב שהדברים נעשים בהסכמות.

רועי פולקמן: אבל לא ברור, לי חסר כאן מרכיב הסנקציות.

רועי פולקמן: אומרים בגדול, או.

רועי פולקמן: קיי.

רועי פולקמן: יהיה מעבר, תוך שלוש שנים יהיה מעבר, ואם לא, אז מה?

רועי פולקמן: אנחנו רואים את זה עכשיו גם ביישום של הרפורמה הקודמת שאושרה כאן בוועדה.

רועי פולקמן: יש כבר עיכובים.

רועי פולקמן: זה לא משנה כרגע, חלק טוענים שזה שבתוך האוצר, חלק זה בגלל דברים בבנק ישראל.

רועי פולקמן: אני חייב לומר, אותנו ככנסת זה לא מעניין.

רועי פולקמן: יש רפורמה, מה יקרה אם היא לא תיושם?

רועי פולקמן: אני לא רואה כלום ברפורמה הזאת – דרך אגב, אני לא אומר שזה בהכרח כן לבנקים, זה קשור לבנק ישראל, זה קשור למשרד האוצר.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: בבקשה, ניתאי אלוש אבן – לקוח פרטי.

<ניתאי אלוש אבן: אני נמצא פה, משום שאני מעורב בכל הסיפור הזה של התחרות בבנקים כבר כמה שנים.

<ניתאי אלוש אבן: הצגנו בפני ועדת שטרום את הסיפור של המחשוב הבנקאי, וקדמנו את זה ואחרי זה את הנושא של הניוד.

<ניתאי אלוש אבן: אבל לפני הכול, אני רוצה להצדיע פה קודם כל לצוות במשרד האוצר, ולכפיר בראשו שבאמת נלחם במקצוענות, עושה עבודה מקצועית.

<ניתאי אלוש אבן: סיפור אישי.

<ניתאי אלוש אבן: אני ואשתי ניסינו לעבור בנק, מבנק גדול לבנק קטן.

<ניתאי אלוש אבן: נאלצנו לבלות קרוב לחמש שנות שנינו בין משרדי הבנק החדש כאשר היינו לקוחות פרימיום, ולכאורה, קיבלנו את כל השרות שרק אפשר.

<ניתאי אלוש אבן: ישבנו חמש שעות במשותף – שעתיים וחצי כל אחד, ולחתום על עשרות מסמכים.

<ניתאי אלוש אבן: במשך למעלה מחמישה חודשים, חלק מהוראות הקבע לא עברו מהבנק הגדול, יש הוראת קבע שעד היום לא עברה, שזה כמעט חמישה חודשים או יותר.

<ניתאי אלוש אבן: זה פשוט סיוט ברמה שזה לא נתפס.

<ניתאי אלוש אבן: זאת אומרת, יום עבודה שהלך לשנינו, אני עדיין מחזיק את החשבון כמו שחבר הכנסת פולקמן אמר.

<ניתאי אלוש אבן: אני עדיין מחזיק את החשבון בבנק הגדול משום שאני לא מצליח לסגור אותו, כי יש שם עוד דברים שיוצאים שם, וקורים שם, והלוואה שכסף זורם לשם אני לא לעבור.

<ניתאי אלוש אבן: בקיצור סיוט.

<ניתאי אלוש אבן: אני מברך מאוד על היוזמה, אני חושב שזה צעד הכי חשוב.

רחל עזריה: אז בעצם מהניסיון שלך זה חמש שעות שאתה רק מנסה להעביר?

<ניתאי אלוש אבן: שאני מנסה.

<ניתאי אלוש אבן: הצלחנו 80% להעביר, ו-20% אנחנו עדיין לא מצליחים להעביר.

רחל עזריה: מה הדברים שאתה לא מצליח להעביר?

<ניתאי אלוש אבן: אני לא זוכר בעל פה, כי אשתי מטפלת בכל הסיפור הזה, בעיקר אני חושב הוראות של ביטוח רפואי, ביטוח מגדל.

רחל עזריה: זה הכול חיובים.

<ניתאי אלוש אבן: יש עוד הלוואה אחת שאני לא מצליח.

<ניתאי אלוש אבן: אני צריך להעביר אותה, הלוואה שכאילו מחזירים לי.

<ניתאי אלוש אבן: אני צריך איכשהו להעביר את זה, זה מט"ח, וזה שערי חליפין - לא הבנתי מה קורה שם, אני תקוע עם זה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: אלה גולן, סמנכ"לית בנק הבינלאומי.

<אלה גולן: אני ראש חטיבה בנקאית בבנק הבינלאומי.

<אלה גולן: אני מאוד התחברתי למה שנאמר פה הן על ידי חבר הכנסת פולקמן, והן על ידי הקולגה שלי בבנק הפועלים.

<אלה גולן: קודם כל, אני לא אדבר על עלויות, כי אם בנק הפועלים מפיק שהעלויות כבדות עבורו, אז מה אני אומר שאני הבנק החמישי במערכת?

<אלה גולן: אני רוצה רק לתאר לכם את מפת הבנקאות.

<אלה גולן: מפת הבנקאות היא כזו שאני – גודלי הוא 8%, הבנק הבא אחראי גודלו פי שניים ממני, והבנקים הגדולים – פי ארבעה ממני.

<אלה גולן: כלומר, אני בהגדרתי, וגם שטרום הבין את זה בחלק מההגדרות שלי - בנק קטן פעילותית נמוכה מ-10%.

<אלה גולן: אנחנו חוששים מהרפורמה הזאת, לא בגלל שאנחנו חוששים ממעברי לקוחות, כי בדיוק אנחנו בנק שהוא מחולל תחרות, מעוניינים שיעברו אלינו מהבנקים הגדולים.

<אלה גולן: אנחנו רוצים לא לקבע את עצמנו כבנק קטן, אלא רוצים לגדול.

<אלה גולן: רועי, הדוגמה שאתה נתת לסטודנטים, אני חוויתי אותה מהצד השני.

<אלה גולן: אני התחלתי את תפקידי לפני ארבע שנים.

<אלה גולן: הדבר הראשון שעשיתי במסגרת כניסתי לתפקיד, הבנתי שאני רוצה לקלוט עוד לקוחות, ובמיוחד לקוחות צעירים.

<אלה גולן: פניתי להתאחדות הסטודנטים, וביקשתי לעשות איתם שיתוף פעולה.

<אלה גולן: התאחדות הסטודנטים באו והציעו לי תג מחיר שאני אמורה לשלם שהיה הרבה יותר ממה שיכולתי לשלם.

<אלה גולן: אני, כמובן, בצער רב - - -

רחל עזריה: מי עוד סוחר בלקוחות שיפתחו חשבונות בנקים?

רחל עזריה: אני מבינה שהתאחדות הסטודנטים סוחרת בהם.

רועי פולקמן: לא, כל ארגון שהוא ועד עובדים, זה לא סוחר.

רועי פולקמן: אתה נותן שירות - - -

רחל עזריה: דיברת על תג מחיר, זאת אומרת, יש פה איזשהו מסחר.

רועי פולקמן: מילואימניקים – חמישה מיליון שקלים, היה פה דיון בוועדת הכלכלה.

רועי פולקמן: ארגון בהצדעה – כל המילואימניקים של מדינת ישראל.

רחל עזריה: כן, אני יודעת, רוצים להעביר אותם.

רועי פולקמן: כבר העבירו, סגרו עם אחד הבנקים.

רועי פולקמן: יש בזה win win אבל זה דיון.

רחל עזריה: זה בדיוק לסחור, למרות שפה מדובר באנשים מבוגרים שכבר יש להם חשבון בנק.

רחל עזריה: הם צריכים להחליט אם הם מקבלים את ההטבה, שזו בעיה מה שעשו.

<אלה גולן: הכוונה שלי הייתה שאנחנו נוכל להיכנס לחברותיהם ולהציע לסטודנטים לפתוח אצלנו חשבון, פשוט שאני אשב בפקולטאות, בקמפוסים, ואני אוכל להציע הצעות לסטודנטים, זו הייתה הכוונה.

<אלה גולן: לא הייתה התחייבות שלהם, הם לא יכולים להשפיע על הסטודנט לעבור אליי, אבל אני יכולתי לקבל במה מאוד גדולה.

<אלה גולן: התג מחיר היה גדול מדיי עבורי, לא יכולתי לעשות.

<אלה גולן: אני בעד הרפורמה הזאת, באמת, שאני מאוד בעד, אני בכלל מאוד בעד כל צעד שיעודד תחרות.

<אלה גולן: רק מה שאני אומרת, בואו נסתכל על המפה.

<אלה גולן: בואו נחזור להגדרות היסוד של ועדת שטרום שהבדיל בין הבנקים הגדולים לבנקים הקטנים, והגדיר את הבנק שלא יכול לתת שירותי מחשוב למשל, הגדיר אותו כבנק בעל היקף נכסים של 10%.

<אלה גולן: אני בעלת היקף נכסים פחות מ-10%, אם הבנקים הגדולים מדברים שזה יקר להם, אז לי זה יקר כפליים.

<אלה גולן: אם אני חושבת על מה יקרה ביום אחרי, הרי זה ברור לי, שהבנקים הגדולים ביום אחרי, עם תקציבי פרסום ושיווק שלהם, הם בלחיצת כפתור אחת, יגרמו לכל הלקוחות לעבור אליהם.

<אלה גולן: מה שהם יעשו, ואנחנו רואים את זה כבר היום, אנחנו רואים את זה איפה שיש תקציבים גדולים מציעים הצעות מאוד טובות ללקוחות, לא במובן של הטבות בנקאיות, אלא במובן של מטלות, ואף אחד לא עוצר אותם.

<אלה גולן: נותנים לצעירים פיצות בחינם.

<אלה גולן: אנחנו רואים שמציעים מענקים, כספים.

<אלה גולן: אני לא יכולה להרשות לעצמי להציע את זה.

<אלה גולן: אני כן יכולה להציע שרות טוב יותר.

<אלה גולן: אני יכולה להציע ערך מוסף ומחירים נוחים.

<אלה גולן: לכן אני מבקשת מהוועדה לשקול שוב את ההגדרה של בנק צר, ולהחזיר אותה להגדרה כי אני פוחדת שהמהלך הזה הוא אם ייושם כלשונו, הוא פשוט באיבחה אחת יכול לחסל בנק כמו שלנו.

רחל עזריה: אני רוצה לשאול את הפיקוח של הבנקים על הפעילות שצוינה פה, בעצם לאפשר לבנק ספציפי להיכנס לאוניברסיטה או לעניין של המילואימניקים, האם מבחינתכם זו התנהלות לגיטימית.

<טל הראל: בעיקרון אפשר שהבנקים יתנו הטבות מבחינת תנאי השרות ללקוח, אלה קבוצות אוכלוסייה.

<טל הראל: עושים את זה היום גם לעובדי מדינה, גם לסטודנטים.

רחל עזריה: לא זה לא הטבות.

רחל עזריה: מדובר בזה שהם אלה שמקבלים את החשיפה דרך הקמפוס.

רחל עזריה: זה נושא שעסקתי בו בשלבים קודמים, העניין של מטרנות בבתי חולים.

רחל עזריה: היום כל התמ"לים, אי אפשר לתת תמ"ל.

רחל עזריה: פעם היו הסדרים של בתי חולים, מול חברות תחליפי חלב, וחברות תחליפי חלב שילמו לבתי חולים, ואז הם האכילו בתמ"ל, כי הם ידעו שברגע שתינוק מתרגל למטרנה, זה לא עד כל החיים, אבל בעצם עד סוף תקופת השימוש בתמ"ל הוא השתמש בחברה הספציפית הזו, וזה נאסר.

רחל עזריה: בעצם פה יש לנו מהלכים מאוד דומים, שמכניסים בשלב מוקדם דרך כניסה של גורמים ספציפיים לקמפוס, דרך אישור עם אגודת סטודנטים.

רחל עזריה: לא משנה, בכל תהליך שקורה, ובעצם משלמים לגורם שלישי, לא על הלקוח שנותנים לו הטבה מסוימת.

רחל עזריה: הם משלמים סכום לגורם שלישי, וככה בעצם יוצרים סוג של לקוחות שנשארים – זה מקשה על התחרות.

רחל עזריה: ואנחנו גם שומעים פה על בנק קטן שבעצם מתקשה להתמודד עם התחרות.

רחל עזריה: אגב, זה אותו סיפור היה עם תחליפי החלב בבתי החולים.

רחל עזריה: אני רוצה, האם מבחינתכם זה לגיטימי?

רחל עזריה: אחר כך, אני אשמח לשמוע גם מאגף תקציבים את ההתייחסות גם לנושא הזה.

<טל הראל: אנחנו צריכים להעמיק ולבדוק את זה.

רחל עזריה: אז אני מבקשת שתבדקו.

רחל עזריה: אבקש לשמוע גם מאגף התקציבים אם יש לכם התייחסות.

<כפיר בטט: קשה לתת לך התייחסות לזה עכשיו, אנחנו גם לא הכרנו - - -

רחל עזריה: שהם ממש משלמים.

רחל עזריה: זה לא שנותנים הטבה, אלא משלמים.

<כפיר בטט: אני לא הבנתי רועי, משלמים לאגודה, או נותנים הנחות לחבריה?

רחל עזריה: גם וגם משלמים לאגודה.

רועי פולקמן: זה קניית שטחי פרסום שזה דבר מוכר.

רועי פולקמן: לצורך העניין, מחר בבוקר את ועד עובדי המדינה, יש לך עיתון עובדי המדינה.

רועי פולקמן: ועד המדינה אומרים, אני רוצה שתפרסמי אצלי, זה נכון שמה שכן אולי שונה כאן שזה תמיד עובד בבלעדיות.

רחל עזריה: זה העניין, העניין זה הבלעדיות.

רחל עזריה: אם זה לא בלעדיות, אין שום בעיה.

רחל עזריה: אם כל הבנקים רוצים לפרסם - להיפך.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: אז הכוונה אומרת, באים אליך, אומרים, תשמע לך יש שטחים בקמפוס שלך מותר לשווק אותם יחד עם ההסכם עם האוניברסיטה.

רועי פולקמן: אתה מביא רק אותי, רק בנק איקס ואתה מקבל כסף גם הטבה על הסטודנטים שאתה מסכם עליה, וגם כסף לאגודת הסטודנטים.

רחל עזריה: אבל גם על כל הכוח.

רועי פולקמן: לא, זה בדרך כלל עובד על איזה חבילה כזאת.

רחל עזריה: יש פה בלעדיות, ובעצם מייצרים איזשהו תהליך שלטווח ארוך.

רחל עזריה: אני אשמח לשמוע מה הייתה ההצעה שהוצעה לכם.

<אלה גולן: אני יכולה לומר שזה לא רק מה שאנחנו נשלם.

<אלה גולן: פה אני פוחדת שמהלך כזה יכול גם להוביל ישירות ללקוח.

<אלה גולן: את מוטרדת שזה מגיע - - - הבנקים הגדולים יכולים לתת גם ללקוח הטבה חד פעמית – סכום כסף חד פעמי, או איזושהי הטבה, אין לסבסד איזושהי פעילות, מה שלבנקים הקטנים אין לי אפשרות לסבסד פעילות חינם.

<אלה גולן: אנחנו ראינו גם את אפליקציית תשלומים.

<אלה גולן: אפליקציית תשלומים של הבנקים הגדולים, זו אפליקציה שפתוחה בפני כולם, לנו אין אפליקציה כזו.

<אלה גולן: אפליקציה כזו היא עולה המון כסף בשנה לבנקים הגדולים, הם יכולים להרשות לעצמם.

<אלה גולן: רק כדי לסבר לכם את האוזן.

<אלה גולן: תקציב פרסום של בנק בסדר גודל שלנו, הוא קמפיין אחד של הבנקים הגדולים.

<אלה גולן: תבינו שאנחנו ממש לא כוחות.

<אלה גולן: אנחנו לא כוחות, ולכן אנחנו אומרים, אם - - -

רחל עזריה: הבנתי את הנקודה.

רחל עזריה: בבקשה, הממונה על ההגבלים העסקיים.

<אלעד מקדסי: הרבה פעמים ההטבות האלה שמוצעות ללקוח, הן הטבות שהן מבחינת תחרות.

רחל עזריה: זה בתנאי שהם ללקוח.

<אלעד מקדסי: לגבי הוצאות אחרות, הוצאות שיווק הם גם משהו שאנחנו מכירים מהעולם התחרותי.

<אלעד מקדסי: אם יש הסדרי בלעדיות, אז הם לפעמים יכולים לעלות להסדר קובל שיצריך את אישורנו, זה קשור ותלוי בהרבה מאוד גורמים.

<אלעד מקדסי: מבחינת סוג של הצדדים המעורבים.

<אלעד מקדסי: אני לא בטוח שסיטואציות מהסוג שעלו פה הן יהיו בעייתיות מבחינת חוק ההגבלים העסקיים.

<אלעד מקדסי: אבל גם מבחינתנו נבדוק את הדברים האלה.

רחל עזריה: אשמח לקבל תשובה לדיון הבא.

<לינור דויטש: אני מלובי 99.

<לינור דויטש: ראשית, מעבר לברכות כמובן על הרפורמה שהיא בהמשך ישיר לחוק שטרום, שאנחנו ישבנו פה שעות רבות כדי להעביר את החוק.

<לינור דויטש: זה באמת רגל נוספת ומתבקשת.

<לינור דויטש: שני דברים שנאמרו פה שאני רוצה להתייחס באופן ישיר.

<לינור דויטש: לגבי החוויה האישית לגבי מעבר חשבונות בנק.

<לינור דויטש: לעבור חשבון בנק בישראל, זה לא דבר פשוט, לא משנה איך תציגו את זה.

<לינור דויטש: מעבר לסיפור האישי שלי שאני יכולה לומר לך, שניסיתי לעבור, וללא הצלחה ועם הרבה מאוד התעסקות.

<לינור דויטש: גם כאשר פנינו לציבור הרחב לצורך העניין בהקשר הזה של עידוד הסעיף הזה, קיבלנו אלפי תגובות – את תראי את הפייסבוק מפוצץ תגובות של סיפורים של אנשים ותלונות של אנשים, והסרטון הקטן הזה קיבל 600 שרינג תוך שנייה, רק כדי השמחה על הרפורמה הזאת.

<לינור דויטש: אני לא יודעת עם איזה קהל את עובדת, אבל אנחנו בציבור הרחב מאוד מברכים על הרפורמה הזאת.

<לינור דויטש: מעבר לכך, ההתייחסות הספציפית להחרגה של בנק קטן, למיטב ידיעתי, בינלאומי מונה נתח שוק של 8.5% - זה לא כזה קטן.

<לינור דויטש: אני חושבת שאין צורך להחריג שום בנק מההסדר הזה.

<לינור דויטש: המטרה היא שבסופו של דבר, שלציבור, לאזרח הקטן תהיה אפשרות לעבור בין כל הבנקים ולבנק שזול יותר.

<לינור דויטש: אני חושבת שאין צורך עכשיו לעסוק בהחרגות הספציפית בהקשר הזה של הנתח שוק - חוק שטרום דיבר על העלות של הקמת תשתית I.T.

<לינור דויטש: שזה עניין של מאות מיליונים.

<לינור דויטש: פה אנחנו מדברים בסך הכול עלות שאמורה לעלות לבנק פועלים, שהוא אחד משני הבנקים הגדולים – כ- 30 מיליון שקל.

<לינור דויטש: זה אומר שבאופן יחסי לבנק קטן למול כמה מיליונים קטנים, לא מדובר פה בעלויות עתק שמצדיקות, וגם, זה עלות חד-פעמית, לא עלות מתמשכת.

<לינור דויטש: מקימים את המערכת פעם אחת וזהו, העלות הזו היא חד-פעמית לחלוטין.

<לינור דויטש: ולכן, עכשיו להשוות את זה לתשתית I.T.

<לינור דויטש: שמדובר בעלויות עתק, זה משהו שבעיניי היקף שלא במקומו.

<לינור דויטש: לכן אני לא חושבת שיש מקום להחרגות בחקיקה הזאת.

<לינור דויטש: בסך הכול, אנחנו מקווים שהיא תעבור כמה שיותר מהר.

רחל עזריה: התייחסויות נוספות.

רחל עזריה: יש נושא שאני הייתי רוצה להעלות ולבדוק, זה עניין של הזמנים.

רחל עזריה: שמענו שההצעה שזה יעבור בסופו של דבר, בשלוש שנים פלוס שנה.

רחל עזריה: אחד הנושאים שאני הייתי רוצה להעלות לדיון, זה את פרק הזמן, פרק הזמן מאוד ארוך.

רחל עזריה: הייתי רוצה להעלות את זה ולשמוע התייחסויות של משרדי הממשלה.

<כפיר בטט: השלוש שנים שנקבעו, נקבעו מתוך ראייה שבאמת יש פה איזשהו פרויקט טכנולוגי מורכב שיוטל על המערכת הבנקאית.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: בוא תסביר לנו למה זה פרויקט כל כך מורכב?

רחל עזריה: אנחנו סטרט-אפ ניישן.

<דודי בבלי: בליבה צריך לזכור שהבנקים, רובם, כן, יושבים על מערכות משנות ה-70' וה-80', למצוא תכניתנים היום בקובול מאוד קשה.

<דודי בבלי: מערכות מאוד ישנות, אלה מערכות שהן בצורה של ספגטי.

<דודי בבלי: אפשר לעשות לך ביקור בבנק ולהבין בעצם מה המורכבות.

<דודי בבלי: מערכות מאוד מיושנות, שאגב, על הפרק שלנו, עכשיו זה בדיוק החלפה של מערכות הליבה.

רחל עזריה: בשנות ה-90', עשיתי חמש יחידות במחשבים, אז בטח למדתי את אותן שפות.

<דודי בבלי: לא, אנחנו מדברים על קובול, זה הרבה לפני שאת למדת.

רחל עזריה: אבל תגידו, זה לא תפקיד שלכם בפיקוח על הבנקים לדאוג לכך - - -

<דודי בבלי: נכון, זה בדיוק עומד על שולחננו כרגע.

רחל עזריה: אנחנו לא נהיה במשהו של שנות ה-70', ושנות ה-80'?

<דודי בבלי: זה בדיוק על שולחננו.

<דודי בבלי: אנחנו היום במהלך של לעודד ולחפש דרכים שבו יעשו מהלך של החלפה של מערכות הליבה לגמרי, חשוב מאוד שיחליפו, כי בעוד כמה שנים, זה מערכות שהן לא יצליחו לעמוד או לייצר - - - שהשוק מייצר, לכן, זו באמת סוגיה שהיא על הפרק, וזו מורכבות משמעותית.

<דודי בבלי: היום לגעת במערכת, או לייצר מוצר בנקאי במערכת, דורש המון תכניתנים, מורכבות שאורכת חודשים.

<דודי בבלי: לכן הסיפור הזה של השינוי ופיתוח במערכות ליבה הוא מאוד מורכב.

<דודי בבלי: זו שאלה שהיא משמעותית.

רחל עזריה: עדיין, ארבע שנים זה עדיין המון זמן.

<דודי בבלי: שלוש שנים.

רחל עזריה: שלוש פלוס אחד, זה המון זמן.

<דודי בבלי: שלוש למהלך הכולל.

<דודי בבלי: וגם צריך לזכור שקיימת שונות בין הבנקים.

רחל עזריה: תראו מה הספקנו – הכנסת הזו עוד לא שלוש שנים, ובאמת, המון זמן.

רחל עזריה: אני מבקשת שתבחנו את זה, ושנפעל לקצר את פרק הזמן.

רחל עזריה: אני לא יודעת להסביר לא לעצמי ולא לציבור פרקי זמן כאלה.

<דודי בבלי: נבחן את הנושא של פיתוח, נקרא לזה בשלבים של חלק מהפעילויות, זה בוודאי יהיה.

<דודי בבלי: הפיתוח הוא לא הסתיים כולו בתום השלוש שנים.

רחל עזריה: אז באמת, אופציה אחת זה לעשות איזשהו פיתוח מודולרי.

רחל עזריה: אבל אני גם חושבת שבכלל אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה זה צריך לקחת ארבע שנים.

<מירב תורג'מן: אני מבקשת להעלות איזושהי הצעה מבחינת ההליך, שהוראת התחילה תהיה בפרק זמן קצר יותר משלוש שנים, נניח לצורך העניין שנתיים, ואז עם אופציה להארכה.

<מירב תורג'מן: ואפשר לחשוב על אופציה נוספת להארכה באישור פרלמנטרי, כך שבאמת, אם יימצא שאין התכנות להטמעת המערכת, אז הכנסת תאשר דחייה נוספת.

רחל עזריה: תחשבו על זה.

<חן פליישר: אני רוצה להתייחס לשני דברים.

<חן פליישר: לנושא שהעלה חבר הכנסת פולקמן לגבי הסנקציות.

<חן פליישר: אנחנו קיבלנו את ההערה הזאת עוד קודם לדיון, ואנחנו רוצים איזשהו ניסיון לגבש נוסח שיאפשר הטלת עיצום כספי על הפרות מסוימות.

רחל עזריה: איפה אתם בעניין הזה?

<חן פליישר: זה שיתוף פעולה של שלושת המשרדים – עם משרד המשפטים, משרד האוצר.

<חן פליישר: אנחנו לישיבה הבאה מקווים שנביא איזושהי הצעת נוסח.

<חן פליישר: בנושא של הזמנים, זה לא מתואם עם חבריי.

<חן פליישר: הייתי רוצה להציע להשאיר את השלוש שנים, מאחר שזה כן מבוסס על עבודה מקדימה שנעשתה, והיא בהסכמה של המשרדים.

<חן פליישר: ואולי לתת סמכות בידי הנגידה להכניס חלק מהדברים מוקדם יותר.

<חן פליישר: יש שם סמכות ממילא של כללים להצטרף כמובן בעיה, אבל יש שם כללים ממילא שמדברים על פעילויות פיננסיות שונות.

<חן פליישר: יכול להיות שבערך שם, שאם יזוהו בצוותים פעולות שהן בשלות להיכנס לפני שלוש שנים, אז הצוות הזה יוכל להכניס אותן.

<חן פליישר: אבל את השלוש המוסכמות הייתי מציעה להשאיר.

<כפיר בטט: אנחנו ומשרד האוצר לא סבורים שנכון יהיה בסופו של דבר לתת לציבור מוצר חלקי.

<כפיר בטט: אנחנו חושבים שזה בסופו של דבר יכול לעשות יותר נזק מאשר תועלת בסך הכול, אבל אנחנו נבחן את ההצעה שהעלתה יושבת-הראש בעניין הזמנים לעניין האישור הפרלמנטרי, ונחזור עם תשובה בדיון הבא.

רחל עזריה: אם כך, נתחיל בהקראה.

<עמיהוד שמלצר: הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019) התשע"ח-2018.

<עמיהוד שמלצר: פרק ב': בנקאות תיקון חוק הבנקאות (שירות ללקוח) 2.

<עמיהוד שמלצר: בחוק הבנקאות (שירות ללקוח), התשמ"א-1981 (בפרק זה – חוק הבנקאות (שירות ללקוח) - בסעיף 5ב(א) – ברישה, אחרי "את חשבונותיו" יבוא "ובכלל זה פעילות פיננסית כהגדרתה בסעיף 6ב1(ה)", במקום *(בסעיף זה – הבנק המקורי)* יבוא "(בסעיף זה – התאגיד הבנקאי המקורי)", במקום "(בסעיף זה – הבנק הקולט)" יבוא "(בסעיף זה – התאגיד הבנקאי הקולט)" ובמקום "לבנק הקולט" יבוא "לתאגיד הבנקאי הקולט"; בפסקה (1), במקום "בבנק המקורי" יבוא "בתאגיד הבנקאי המקורי"; בפסקה (2), במקום "בבנק הקולט" יבוא "בתאגיד הבנקאי הקולט";

רחל עזריה: תסביר בבקשה.

<עמיהוד שמלצר: סעיף 5ב כיום של חוק הבנקאות שרות ללקוח, קובע שלקוח שמעוניין להעביר את חשבונותיו מתאגיד בנקאי אחד לשני, לאחר, רשאי לאשר בכתב לתאגיד הבנקאי האחר לנהל בעבורו את התהליכים הקשורים במעבר.

<עמיהוד שמלצר: זאת אומרת, לקוח יכול למנות כשליח את התאגיד הבנקאי החדש שיבצע בשבילו את הפעילויות – זה החוק הקיים, זה הוראה קיימת, הוא לא צריך לפעול מול שני גורמים מול התאגיד הבנקאי הקיים ומול התאגיד הבנקאי החדש, אלא רק בשביל התאגיד הבנקאי החדש.

<עמיהוד שמלצר: בהגדרות של הסעיף כתוב: "בסעיף זה, הבנק המקורי, ובסעיף זה הבנק הקולט", ובגלל הוספת סעיף 5ב1 – שנגיע אליו בהמשך, אנחנו רוצים לחדד את הנוסח, ולהגדיר שזה חל על כל תאגיד בנקאי, ובמקום בסעיף זה, הבנק המקורי, בסעיף זה התאגיד המקורי.

<עמיהוד שמלצר: במקום בסעיף זה הבנק הקולט, לתאגיד הבנקאי הקולט.

<עמיהוד שמלצר: בנוסף, אנחנו מדגישים, שהתאגיד הבנקאי יוכל לבצע את הפעילות, גם הפעילות הפיננסית שעליה אנחנו מחילים את 5ב1, ולכן אנחנו מוסיפים - ובכלל זה, פעילות פיננסית כהגדרתה בסעיף 5ב1ה.

<מירב תורג'מן: מה הסיבה להבחנה בהגדרה בין תאגיד בנקאי לבין בנק?

<מירב תורג'מן: כפי שעשיתם בין 5ב ל-5ב1, מה הסיבה, מה המקור להבחנה בין שתי ההוראות?

<מירב תורג'מן: 5ב הקיים חל על כל תאגיד בנקאי שכולל גם תאגידי עזר וגם סניפים, ואילו 5ב1 והמוצע יחול רק לגבי בנקים.

<מירב תורג'מן: מה התכלית להבחנה בין הגופים האלה?

<חן פליישר: בעיקרון, 5ב רבתי זה סעיף שקיים כבר היום, ולא רצינו לאבד אותו, כי היום התחולה שלו היא רחבה יותר, היא חלה בעצם על כל התאגידים הבנקאיים, על אף ששם ב"להלן" קוראים לזה בנק מטעמי נוחות, אבל התחולה שלו היא רחבה יותר מאשר בנק, כי היא חלה על כל התאגידים הבנקאיים כהגדרתם בחוק הבנקאות שרות ללקוח, ולא רצינו לאבד את הסמכות הזו ואת החובה הזו שכבר קיימת.

<חן פליישר: לעומת זאת, מנגנון הניידות שיעוגן ב-5ב1 רבתי, הוא כן מכוון רק לבנקים.

<כפיר בטט: עיקר הדבר המרכזי שאנחנו בעצם מחדשים פה – העברת החיובים והזיכויים, פעילות שנעשית אגב חשבון העו"ש, חשבון הבנק של הלקוח, לכן המשמעות העיקרית של מה שאנחנו עושים פה היא כמובן לבנקים.

<עמיהוד שמלצר: (2) אחרי סעיף 5ב יבוא: העברת פעילות פיננסית של לקוח בין בנקים 5ב1.

<עמיהוד שמלצר: (א) בלי לגרוע מהאמור בסעיף 5ב, ביקש לקוח להעביר את הפעילות הפיננסית שלו מהבנק שבו היא מתנהלת, לבנק אחר (בסעיף זה – בנק קולט), יבצעו הבנק שבו מתנהלת הפעילות הפיננסית של הלקוח, לרבות כל בנק שבו התנהלה בעבר, במועד הקובע או לאחריו, אותה פעילות פיננסית ושממנו הועברה לפי הוראות סעיף זה (בסעיף זה – הבנק המקורי), והבנק הקולט את הפעולות הנדרשות כדי לאפשר ללקוח להעביר את הפעילות הפיננסית לבנק הקולט באופן מקוון, נוח, בטוח ובלא עלות ללקוח, וזאת בתוך שבעה ימי עסקים ממועד אישור בקשתו של הלקוח בידי הבנק הקולט, או בתוך מועד אחר שקבע הנגיד בהסכמת שר האוצר, הנגיד יקבע בכללים סוגי פעילות פיננסית שלגביהם יבצעו הבנק הקולט והבנק המקורי את הפעולות כאמור גם לאחר אותו מועד.

<עמיהוד שמלצר: זה הסעיף העיקרי של התיקון הזה.

<עמיהוד שמלצר: אנחנו מבקשים פה לאפשר ללקוח – עוד שנייה נגדיר מיהם הגורמים שצריכים לאפשר לו, אבל דבר ראשון, אנחנו רוצים לקבוע שלקוח יוכל להעביר את הפעילות הפיננסית.

<עמיהוד שמלצר: פעילות פיננסית מוגדרת בהמשך כפעילויות שמוגדרת ב-5ב1(ה).

<עמיהוד שמלצר: פעילות פיננסית – שירותים ומוצרים שמציע הבנק ללקוח, ובכללם, סוגי ניכויים עתידיים וסוגי חילופין עתידיים שקבע הנגיד בכללים ובתנאים שקבע.

<עמיהוד שמלצר: מדובר פה על סוגי פעילויות שקשורים לחשבון של הלקוח.

<עמיהוד שמלצר: כדוגמה אפשר להביא את הפעילות של עובר ושב, היתרה שבעובר ושב, הוראות קבע שמחייבים את החשבון של הלקוח, הרשאות לחיוב, צ'קים, כרטיסי חיוב שמקושרים לחשבון של הלקוח.

<עמיהוד שמלצר: גם אנחנו מדגישים שמדובר כאן על סוגי זיכויים וסוגי חיובים עתידיים.

<עמיהוד שמלצר: הנגיד יקבע בכללים את סוגי הפעילויות הספציפיים שלגביהם יחול הסעיף.

<עמיהוד שמלצר: הסעיף קובע שלקוח יוכל להעביר את הפעילות שלו בהתאם לעקרונות שכפיר הציג במצגת.

<עמיהוד שמלצר: אנחנו מדברים על זה שהוא יפנה רק לבנק החדש שאליו הוא רוצה לעבור.

<עמיהוד שמלצר: זה אמור להיות באופן מקוון.

<עמיהוד שמלצר: הפנייה יכולה להיות באופן מקוון, צריך להיות באופן נוח, בטוח וללא תמורה.

<עמיהוד שמלצר: הלקוח לא ישלם תמורה בגין המעבר.

<עמיהוד שמלצר: וכן, אנחנו קובעים את המועד שבתוך כמה זמן הפעילות תעבור.

<עמיהוד שמלצר: שבעה ימי עסקים, והגורמים שצריכים לאפשר ללקוח את העברת הפעילות הם – הבנק שבו מתנהלת הפעילות הפיננסית, הבנק הקיים.

<עמיהוד שמלצר: נעבור ל-(ג), זה הבנק הקולט, הבנק שאליו הלקוח מעביר את הפעילות הפיננסית.

<עמיהוד שמלצר: אנחנו גם מחילים את זה על בנקים אחרים.

<עמיהוד שמלצר: מכיוון שתיתכן סיטואציה שבה לקוח יעבור מבנק אל"ף, לבנק בי"ת, ולאחר מכן, לבנק גימ"ל, ושוב, אני מדגיש - - -

<מירב תורג'מן: בהנחה שהתהליך יהיה מאוד קל...

<עמיהוד שמלצר: זאת הכוונה.

<עמיהוד שמלצר: שוב אני מדגיש, אנחנו מדברים גם על חיובים עתידיים.

<עמיהוד שמלצר: זאת אומרת, אם לקוח עבר לחשבון בנק, פתח חשבון בנק חדש, סגר את החשבון הישן שלו, לאחר זמן, גם לא לאחר שבעה ימים, המשיכו להגיע חיובים, חברת החשמל לא עדכנה אצלה את הרישומים, ואת ההרשאה לחיוב שלה שלחה לחשבון הבנק הישן.

<עמיהוד שמלצר: אנחנו רוצים שהחיובים האלה יעברו באופן אוטומטי לחשבון הבנק החדש של הלקוח.

<עמיהוד שמלצר: מכיוון שכך, בסיטואציה של מספר בנקים, ככל שחיוב או זיכוי עתידי לאחר המעבר בבנק יגיע לאחד הבנקים שהלקוח ניהל את הפעילות הפיננסית שלו בה, אז אנחנו מצפים ודורשים שאותו בנק ישן, אנחנו מגדירים אותו כבנק המקורי, גם הוא ידאג להעברה לניתוב של החיוב או הזיכוי שיגיע לחשבון הישן אל החשבון החדש של הלקוח.

<כפיר בטט: זה מאפשר מעבר של כמה בנקים.

<כפיר בטט: גם אם אני אעבור עשרה בנקים, בסופו של דבר, השרשרת תישמר, ואני יוכל להיות רגוע ובטוח.

רחל עזריה: אני רק אומר – אחד הדברים שמטרידים אותי, זה עניין של נוח, בטוח ובלא עלות ללקוח.

רחל עזריה: אני לא יודעת מה זה נוח ובטוח, אני יודעת מה זה בלי עלות ללקוח.

<עמיהוד שמלצר: בטוח, התכוונו לזה שהחיובים והזיכויים העתידיים יעברו במנגנון עקוב אחריי.

רחל עזריה: זה שאתה צריך בחקיקה לומר התכוונו, זה אומר שיש בעיה בחקיקה, כאילו זה לא אמור להיות פתוח למה התכוונו, מה הפרשנות.

רחל עזריה: יש פה מלים שהן לא ברורות, זה המוקד של החוק.

רחל עזריה: זאת אומרת, אם לא ברור מה זה אומר, ואני מבינה שאתם מאוד בתהליך של לבנות איך זה מתבצע, אבל הניסוח פה צריך להבהיר מה זה נוח ומה זה בטוח.

<דודי בבלי: הכוונה שאולי באמת צריך לחדד את זה, ולהבהיר את זה בצורה מוגדרת באופן טוב יותר.

<דודי בבלי: אבל הכוונה היא באמת נושא של חוויית לקוח.

<דודי בבלי: מאוד חשוב שחווית הלקוח תהיה פשוטה עבור תהליך מאוד פשוט, כי אם התהליך הוא לא פשוט, הלקוחות פשוט נוטשים את התהליך, זו הכוונה.

<דודי בבלי: צריך לחדד את זה.

רחל עזריה: מה שיגידו זה מה שנוח לך זה לא מה שנוח למישהו אחר.

<דודי בבלי: אני אתן דוגמה.

<דודי בבלי: מעולם פתיחת חשבון המקוון, אנחנו לפני שנתיים יצאנו ברפורמה שהיא בעצם מאפשרת פתיחת חשבון באופן מקוון.

<דודי בבלי: כל העת אנחנו באמת שוקדים לשפר את התהליך כדי שיהיה נוח ללקוח, ויהיה פשוט ללקוח, כדי שהוא באמת יבצע את זה.

<דודי בבלי: צריך להגדיר, אולי בדברי ההסבר.

רחל עזריה: אין משמעות לדברי ההסבר.

<מירב תורג'מן: אם כבר מדברים על פרשנות, הכוונה בטוח, זה באמת שהמידע לא יזלוף, כמו שאחר כך הבנתי את זה.

<מירב תורג'מן: שההעברה תתבצע באופן שלא תהיה פגיעה בפרטיות או שלא יהיה מידע על הלקוח.

<דודי בבלי: כלומר, בטוח ללקוח שהלקוח יהיה סמוך ובטוח שהכול מתבצע, זה בעצם הרעיון.

<דודי בבלי: שבעצם התהליך מתנהל כשורה, בלי תקלות, והוא מקבל איזשהו גארנטי, כמו שנעשה, אגב, בבריטניה, שהתהליך הוא תקין, ואם חלילה יקרה משהו בתהליך מאיזושהי תקלה הוא בעצם - - -

רחל עזריה: זה טקסט שצריך להופיע.

<עמיהוד שמלצר: מה שדודי מדבר על הביטוח, זה משהו שהתקבלה החלטה בהחלטת ממשלה שאנחנו משרד האוצר עתיד לגבש תזכיר חוק בהסכמה ובתאום עם הגורמים הרלבנטיים לגבי ההסדר הביטוחי להקשר הזה.

רחל עזריה: הוא בעצם אומר שזה בחוק נפרד.

<כפיר בטט: ראשית, המלה בטוח התכוונה לכך שהלקוח יוכל לעבור ללא חשש למה שהוא שכח, זה בעצם הסיפור של העקוב אחרי, זו הכוונה של בטוח.

<כפיר בטט: מעבר לכך, דודי ציין, שבנוסף לעניין הזה, יש גם הליך נוסף שאנחנו גם מקדמים, וזה עניין שנוגע להסדר האחריות, שעל מי ייפול בדיוק האחריות אם יהיה כשל במערכת.

רחל עזריה: כפיר, החוק הזה אתם הבאתם אותו כמסגרת, וגם בפרק זמן מאוד ארוך.

רחל עזריה: זה לגיטימי, אבל אנחנו צריכים לוודא, יש פה כמה ביטחונות, ואנחנו נצטרך לייצר פה לא מעט ביטחונות בתוך החוק הזה כדי לוודא שהמסגרת לא תהיה חלולה.

רחל עזריה: זה גם נוגע לעניין לוחות זמנים, זה גם עניין הסנקציות שהבנתי שעלה בדיון המקדמי שניהלתם עם היועצת המשפטית של הוועדה.

רחל עזריה: זה גם העניין של ההגדרות – בעצם החוק כרגע הוא לא מבהיר מה הלקוח אמור לקבל בסופו של דבר אז גם שם.

רחל עזריה: גם דיברנו על כמה נקודות לאורך הדרך שבהן גם ייבחן המצב, אבל גם אתם תצטרכו להוכיח שעשיתם כבר אל"ף, בי"ת, גימ"ל.

רחל עזריה: אני מבינה שאתם לא מעוניינים לצאת בקמפיין עד שהדברים יהיו מוסדרים.

רחל עזריה: אל תצאו בקמפיין, אבל שאנשים יגידו ללקוחות כשהם באים להעביר חשבון בנק, שהבנקים יגידו, זה וזה, כבר פשוט ועובר אוטומטית, נשאר בעצם לעשות רק אל"ף, בי"ת, גימ"ל.

רחל עזריה: אלה דברים שהצטרכו להיכנס לחקיקה, בעצם לתת קצת יותר אולי פיגומים לחוק הזה, כדי לוודא שבאמת התהליך הזה יקרה כמו שצריך.

<כפיר בטט: לעניין הסנקציות, אנחנו נביא נוסח לדיון הוועדה הבא.

<כפיר בטט: לעניין הזמנים, אנחנו נעשה דיון פנימי ואנחנו באמת נבחן את הנושא.

<כפיר בטט: אני עדיין סבור שמבחינה מקצועית אנחנו חושבים שלא יהיה נכון לצאת עם חלק מהמוצרים בשלב מסוים.

<כפיר בטט: אני גם חושב שחלק מהמוצרים, למשל, תיק ניירות ערך קיים כבר היום, והשוס, הדבר המרכזי, העקוב אחריי זה סוג של חבילה אחת.

רחל עזריה: כפיר, אם היית רוצה לעשות שוס, זה היה צריך להיות כבר עכשיו.

רחל עזריה: אנחנו הולכים לעשות בילד אף במשך חמש שנים, זה בסדר גמור, אבל אנחנו צריכים לוודא לאורך הדרך שזה עובד.

רחל עזריה: אחת הדרכים לוודא שזה עובד, זה לייצר נקודות לאורך הדרך שבהם הבנקים צריכים להוכיח שהם יודעים לעשות את העבודה.

רחל עזריה: תצאו בקמפיין, לא תצאו בקמפיין, אני לא נכנסת לזה בכלל.

רחל עזריה: אבל יש נקודות לאורך הדרך שבהן נצטרך לומר – עכשיו כשיבוא לקוח אלי להעביר את חשבון הבנק, יגיד לו, תקשיב, אל"ף, בי"ת, גימ"ל, הוא כבר קורה מאוד בקלות, ודל"ת, ה"א, ו"ו, עדיין יש מאמץ.

רחל עזריה: תאמין לי, אם כל אחד פה סיפור את הגילוי נאות שלו, הניסיון שלו לעבור חשבון בנק, אני ניסיתי לפני כמה שנים והתייאשתי, ולאחרונה בן זוגי החליט שאנחנו עוברים בנק.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שאני עדיין יש לי רשימת מטלות שכל יום כשאני מגיעה הביתה, אני מדווחת שלא סיימתי אותה כדי להצליח לעבור את חשבון בנק.

רחל עזריה: אני מאוד אשמח שתקלו עליי בעניין הזה, כנראה שזה לא יקרה, זה יקרה בחודשים הקרובים, ולא בשלוש, ארבע שנים הקרובות.

רחל עזריה: אבל אם אל"ף, בי"ת, גימ"ל, היו אומרים לנו, תקשיבו, זה אתם לא צריכים להתאמץ, זה כבר סגור, זה כבר קורה מאליו, היינו מאוד שמחים.

רחל עזריה: תאמין לי שלא היינו מחברים את זה לדברים האחרים, וזה בסדר שעכשיו אנחנו עושים את המהלך הזה ואת המהלך הבא.

רחל עזריה: אלה הדברים שאני מבקשת שתארגנו לקראת הדיון הבא.

<מעין נשר: רק לגבי עניין הסנקציות.

<מעין נשר: בבריטניה, המהלך הזה, אגב, הוא לא היה בחקיקה, המהלך היה וולונטרי.

<מעין נשר: הבנקים באו לממשלה, ואמרו, אנחנו נעשה את המערכת, דרך אגב, באותו אופן שפה המערכת הבנקאית אמרה, אנחנו נלך עם בנק ישראל על פרויקט הניוד.

<מעין נשר: תחזקו את דבריי פה.

<מעין נשר: אנחנו היינו מוכנים ללכת על המהלך הזה באופן וולונטרי.

<מעין נשר: לא רק שבאים בחקיקה, מטילים על עסקים פרטיים, כל המערכת הזו שדיברו עליה עכשיו שתעשה, תעקוב אחריי באופן נוח, בטוח ויהיה פה הסדרי אחריות.

<מעין נשר: כל הסדרי האחריות האלה יפלו על הבנקים.

<מעין נשר: ולא רק שמבקשים מעסקים פרטיים לעשות משהו שהולך לעלות לא מאתיים מיליון, אלא יותר קרוב לחצי מיליארד שקל, כשהם אמרו שהם מוכנים לעשות וולונטרי, ולא צריך את החקיקה, גם מתכוונים להוסיף עכשיו קנסות.

<מעין נשר: אני לא יכולה להגיד, עוד פעם, המחוקק קובע - המחוקק יכול לבוא ולהגיד מחר בבוקר שאם מישהו זורק סוכריה על מקל על הרצפה, אז יוציאו אותו מהמדינה.

<מעין נשר: אבל יש גם עניין של מידתיות והגיון.

<מעין נשר: יש פה בסוף חוק שאנחנו לא מתנגדים.

<מעין נשר: אנחנו הולכים עד הסוף, וזה לא מהפה אל החוץ.

<מעין נשר: אני הסברתי בהתחלה שאנחנו משתפים פעולה באופן מלא זה אמתי, אני יכולה להביא לך את הניירות, את העבודה הפנימית שאנחנו עושים בתוך הבנק שזה יקרה.

<מעין נשר: ואחרי כל זה, באים ואומרים, גם נטיל עליכם בחקיקה, פלוס עלות, פלוס נטיל לכם סנקציות.

רחל עזריה: מעיין, את יודעת, לפני כמה זמן מישהי כתבה תיזה - למה אנשים לא עושים חרם צרכני על חברות בישראל, למה זה לא עובד?

רחל עזריה: היא ראיינה אותי בתוך המחקר שלה.

רחל עזריה: הטענה שלי, שהסיבה שלא עושים חרם צרכני שבישראל הוא לא עובד.

רחל עזריה: יש לנו מעט מאוד חברות, כל החברות נמצאות בכל מיני הסדרים, גם בסופר-מרקטים אנחנו רואים את זה, וגם בבנקים.

רחל עזריה: מאוד קשה לעבור חשבון בנק.

רחל עזריה: אתה לא באמת יכול לעשות חרם צרכנים על בנק שתומך באיקס, וויי, זייד, שאת לא מסכימה אתו, זה מאוד קשה לעשות חרם צרכנים לקחת ולהעביר את חשבון הבנק.

רחל עזריה: ולכן, הדרך שבה במדינת ישראל חרמות צרכנים עובדים, זה שהציבור צועק על משהו, החברות מתעלמות, ואז מגיע המחוקק ועושה את העבודה.

רחל עזריה: את יכולה לראות את זה כמעט בכל דבר מאז המחאה החברתית.

<מעין נשר: יש פה אחריות לבוא ולהבין את המצב ולהגיד, האם המחוקק יכול - - -

רחל עזריה: אם היינו כמו באנגליה, באמת, בצורה וולונטרית דברים כאלה היו עובדים, אז יכול להיות שהיינו שוקלים את זה.

רחל עזריה: באנגליה יש חרם צרכנים, לכן ההתנהלות היא קצת שונה.

רחל עזריה: אני מבינה מה שאת אומרת.

רחל עזריה: האמת, קשה לחשוב על בנקים במונחים של עסק פרטי שכל כך קשה להקים בנק, ויש כל כך מעט בנקים, אז בסדר.

<לינור דויטש: גם בנק הוא גוף דו-מהותי, לא פרטי.

רחל עזריה: נכון, גם בהגדרה עצמה.

<מירב תורג'מן: בהמשך לתזכיר חקיקה שאתה ציינת בהקשר של חלוקת האחריות בין הבנק המעביר לבנק הקולט, אני מתקשה, זו שאלה מאוד מורכבת.

<מירב תורג'מן: אני מתקשה לחשוב איך אפשר לחוקק הוראה כזאת מבלי שדבר הזה ילובן.

<מירב תורג'מן: כי בסופו של דבר, מי שייפגע במקרים האלה זה הלקוח, שהוא לא יידע למי לפנות כשיהיה לו איזשהו - או שייתקל בתקלה שתגרום לו לאובדן כספים, או לאיזשהו אובדן זמן או לא משנה מה.

<מירב תורג'מן: השאלה איך אתם הולכים להתייחס לזה.

<מירב תורג'מן: בהיבט הזה כדאי לשמוע את משרד המשפטים אם יש לכם התייחסות לעניין.

<כפיר בטט: מבחינת הלקוח, אנחנו באמת רוצים שהוא מבחינתו יידע שיש לו גורם אחד שהוא צריך לפנות אליו.

<כפיר בטט: אני שוב אומר, ההסדר אחריות לא מופיע כאן בחקיקה הזאת.

<כפיר בטט: ההסדר אחריות זה באמת משהו שנידון במשרד המשפטים, כשהם באו ואמרו שצריך לקחת את זה, ולא לעשות את זה כרגע לא בחוק ההסדרים, אלא במועד מאוחר יותר.

<כפיר בטט: אני אגיד, מבחינת השאלה שלך, שבאמת, לנו חשוב שבסופו של דבר, שהלקוח יידע שיש לו כתובת אחת שאליו הוא ניגש אם משהו קורה, והוא ניזוק בצורה כזו או אחרת.

<כפיר בטט: קיימת הסכמה בין הגופים שזה צריך להיות הבנק החדש, הלקוח יידע שאליו הוא פונה.

<כפיר בטט: כמו שציינת, זה באמת משהו הרבה יותר מורכב שצריך להיות מלובן במסגרת חקיקתית גם עם משרד המשפטים וגם עם בנק ישראל, ולכן זה לא מופיע בתזכיר.

<לירון מאוטנר לוגסי: אני אתייחס גם לנושא של הסדר אחריות, וגם לנושא של הצ'קים כדוגמה לפעילות הפיננסית.

<לירון מאוטנר לוגסי: יש בעצם שני נושאים שמבחינתנו בגלל לוח הזמן של ההסדרים לא איפשר ליבון מספיק מעמיק שלהם.

<לירון מאוטנר לוגסי: גם הנושא של הסדרי אחריות, כמו שאמרת, הנושא מאוד מורכב, שמאוד תלוי בשאלה, למשל, אם יהיה גורם שלישי שירכז את זה, אז איפה הוא נכנס לתוך הסדר האחריות הזה, כי הסדר אחריות יש לו גם את ההיבט השירותי של הלקוח, יכול להיות שהלקוח הצטרך לפנות רק לבנק של הבנק הקולט, אבל יש גם את האחרית המהותית של מי באמת נושא בנטל האחריות, וצריך לבדוק יחד בין הדברים, וזה לא דבר שהדיון בו מוצה.

<לירון מאוטנר לוגסי: זה דבר שאנחנו כן מתכננים לעשות אותו, ולכן, יש את התחילה המאוחרת, הכוונה היא שהנושא הזה וגם הנושא של הצ'קים, כן יקבל את המענה ואת הטיפול עד למועד שבו זה ייכנס לתוקף.

<לירון מאוטנר לוגסי: אבל זה כן דבר שידרוש עוד חשיבה מצדנו.

<לירון מאוטנר לוגסי: לעניין הצ'קים, יש לנו את פקודת השטרות, יש בה כל מיני הוראות המתייחסות על שם מי הצ'ק משוך, ואיך הוא מוצה כראוי וכו', זה דברים שגם לא נבחנו דיי צרכם עד למועד הגשת הצעת החוק הזו.

<לירון מאוטנר לוגסי: שני הדברים האלה בעצם עוגנו בהחלטת הממשלה שהעבירה את הנושא הזה.

<לירון מאוטנר לוגסי: שהדברים האלה עד למועד כניסת החוק לתוקף תקבלו מענה, בין אם הצטרכו תיקוני חקיקה, ובין אם לא.

רחל עזריה: אני אשמח אם כן תביאו לפעם הבאה קצת יותר פרטים ומידע.

רחל עזריה: בכל זאת, אנחנו מחוקקים חוק בשלוש קריאות, שיהיה קצת יותר ברור.

<עמיהוד שמלצר: סעיף קטן (ב) הנגיד, בהסכמת שר האוצר, יקבע בכללים סוגי חשבונות בנק שעל הפעילות הפיננסית המתנהלת בהם יחול האמור בסעיף קטן (א).

רחל עזריה: למה הכוונה?

<עמיהוד שמלצר: כמו שהציגו במצגת.

<עמיהוד שמלצר: יש סוגי חשבונות שיהיה בעיה לבצע את מנגנון עקוב אחריי.

<עמיהוד שמלצר: לדוגמה, אם חשבון של שותפים שהופך להיות חשבון של יחיד, חשבון שותפים קיים, ואני מבקש להעביר אותו לחשבון של יחיד.

<עמיהוד שמלצר: יהיה בעיה לנתב, לשייך את החיובים והזיכויים העתידיים שיגיעו לאותו חשבון משותף של שני אנשים, אנחנו לא רוצים כאן להטיל אחריות מראש שכל זיכוי וחיוב שיגיע לחשבון המשותף של שני אנשים - - -

רחל עזריה: אז למה שמישהו יבקש דבר כזה?

<כפיר בטט: אנשים מתגרשים לדוגמה.

רחל עזריה: אז לא תבקש להעביר הכול.

<כפיר בטט: הסיפור של העברה אוטומטית של החיובים והזיכויים, לא יוכל לקרות גם מבחינה משפטית, בעולם שבו אנחנו עוברים מחשבון שותפים לחשבון יחיד, בגלל שלא המערכת, ולא, אנחנו לא נצטרך להטיל את האחריות על הבנק החדש שיידע האם עכשיו הוא אמר אמת שהחיוב הזה שייך לו והזיכוי ההוא שייך לה.

<מירב תורג'מן: אז הכוונה היא בעצם להחריג העברה שכזו מחשבון שותפים לחשבון של יחיד.

<עמיהוד שמלצר: נכון.

<עמיהוד שמלצר: העברה שכזאת לא תכלול את מרכיב העקוב אחריי, הניתור האוטומטי.

רחל עזריה: אלא מה זה כן יכיל מתוך הרפורמה?

<כפיר בטט: למשל, את היכולת לפנות לבנק חדש, ולהגיד לו, אני רוצה לפתוח אצלך חשבון בצורה מקוונת, גם אם אני לא צריך ללכת ולסגור באופן טבעי את חשבון הבנק הישן, לדוגמה.

רחל עזריה: מה קורה היום?

רחל עזריה: איך היום מפצלים חשבון כזה?

<כפיר בטט: אין שום מערכת שמאפשרת.

<כפיר בטט: זה יכול להיות אנאלוגי.

רחל עזריה: אולי זה ה-9% שעברו בנק.

<כפיר בטט: - - -

רחל עזריה: איך עובד הפיצול?

רועי פולקמן: פותח חשבון חדש, ואז מעביר פעילות.

רחל עזריה: ואחד נשאר עם החשבון הישן.

<כפיר בטט: הכול באופן אנאלוגי.

רחל עזריה: איך אנחנו מקלים פה על זוגות שמתגרשים?

<כפיר בטט: יש בעיה משפטית.

<כפיר בטט: שוב אני אומר, ה"שוס" שאנחנו מייצרים פה זה הסיפור של עקוב אחרי, ועקוב אחריי לא יוכל להיות עבור אותם לקוחות.

רחל עזריה: איך זה עובד היום?

רחל עזריה: שני בני הזוג חותמים מה עובר למי?

רחל עזריה: ככה זה עובר היום?

רחל עזריה: איך זה מנוהל היום, יש כללים או שאין כללים?

<טל הראל: אנחנו לא יוצרים יש מאין.

<טל הראל: לקוחות עוברים בנק, או שהם בדרך כלל פותחים חשבון בנק - - -

רחל עזריה: או שבאותו סניף, ואז זה לא מעבר מבנק לבנק, ולכן אתם לא יודעים על זה.

רועי פולקמן: זה חשבון נפרד.

רחל עזריה: ברור, אבל אני אומרת, זה לא מעבר מבנק לבנק, לכן זה לא מופיע לכם.

<טל הראל: חשוב לציין, שלפני כל המהלך הזה, היה איזשהו מהלך קודם במסגרת חוק להגברת התחרות, ושם תיקנו את הוראה 439 שבעצם נפתרה מעבר אוטומטית בין בנק ישן לבנק חדש לבנק של המוטב.

<טל הראל: חסם עיקרי כמו שציינת ועלה פה, זה באמת היה המוטבים שהייתה תלות בהם בעצם, כי הם לא שינו במערכות שלהם את מספר החשבון.

<טל הראל: זה בא לעקוף את החסם הזה שהיה תקוע אצל המוטבים, לעשות את זה אוטומטית ולא לפתח בהם תלות.

<טל הראל: אבל עדיין לקוחות - - - יש היום אפשרות לפתוח חשבון בנק באמצעות האינטרנט, זאת אומרת, נתנו הרבה הקלות, שעדיין יכולים לעבור.

<טל הראל: יש פה גם חסם פסיכולוגי.

רחל עזריה: אם פותחים, איך התהליך הזה קורה?

רחל עזריה: באים ומבקשים להעביר?

<טל הראל: או שנותנים הוראה לבנק החדש – אתה תעביר לי את החיובים לחשבון שלי, והבנק החדש, או שהוא עושה את זה עבורו, או שהוא פונה לבנק הישן, ואומר, מעכשיו תעביר לבנק החדש.

רחל עזריה: השאלה אם כן יופיע לעניין הזה של שותפים, שכן יהיה לא את העקוב אחריי אוטומטי, אבל כן יהיה שנותנים הנחיה לחשבון הישן, והם מעבירים את כל מה שמבקשים להעביר.

רחל עזריה: גם משניים לאחד, אפילו שיבואו עם דף שחתום על ידי שניהם, אבל אני לא רוצה פשוט להחריג אותם וזהו.

רחל עזריה: גם אם זה לא החוק במלואו, אנחנו עדיין צריכים לחשוב מה קורה - - -

<כפיר בטט: אני חושב שבאמת יהיו הרבה מאוד קשיים עם הדבר הזה, אני לא יכול להגיד עכשיו מה כן ומה לא.

<כפיר בטט: אנחנו לא קובעים את זה עכשיו בחוק.

רחל עזריה: תחשבו גם על זה.

<טל הראל: באמת צריך לעשות חשיבה עמוקה יסודית ומקצועית.

<טל הראל: אנחנו צריכים לדבר עם כל הבנקים.

<טל הראל: צריכים לבדוק את הגורם המתכנן של הדבר הזה.

<טל הראל: אני לא בטוחה שמהישיבה הזאת, הישיבה הבאה נוכל לבוא עם פתרונות לכל הדברים האלה.

<דודי בבלי: לכן קבענו סוגי חשבונות.

<דודי בבלי: יש עוד הרבה סוגי חשבונות נאמנות, חשבונות מעוקלים.

רחל עזריה: הנושאים שעלו, אני מבקשת שתתייחסו בדיון הבא.

רחל עזריה: נושא אחד – נושא של קיצור פרק הזמן.

רחל עזריה: הנושא השני – נוח, בטוח וללא עלות.

רחל עזריה: נוח ובטוח נשמע כמו טיסה, כמו כסא לאוטו.

רחל עזריה: אז בואו נחשוב על קצת יותר פירוט.

רחל עזריה: העניין של הסדרי אחריות.

רחל עזריה: נושא נוסף, נושא של הסנקציות.

רחל עזריה: סוגי חשבונות, להכין את כל רשימת סוגי החשבונות.

רחל עזריה: אני כן חושבת שהעניין של זוג שמתגרש, כן הייתי רוצה שאנחנו ניתן לו איזשהו מענה.

רחל עזריה: אני לא רוצה שזה יהיה הרגע שבו הם מתחילים להתמודד עם כל האתגרים שאנחנו סוף סוף נפתור לכולם, נראה לי שנחשוב גם עליהם ברגעים אלה.

<כפיר בטט: לעניין הזה, אם היינו כבר באים ורוצים להגיד עכשיו על סוגי חשבונות, כנראה שמראש היינו אומרים שאפשר מיחיד ליחיד, משותפים לשותפים, אבל שאי אפשר משותפים ליחיד.

<כפיר בטט: אם היינו צריכים עכשיו לקבוע, כנראה שהיינו קובעים אותה באופן קטגורי.

<כפיר בטט: מתן הגמישות לנגידה, מאפשר לתקן אולי את הפתרונות הייחודיים למצבים כאלה.

רחל עזריה: בעיניי, זה משהו שחשוב שיהיה.

רחל עזריה: בואו, תכינו עד לדיון הבא, ונתקדם משם.

רחל עזריה: נמשיך בדיון הבא בשאר הנקודות.

רחל עזריה: תודה רבה לכולם.