ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 524, 2017-12-21 09:00

דוד אמסלם: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: על סדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ח-2017 (מ/1178) – הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: בבקשה, תומר.

<תומר רוזנר: בוקר טוב לכולם.

<תומר רוזנר: מדובר בהצעת חוק ממשלתית, שמבקשת להאריך בשנתיים את ההסדר שנקבע בשנת 2011, שמאפשר לרשויות המקומיות לגבות היטל שמירה בגין שירותי השמירה שהן נותנות.

<תומר רוזנר: ההסדר הזה נחקק כאמור בשנת 2011 כהוראת שעה לשנתיים, הוארך פעמיים ב-2013 וב-2015.

<תומר רוזנר: ההסדר שמוצע להאריך כולל את כל השכלולים במירכאות, שנוספו במהלך הדרך, כלומר חובת ניהול הכספים בקרן נפרדת, חובת פיקוח של הגזבר וכו'.

<תומר רוזנר: בעצם ההסדר גם מבטיח, שרשויות מקומיות כולן יתיישרו כבר לפי תעריפי המקסימום שקבע שר הפנים, ולכן כל חוקי העזר עומדים בדרישות החוק.

<תומר רוזנר: זו ההצעה בעצם.

דוד אמסלם: שלטון מקומי.

דוד אמסלם: בבקשה.

<מירה סלומון: מירה סלומון, מרכז השלטון המקומי.

<מירה סלומון: אנחנו כמובן תומכים בחוק.

<מירה סלומון: יש אתנו ראש רשות.

<מירה סלומון: היינו מבקשים להוסיף להצעה הוראת מעבר למקרה שהצעת החוק לא תפורסם עד 1 בינואר 2018, להבהיר שהרציפות עדיין מתקיימת.

<מירה סלומון: לא הוראת מעבר אלא יום תחילה אולי, יום אישורה של הצעת החוק במליאה.

<מירה סלומון: להבהיר שלא משנה מה – יש לנו רציפות בסמכות.

<תומר רוזנר: אם יהיה צורך בכך, נוסיף.

דוד אמסלם: אנחנו נשתדל לסיים את זה עד סוף השנה.

<תומר רוזנר: נשתדל לפרסם את זה עד סוף השנה.

<תומר רוזנר: אם יהיה צורך, נוסיף הוראת קבע.

<מירה סלומון: תודה, אדוני.

דוד אמסלם: מי רוצה להתבטא בנושא הזה מבחינת השלטון המקומי?

<איתן אטיה: איתן אטיה, מנכ"ל פורום ה-15.

<איתן אטיה: אני מצטרף למה שמירה אמרה.

<איתן אטיה: אנחנו תומכים בעניין הזה.

<איתן אטיה: אגב, יש פה נציגים ממספר רשויות מקומיות – שגם יוכלו להציג בפני הוועדה, יושב פה גם ראש מינהל הביטחון של נתניה שיכול להראות לוועדה איך במספר שנים בודדות, מאז הוקמה המשטרה העירונית בעיר, הם הצליחו להפחית את הפשיעה בעיר ב-50% - לא פחות.

דוד אמסלם: כרגע אנחנו לא עוסקים בתפוקות של היחידה.

<תומר רוזנר: רק אדגיש שאין תפקידיו של שירותי השמירה הניתנים, לעסוק בכל דרך שהיא בהפחתת פשיעה.

דוד אמסלם: בדיוק.

<איתן אטיה: אני מציע שתאפשרו להם להציג את הדברים, ותוכלו לעמוד על ההבדלים.

דוד אמסלם: הכול בסדר.

דוד אמסלם: זה לא הדיון.

דוד אמסלם: זה דיון אחר.

יוליה מלינובסקי: אבל זה בדיוק הדיון, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתן לך להתייחס עוד מעט.

<שימי אליאל: רציתי להתייחס בקצרה.

<שימי אליאל: שימי אליאל, ראש מועצת כוכב יאיר, צור יגאל.

<שימי אליאל: תקופה רגישה – תמיד.

<שימי אליאל: אנחנו ישוב קו תפר, אבל בכלל, הרשויות והאחריות עלינו כראשי רשויות, הנושא של הביטחון והסדר הציבורי הוא משהו יום-יומי.

<שימי אליאל: התושבים מכירים בנו.

<שימי אליאל: תקופה רגישה של ביטחון קיימת כל הזמן.

<שימי אליאל: אין רגע של שקט פה – לא רק במדינת ישראל אלא גם בתוך הרשויות, בהיבטים הפליליים, בהיבטים הביטחוניים.

<שימי אליאל: אנחנו גובים את אגרת השמירה לפי חוק עזר, שאישרנו את ההמשך אתמול בערב לפי הנהלים של משרד הפנים.

<שימי אליאל: זה דבר שמאפשר לנו לבצע את המשימות שלנו - מה שמשטרת ישראל, ואני אומר את זה פה, מה שמשטרת ישראל לא יכולה לעשות.

<שימי אליאל: יש תחומים והיבטים שהמשטרה לא מגיעה אליהם, לא מצליחה להגיע.

<שימי אליאל: ואנחנו שם בשביל זה.

<שימי אליאל: בשביל זה יש לנו מערך השמירה.

<שימי אליאל: אגרת השמירה נותנת מענה גם לתושבים, גם לאזורי התעשייה, גם בתוך הישוב וגם מסביב לישוב.

<שימי אליאל: הצורך הוא חיוני מבחינתנו, יום-יומי.

<שימי אליאל: אחרת לא נצליח להתמודד עם העלויות.

<שימי אליאל: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: לגבי הצורך, אין טעם לחזק ולחדד אותו – זה דברים שכבר עשינו בעבר.

דוד אמסלם: זה גם דיון אחר לגמרי.

דוד אמסלם: לא רלוונטי לעניין.

דוד אמסלם: ודאי שאם לא היה צורך, הנושא הזה לא היה עולה ומתקדם.

דוד אמסלם: זו לא השאלה.

דוד אמסלם: השאלה שעמדה על הפרק – מי מממן - התושבים או מדינת ישראל.

דוד אמסלם: שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: לכן בעצם הנושא הזה עלה לפני כשנתיים.

דוד אמסלם: אז עשינו את הדיונים, והגענו לאן שהגענו בהוראת השעה.

דוד אמסלם: אני סבור עדיין, גם היום – סוגיית הביטחון היא סוגיה של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: כמו שאתם לא קונים טנקים, מטוסים, איזה צבא קטן, לכן גם סוגיית השיטור זה חובת המדינה, לתת ביטחון לאזרחיה.

דוד אמסלם: אתם נכנסתם פה לאילוץ.

דוד אמסלם: ראיתם שזה לא קורה, אז אמרתם: מה נעשה?

דוד אמסלם: זה האבולוציה של הסיפור הזה בעצם.

דוד אמסלם: מכאן התפתח הסיפור.

דוד אמסלם: והמדינה ראתה כי טוב.

דוד אמסלם: אם אתם מממנים, למה לא?

דוד אמסלם: אם התושבים מממנים, למה לא?

דוד אמסלם: ככה ראש העיר מצא עצמו לוקח אחריות בלית ברירה, ובסופו של דבר מייצרים אווירה ייעודית, וכך הגענו לאן שהגענו.

דוד אמסלם: זו הדרך.

דוד אמסלם: אגב, אנחנו יכולים לפרק את כל המשימות של המדינה, ולהטיל אותן באגרות, כמעט כל נושא.

דוד אמסלם: לכן חשבתי – אני גם חושב היום – שזה לא הוגן מבחינת התושבים.

דוד אמסלם: מצד שני, אי-אפשר להעמיד את ראשי העיר כך בלי פתרון, כי איך אני תמיד אומר – אזרח שיש לו בעיה עם הממשלה, לא בא לשר האוצר, דופק לו בדלת, אומר: שלום, שר האוצר, באתי מקרית מלאכי, יש לי איזו בעיה בכביש.

דוד אמסלם: אחרי שהוא מרגיז את עצמו טיפה, הוא רץ לעירייה, עומד ליד לשכת ראש העיר, ואומר: אני רוצה לפגוש אותך עכשיו כי תראה מה קורה אצלי.

דוד אמסלם: זה לא משנה, אם זה קשור לראש העיר, קשור לעירייה או לא קשור אליה.

דוד אמסלם: אין לו כתובת אחרת.

דוד אמסלם: מזה נולד כל הסיפור הזה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר צריך להביא אותו למקום יותר נכון, לדעתי.

דוד אמסלם: לכן אנחנו מביאים אותו כהוראת שעה לשנתיים.

דוד אמסלם: אני סברתי אז שבמשך שנתיים הסיפור הזה יגיע לעמק השווה בין הממשלה לבין השלטון המקומי.

דוד אמסלם: השלטון המקומי – אל"ף, צריך לקחת את הנושא וללחוץ.

דוד אמסלם: זה לא הוגן.

דוד אמסלם: השלטון המקומי צריך ללחוץ על הממשלה בנושא הזה, גם על שר הפנים.

דוד אמסלם: הסוגיה הזו היא לא סוגיה עירונית, כך אני חושב.

דוד אמסלם: יכול להיות שהעירייה תנהל אותה.

דוד אמסלם: יכול להיות שהעירייה תעשה את כל המכרוז ואת כל השיטור המשותף, מה שלא רוצים, אבל המדינה אמורה לשלם את זה.

דוד אמסלם: אגב, יש פה שמירה בירושלים, בזמנו של הרכבת הקלה, אחרי הפיגועים שהיו פה.

דוד אמסלם: העירייה גייסה – הממשלה שילמה.

דוד אמסלם: זו הדרך.

דוד אמסלם: כל עירייה יודעת לעשות כמעט כל דבר, ואין לה גם בעיה לעשות את זה.

דוד אמסלם: היא רוצה, היא רק מבקשת שמי שצריך לממן, שיממן את זה.

דוד אמסלם: ודאי לא התושבים.

דוד אמסלם: התושבים זה לא איזה פרה חולבת שכל דבר מטילים עליהם.

דוד אמסלם: לכן אני רואה את זה כסיפור שהשלטון המקומי צריך להוביל את זה מול הממשלה, עם שר הפנים ביחד, לומר: נעשה סידור אחר.

דוד אמסלם: יכול להיות מדורג, אבל בואו נתחיל להעביר את הנטל הזה מהתושבים למשלה.

דוד אמסלם: ביטחון זה ממשלה.

דוד אמסלם: אלא אם כן הממשלה תאמר: אני לא אחראית על הביטחון.

דוד אמסלם: מישהו אחר.

דוד אמסלם: אבל כל עד היא לא אומרת את זה, כי אף אחד לא יגיד את זה בממשלה, אני חושב שזו הדרך שצריך להתחיל להתכנס אליה.

דוד אמסלם: אולי זה יהיה לא בשנתיים אלא בשלוש שנים, אבל צריך להיות משהו מדורג כאן, כדי להתחיל להפוך את הקערה הזאת.

דוד אמסלם: אחרת ניפגש בעוד שנתיים באותה סיטואציה, רק אולי יישב פה מישהו אחר.

דוד אמסלם: ואם הוא לא יבין, גם הוא יעשה אותו תהליך.

דוד אמסלם: משרד הפנים.

<סיון להבי: סיון להבי, מנהל אגף תקציבים במשרד הפנים.

<סיון להבי: לא אחזור על הדברים שנאמרו.

<סיון להבי: אתה מדייק בהצגת הנושא, ומי מממן – המדינה או מממן התושב.

<סיון להבי: במקרה הזה אנחנו סבורים שאמנם התושב מממן, אבל גם יש רגולציה מאוד מדויקת, לאן הולך הכסף.

<סיון להבי: ברור, שהשירותים בנושא שמירת הסדר הציבורי ברשויות שמאמצות את היטל השמירה, ניתנים בצורה טובה יותר מרשויות אחרות.

<סיון להבי: חשוב לציין שההיטל הוא וולונטרי.

<סיון להבי: בסמכות המליאה לקבל או לא לקבל את ההיטל הזה על תושביה של הרשות.

<סיון להבי: יש גם מנגנון של הנחות למיעוטי יכולת, שמתאפשר.

יוליה מלינובסקי: זה לא נכון, מה שאתה אומר.

<סיון להבי: לפי חוזר מנכ"ל, ניתן לקבוע הנחות לפי מבחני היכולת של הארנונה.

יוליה מלינובסקי: אתה ממשרד הפנים, כן?

יוליה מלינובסקי: מה תפקידך?

<סיון להבי: מנהל אגף תקציבים במשרד הפנים.

<סיון להבי: בהקשר הזה אנחנו פונים לוועדה להארכת הוראת השעה בשנתיים נוספות בטרם העיגון שלה כסמכות של קבע.

<סיון להבי: בשנתיים הללו נבחן שוב את האיזונים הנדרשים בין עלות הממשלה לעלות התושבים בהקשר הזה.

יוליה מלינובסקי: זו פעם רביעית שאתה מבקש הוראת שעה.

יוליה מלינובסקי: שיהיה ברור.

יוליה מלינובסקי: כבר התחייבתם לבחון את ההיבטים, וזו פעם רביעית כבר.

יוליה מלינובסקי: שיהיה לנו ברור.

יוליה מלינובסקי: זה לא משהו חדש.

<סיון להבי: ידוע.

דוד אמסלם: סיון, אל"ף, בפעם הבאה שאתם מגישים – אני מקווה שלא תגישו.

דוד אמסלם: אבל הגשתם לנו את זה בשבוע האחרון.

דוד אמסלם: חבל.

דוד אמסלם: בדרך כלל אירוע מהסוג הזה, אני מתחיל לבקש אותו כבר כמעט לפני חודש וחצי.

דוד אמסלם: לא מביאים את זה אף פעם בסוף.

דוד אמסלם: חבל על כל ההתנהלות.

דוד אמסלם: דבר שני, אני מקווה באמת שזו פעם אחרונה.

דוד אמסלם: תשבו שנתיים ברצינות.

דוד אמסלם: אל תחכו לסוף השנתיים.

דוד אמסלם: תתחילו משבוע הבא.

דוד אמסלם: יש פה יושב-ראש השלטון המקומי.

דוד אמסלם: תשבו אתו.

דוד אמסלם: תתחילו לארגן את הסיפור התקציבי בעניין הזה.

דוד אמסלם: בסדר?

<סיון להבי: בסדר.

דוד אמסלם: בבקשה, יוליה.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב בראש.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה שלא אחטוף צרחות עכשיו.

<חיים ביבס: עשית על זה קריירה.

יוליה מלינובסקי: לא בושה לעשות על זה קריירה.

דוד אמסלם: אני אגן עליך.

דוד אמסלם: אל תדאגי.

יוליה מלינובסקי: תודה.

יוליה מלינובסקי: אני ניהלתי באחרונה שיחות רבות בנושא אגרת שמירה, ולא הבנתי, מי הכוח שדוחף את הנושא.

יוליה מלינובסקי: שר הפנים אומר לי: אני לא רוצה בכך.

יוליה מלינובסקי: זה גלעד ארדן דורש את אגרת השמירה.

יוליה מלינובסקי: אני מדברת עם השר לביטחון פנים, הוא אומר: אני לא רוצה בכך.

יוליה מלינובסקי: אני מממן את השיטור העירוני ב-85% - אפילו הבאתי ציטוטים פה של המנכ"ל שלו, בהוראת שעה על השיטור העירוני, הם אמרו שהם מממנים 85% את העלויות, ואין קשר בין שיטור עירוני לאגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: כלומר מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים בישיבה פה בכנסת אמר את זה ב-6.2.17 – אנחנו מתקצבים שיטור עירוני, ואין קשר בין אגרת שמירה וזה.

קריאה: - - -

יוליה מלינובסקי: אני חברת כנסת.

יוליה מלינובסקי: מותר לי לומר מה שאני חושבת לנכון.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד שהדבר הזה יאושר או לא לפי שיקול דעת נקי, לא מטעמי הפריימריז ולא מהטעמים האישיים של אף אחד מהיושבים פה.

יוליה מלינובסקי: גם אתה, אדוני היושב-ראש, ואמרת את זה בפה מלא עכשיו, ב-21.12.15, אמרת: לפי התפישה הזו, לא ירחק היום שהרשויות המקומיות יקימו גם קופות חולים, וחזרת על זה עכשיו.

<חיים ביבס: אנחנו כבר שם.

<חיים ביבס: מזמן אנחנו מקימים.

<חיים ביבס: אם נבנה עליכם, נמות ברחוב.

לעיתונות כתבת: הטענה שביטול אגרת שמירה יפגע בשיטור העירוני, כפי שאמרתי באותה ישיבה ב-6.2.17 על-ידי מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, אמר:

לעיתונות כתבת: אנחנו מתקצבים ב-85% מהעלויות, לכן הקשר בין שני הדברים לא נכון.

לעיתונות כתבת: אני מצטטת מהדיון.

קריאה: - - -

דוד אמסלם: לא כל נתון שהוא לא נכון, אני מתערב.

דוד אמסלם: אחרת לא יהיה פה דיון.

דוד אמסלם: הרבה נתונים אני שומע פה שאינם נכונים.

דוד אמסלם: בסדר.

יוליה מלינובסקי: אני לא יודעת אם זה נכון או לא נכון, אבל כשבא מנכ"ל משרד ביטחון פנים בישיבת ועדת הפנים של הכנסת, ואומר מה שהוא אומר, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהוא אומר אמת.

יוליה מלינובסקי: אחרת זה מאוד בעייתי.

יוליה מלינובסקי: הוא אומר: זה לא נכון – תקיימו דיון על אגרת שמירה בלי קשר לשיטור עירוני.

יוליה מלינובסקי: בנושא תעריפים, מנכ"לית משרד הפנים ב-21.12.15 - משום מה זה תמיד קורה, אדוני היושב-ראש – מאשרים משהו שיש בזה, הייתי אומרת, דרמטיות מסוימת.

יוליה מלינובסקי: מס על אזרחים, על תושבים, כשזה תמיד יום חמישי, סוף שנה.

יוליה מלינובסקי: חשבתי שזה יהיה 08:00 בבוקר.

יוליה מלינובסקי: טעיתי.

יוליה מלינובסקי: זה 10:00 בבוקר.

יוליה מלינובסקי: היה יותר מתאים שזה יהיה ב-08:00 בבוקר.

דוד אמסלם: זה היה ביום חמישי?

יוליה מלינובסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: על הדיון הזה – כן.

יוליה מלינובסקי: שגובים 77 רשויות.

יוליה מלינובסקי: זו ישיבה שהיתה ב-21.12.15, גובים 77 רשויות בנושא תעריפים.

יוליה מלינובסקי: קובע חוק עזר שתעריף הוא תעריף חורג.

יוליה מלינובסקי: אגב, לא משנה מה משרד הפנים אומר – בסופו של דבר תעריפים הם חורגים, לעיתים עד פי חמישה או ששה מהתעריף המקסימלי שמשרד הפנים אישר.

יוליה מלינובסקי: משרד הפנים פנה לרשויות מקומיות כדי להסדיר את הנושא, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: הרשויות המקומיות אפילו לא הגיבו.

יוליה מלינובסקי: את זה אומרת מנכ"לית משרד הפנים אז- - -

<חיים ביבס: יש מנכ"ל.

יוליה מלינובסקי: אז היתה מנכ"לית.

יוליה מלינובסקי: אמרה, שהם פנו לרשויות מקומיות, והרשויות המקומיות אפילו לא הגיבו.

דוד אמסלם: באיזה תאריך זה היה?

יוליה מלינובסקי: 21.12.

דוד אמסלם: אגב, זה היה יום ראשון.

יוליה מלינובסקי: לא טעיתי בהרבה.

יוליה מלינובסקי: יום ראשון או יום חמישי.

דוד אמסלם: את מדייקת על כל תג ותג, אז תצייני.

יוליה מלינובסקי: זה מאותו סדר גודל של ימים, יום ראשון בכנסת.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, תן לי להשלים, כי אין פה הרבה חברי כנסת.

יוליה מלינובסקי: גם מבקר המדינה עשה דוח ביקורת על נושא אגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: פנה לרשויות בשאלון.

יוליה מלינובסקי: הרשויות אפילו לא הגיבו לו.

יוליה מלינובסקי: כלומר יש פה זלזול.

יוליה מלינובסקי: הוא ציין שהכסף הולך לא למטרות המוסדרות, התעריפים הם חריגים, הרשויות לא הגיבו ולא תיקנו את הליקויים, וכשקיימנו דיון בוועדת ביקורת המדינה על דוח הביקורת הזה, שאלנו שאלות את משרד הפנים – כמה הרשויות גובות?

יוליה מלינובסקי: הם לא ידעו לענות.

יוליה מלינובסקי: שאלנו כמה כסף בשנה זה, כל הגביה הזו.

יוליה מלינובסקי: גמגמו אגף התקציבים, לא ידעו לענות.

יוליה מלינובסקי: אמרנו להם שלפי הערכות שעשינו, זה בין 350 לחצי מיליארד שקל בשנה.

הייתי אומרת: אני רוצה לציין כמה נקודות עקרוניות.

הייתי אומרת: אל"ף, להבנתי- - -

דוד אמסלם: יוליה, קחי שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: אל"ף, אני חולקת על כך שזו אגרה.

יוליה מלינובסקי: זה לא אגרה.

יוליה מלינובסקי: זה מס.

יוליה מלינובסקי: ההבדל בין אגרה למס, שאדם מבקש שירות, ומשלם על השירות הזה אגרה.

יוליה מלינובסקי: למשל, אגרת שילוט.

יוליה מלינובסקי: מס, שזה גורף, נכנס כשורה בארנונה.

דוד אמסלם: אגב, במסגרת הזאת גם תנמקי את ההסתייגויות שיש.

יוליה מלינובסקי: לא, זה משהו אחר.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה שאנמק את כל ההסתייגויות בשלוש דקות?

יוליה מלינובסקי: אי-אפשר.

יוליה מלינובסקי: על כל הסתייגות צריך שלוש דקות.

דוד אמסלם: אל תנהלי אתי משא ומתן לגבי לוחות הזמנים של הוועדה, אני מבקש.

יוליה מלינובסקי: אבל יש תקנון הכנסת.

דוד אמסלם: אני מודיע לך שזה במסגרת התקנון, מה שאמרתי.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת שהיועץ המשפטי ייתן חוות דעת, האם אני צריכה לנמק את ההסתייגויות במשך שלוש דקות עכשיו, או אני יכולה לנמק הסתייגות – כל אחת שלוש דקות.

<תומר רוזנר: אין בתקנון הוראה שקובעת פרק זמן מוגדר לנימוק הסתייגויות.

<תומר רוזנר: סוגיית סדר-היום של הוועדה ומתן רשות דיבור נתון לסמכותו של היושב-ראש.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: תמשיכי.

יוליה מלינובסקי: כפי שאמרתי, זה לא אגרה אלא מס.

יוליה מלינובסקי: כפי שהסברתי, יש הבדל בין אגרה למס, ואנחנו רואים בבירור שזה מס, כי זה נכנס כשורה נוספת בתשלומי ארנונה.

יוליה מלינובסקי: לאזרח אין שום סיבה, אם הוא לא רוצה, לא לשלם את זה.

יוליה מלינובסקי: כל הפיגורים והריביות חלים על המס הזה.

יוליה מלינובסקי: זה מס לא שוויוני, כי יש עיר שגובה ויש עיר שלא גובה את אגרת השמירה.

יוליה מלינובסקי: זה יוצר אי-שוויון כמובן בין האזרחים.

יוליה מלינובסקי: זה גם לא מידתי, כי כפי שציינת – יש הנחות.

יוליה מלינובסקי: הנושא הזה נתון לסמכות של הרשות המקומית.

יוליה מלינובסקי: זה לא משהו ששר הפנים קבע, שאם לאדם יש הנחה בארנונה, מגיעה לו באותה מידה הנחה באגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: פנו אליי ניצולי שואה, ואמרו שהם לא משלמים אגרת ארנונה, והם משלמים אגרות שמירה, כי כל עיר ועיר פועלת לפי רוחה.

יוליה מלינובסקי: זה לא משהו שהוא שוויוני ומוגדר.

<סיון להבי: כך גם ההנחות בארנונה.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: יש סך ארנונה.

יוליה מלינובסקי: בנוסף, זה יוצר כפל תשלומים, כי יש עסקים שמחויבים בשמירה על-פי חוק, כמו בתי מלון, כמו בנקים, כמו מפעלים גדולים, שלפי רישוי עסקים, הם מחויבים בשמירה, ובנוסף הם גם מחויבים בתשלום אגרת שמירה, שזה נשמע לי לא הגיוני.

יוליה מלינובסקי: למה זה יוצר עוד כפל תשלומים – אדם עצמאי.

יוליה מלינובסקי: יש לו מספרה בתל-אביב.

יוליה מלינובסקי: הוא מחויב באגרת שמירה בתל-אביב.

יוליה מלינובסקי: בנוסף, חברת הביטוח שלו לא מתחשבת בזה.

יוליה מלינובסקי: היא מבקשת ממנו אמצעי הגנה נוספים כמו מצלמות וכו', אבל למזלו הרע הוא גר ברחובות וגם שם יש לו אגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: אז הוא משלם על עסק, שהוא לא צריך את זה, ואף אחד לא מתחשב בכך, והוא גם משלם על הבית שבו הוא גר.

דוד אמסלם: גם אם היה גר בתל-אביב, זה אותו דבר.

דוד אמסלם: לא היית צריכה לקחת אותו לרחובות.

יוליה מלינובסקי: אני נותנת דוגמה מהחיים - זה במקרה הספר שלי.

יוליה מלינובסקי: הוא סיפר לי.

עוד הסתייגות: אני גם מבקשת, אם כבר, שזה יהיה לשנה בלבד, כי האריכו את זה כל כך הרבה פעמים, שהיו צריכים לעשות שיעורי בית.

עוד הסתייגות: תשלום על האבטחה.

עוד הסתייגות: כפל תשלומים.

עוד הסתייגות: אם רשות גובה תעריף, שהוא לא מקסימלי, כלומר חורג מהמותר, ההסתייגויות שלי מבקשת, להטיל על הרשות הזו קנס, לשלול את חוק העזר ולהחזיר כסף לתושבים, כלומר רשויות צריכות, אם הן כבר עושות את זה, להתכנס למותר, ולא לחרוג מזה.

עוד הסתייגות: בלי קשר להסתייגויות, מה שאמרת.

עוד הסתייגות: יכול להיות שהגיע הזמן, להיכנס להליך מדורג, לצאת מהנושא הזה של גביית תשלומים נוספים מהאזרחים, ובהסכמה בין משרד הפנים, אוצר ורשויות מקומיות להגיע למתווה שיש הפחתה מסוימת, שהרשויות שכבר גובות אולי ימשיכו לגבות, ושזה יפחת בזמן, ורשויות חדשות לא ייכנסו לזה.

עוד הסתייגות: לעשות חשיבה מחודשת, איך לסיים את הסאגה הזאת, ושלא נחזור על זה כל פעם מחדש.

עוד הסתייגות: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: תודה, יוליה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, בבקשה.

<חיים ביבס: האמת שהייתי שמח לשמוע בתחילת הדברים, כשמדברים על האבטחה של הילדים בתוך הערים, של התושבים.

<חיים ביבס: כנראה זה לא מעניין.

<חיים ביבס: כנראה בחולון זה לא היה קורה.

<חיים ביבס: ראשית, אני רוצה לאחל לך המון הצלחה.

<חיים ביבס: לצערי, אנחנו בפנים נפסיד אותך, אבל נקבל אותך דווקא בחיזוק- - -

דוד אמסלם: אל תגזים.

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

<חיים ביבס: לא שמענו דבר וחצי דבר על נושא האבטחה.

<חיים ביבס: שמענו רק דיבורים, שמרביתם לא נכונים, אגב.

<חיים ביבס: 85% מהמשרד לביטחון פנים נמצאים פה, לא מממנים מהשיטור העירוני, בטח לא ברוב הערים במדינת ישראל, בעיקר בפריפריה, בערים החלשות, שזה לגיטימי וכך צריך להיות.

<חיים ביבס: זה אחת.

<חיים ביבס: בטח לא 85% - זה מספר הזוי לגמרי.

<חיים ביבס: מדובר בתקציב של בין 350 ל-600 מיליון שקל.

<חיים ביבס: היום הוא 350 למי שקיים בפנים.

<חיים ביבס: כדי להגיע למצב שבו עושים את האבטחה הזו בכל הערים במדינת ישראל, צריך 600, 600 ומשהו מיליון שקל.

<חיים ביבס: כמו שאתה יודע, ויש לנו לא מעט ניסיון במשא ומתן מול האוצר על תקציבים הרבה יותר נמוכים, ברור לכולם שלא נראה את זה, בטח לא בקרוב.

<חיים ביבס: כל האמירות הפופוליסטיות האלה - זה מס, לא אגרה – זו החלטה של כל עיר.

<חיים ביבס: זה חלק מהפררוגטיבה של כל עיר לקבל את ההחלטה לגבי האבטחה.

<חיים ביבס: כאשר קורה משהו, אתה שומע את כל החכמולוגים עולים על בריקדות ומסבירים שצריך אבטחה, רק מי ישלם את זה?

<חיים ביבס: אף אחד.

<חיים ביבס: יש עיר אחת במדינת ישראל שמקבלת אבטחה מלאה מהמדינה, זה ירושלים, והיא צריכה לקבל, וזה עולה הרבה מאוד למדינה.

<חיים ביבס: אם המדינה תצטרך לקחת את כל האבטחה בלי שישלמו דבר וחצי דבר בתוך הרשויות עצמן לאבטחה, המשמעות, שמדובר פה במאות-מיליונים אם לא יותר מזה.

<חיים ביבס: הדבר המרכזי – יש פה החלטה של רשות מקומית שבאה לקבל על עצמה, כדי לשמור על הילדים שלה - משטרת ישראל היום בכל אירוע גובה עוד כספים על השוטרים בשכר.

<חיים ביבס: זה אחת.

<חיים ביבס: כבא היום גם גובים על כל אירוע, וזה עלה במספרים.

<חיים ביבס: לא שמעתי את חברת הכנסת יוליה מציעה לנו: תבטל את התשלומים למשטרה לכבא לכולם.

<חיים ביבס: נהפוך הוא.

<חיים ביבס: רק הכיס שלנו ובמיוחד ספציפית לדברים מאוד נקודתיים.

<חיים ביבס: אני מכיר את המאבק שלה כחברת מועצה בעיריית חולון.

יוליה מלינובסקי: אל תעשה את זה אישי.

דוד אמסלם: זה לא אישי.

<חיים ביבס: אני לא עושה את זה אישי.

<חיים ביבס: מה פתאום?

<חיים ביבס: זה לא פריימריז ולא ציבור.

<חיים ביבס: נהפוך הוא.

<חיים ביבס: מקצועי לחלוטין.

יוליה מלינובסקי: בטח.

יוליה מלינובסקי: זה לא פריימריז.

<חיים ביבס: אני בדיוק כמוך.

<חיים ביבס: הכול מקצועי לחלוטין, אבטחת הילדים.

<חיים ביבס: דאגה לשלומם וביטחונם של הילדים שלנו.

<חיים ביבס: אני מציע, אדוני היושב-ראש, לתת הארכה – לשלוש שנים.

<חיים ביבס: בתוך השלוש שנים האלה פרק הזמן - אם המדינה בפרק הזה יודעת להביא את הכסף, אם חברת הכנסת יוליה יודעת להילחם באוצר, ולהביא את הכסף לכלל תושבי מדינת ישראל – לא פריימריז ולא סקטור אלא כלל תושבי מדינת ישראל, אני אשמח שהיא תבוא אתנו.

<חיים ביבס: בינתיים אנחנו רק שומעים איך רוצים, ואגב, זה אגרה ולא מס.

<חיים ביבס: מס זה משהו אחר – תבואי אחר כך ואסביר לך.

<חיים ביבס: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: גם אני יכולה להסביר לך.

יוליה מלינובסקי: תחפש בחגיגות יום העצמאות.

יוליה מלינובסקי: יהיה לך- - -

דוד אמסלם: יוליה.

דוד אמסלם: משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: יואל, בבקשה.

<יואל הדר: אני לא צריך להשמיע את עמדתנו.

<יואל הדר: אנחנו תומכים.

דוד אמסלם: משרדי הממשלה פחות או יותר מיושרים בנושא.

דוד אמסלם: בבקשה.

<לילי לאה בורוכוב: לילי לאה בורוכוב, עורכת דין מלהב, לשכת ארגוני העצמאים והעסקים.

<לילי לאה בורוכוב: אנחנו מחזקים פה את חברת הכנסת מלינובסקי ואת הדברים שאמר כבוד היושב-ראש.

דוד אמסלם: אגב, תשנו את השם להב, זה מפחיד אנשים פה.

דוד אמסלם: ..

<לילי לאה בורוכוב: אנחנו רואים פה הוראת שעה שחוקקה בתחילת שנות ה-2000, שהיא מתחדשת לה, מקבלת גון של חקיקה סדורה וקבועה, שמצטרפת לארנונה כבדה מאוד, שעסקים קטנים ועצמאיים ואזרחים משלמים במדינת ישראל.

<לילי לאה בורוכוב: כולם מדברים פה על אבטחה.

<לילי לאה בורוכוב: זה חמור מאוד, כי זה משהו שהשלטון המרכזי צריך לטפל בו.

<לילי לאה בורוכוב: לא העיריות.

<לילי לאה בורוכוב: זה לא אמור להיות מונח על כתפינו.

<לילי לאה בורוכוב: אנחנו מבקשים לעצור את החקיקה הזאת.

<לילי לאה בורוכוב: היא לא שוויונית, אין לה צידוק.

<לילי לאה בורוכוב: אנחנו סבורים שמדובר בגבייה סלקטיבית, כי בפועל שליש מהרשויות המקומיות במדינת ישראל גובות אגרת שמירה.

<לילי לאה בורוכוב: שני-שלישים לא גובות.

<לילי לאה בורוכוב: אז יש פה אפליה בין אזרח א' לאזרח ב', בין בעל עסק במדינה בעיר אחת לעיר סמוכה.

<לילי לאה בורוכוב: יש פה בעיה נוספת, שבעלי עסקים משלמים פעמיים.

<לילי לאה בורוכוב: אם אדם מחזיק בדירה בעיר מסוימת, ומחזיק גם בעסק, הוא משלם פעמיים.

<לילי לאה בורוכוב: אם אדם מחזיק בעסק במתחם סגור, שמור – משלמים למתחם, מתחם מסחרי.

<לילי לאה בורוכוב: אז הוא משלם שוב אגרת שמירה.

<לילי לאה בורוכוב: אנחנו רוצים שהחקיקה הזאת תיעצר, אנחנו מבקשים.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אסף ביגר: שלום.

<אסף ביגר: עו"ד אסף ביגר.

<אסף ביגר: אני מייצג את התאחדות התעשיינים.

דוד אמסלם: אבל אל תחזור על הדברים של לילי אלא תחדש.

<אסף ביגר: אני רוצה לחזור דווקא על דברים שאמר חברי עו"ד תומר רוזנר בישיבה הקודמת שדנו בעניין הזה.

<אסף ביגר: הוא אמר כך: הסיבה לכך שהצעת החוק נחקקת פעם אחר פעם כהוראת שעה היא בגלל בעיה עקרונית בשאלה אם רשות מקומית, חלק מתפקידיה הוא לטפל בנושא שמירה ואבטחה בתחומה, שאלה שהיא שאלה נכבדה ביותר, שהכנסת למעשה לא הכריעה הכרעה סופית אלא מעגן מצב קיים תקופה של שנתיים.

<אסף ביגר: כבר פעם רביעית שאנחנו מטאטאים מתחת לשטיח את השאלה הזאת.

<אסף ביגר: הרי ממה התחלנו – מהנושא של הפח"ע, שהיתה ב-2008 ו-2009, ואז עיריית חולון הרימה את הכפפה, וחוקקה חוק עזר שנועד בכלל לטפל בנושא של פח"ע.

<אסף ביגר: מהנושא של פח"ע אנחנו בפעם הרביעית גולשים בהוראת שעה לכך, כפי שאדוני אמר, שמדובר בכלל במשימות שיטור.

<אסף ביגר: כבר מזמן לא מדובר על פח"ע.

<אסף ביגר: יש לנו נתונים- - -

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: ואם זה היה פח"ע, היית מקבל את זה, או זה מחמיר את זה?

<אסף ביגר: זאת שאלה שצריך לדון בה.

<אסף ביגר: אנחנו לא בפח"ע.

דוד אמסלם: הרי אני מכיר – הרי דנו בנושא הזה.

דוד אמסלם: ברור לך שכל הדיון הוא על הרקע הזה.

דוד אמסלם: שמעת את הפתיח שלי.

דוד אמסלם: אתה העלית טענה אחרת.

דוד אמסלם: היא מעניינת אותי ברמה האישית.

דוד אמסלם: אמרת שזה התחיל בגלל פח"ע.

דוד אמסלם: אני מניח שאם ציינת את זה, שלזה אולי אתה נותן איזו הצדקה.

דוד אמסלם: נשמע לך סביר?

דוד אמסלם: אצלי הרציונל הוא בדיוק הפוך.

דוד אמסלם: בפח"ע ודאי שזה לא קשור בכלל.

דוד אמסלם: זה צבא בכלל.

<אסף ביגר: אני מסכים עם אדוני שזה קל וחומר, ואסביר מדוע.

<אסף ביגר: פח"ע – בגלל האינתיפאדה השנייה היתה בעיה, שהיה צריך לטפל מיידית.

<אסף ביגר: גם אז זה לא היה בסדר.

<אסף ביגר: גם אז המדינה צריכה לטפל בזה.

<אסף ביגר: גם אז זה לא צריך לבוא מהכיס העירוני.

<אסף ביגר: רק שאז העיריות, לצערי בגלל אזלת יד של הרשויות הארציות, אמרה: אנחנו חייבים לפתור את זה.

<אסף ביגר: איכשהו זה עבר.

<אסף ביגר: מה שקרה בפועל - בגלל בעיות שהיו לפני עשר שנים, הגענו למצב, שיטור עירוני.

<אסף ביגר: שיטור עירוני ברוב הרשויות בכלל לא נועד לטפל בפח"ע.

<אסף ביגר: עיריית תל-אביב גובה למעלה מ-51 מיליון שקל בשנה מכוח הוראת שעה שמאריכים אותה בפעם הרביעית, שכפי שאדוני אומר, שירותי שיטור, משטרת ישראל אמורה לתת את הפתרון.

דוד אמסלם: עד עכשיו אתה לא מחדש לנו כלום.

דוד אמסלם: תחדש לנו.

<אסף ביגר: כפי שאדוני אמר, באישון לילה- - -

דוד אמסלם: עכשיו?

דוד אמסלם: אנחנו בבוקר.

<אסף ביגר: מבחינת העיתוי.

<אסף ביגר: לאחרונה בית המשפט העליון דן בדיוק בעניין הזה שהוראת שעה שמאריכים אותה בפעם הרביעית או החמישית, ובית המשפט העליון הבהיר שהוראת שעה - זה ניסוי כלים.

<אסף ביגר: אני רק מחזק את מה שאדוני אמר בראשית הדיון.

<אסף ביגר: לא משתמשים בניסוי כלים, ויש כאן שאלה נכבדה, כמו שעו"ד רוזנר אמר בדיון הקודם – בסדר, הגענו לסוף השנה, ולא התארגנו כמו שצריך.

<אסף ביגר: פעם ראשונה – איך אמרה חברת הכנסת – פעם שלישית גלידה.

<אסף ביגר: פעם רביעית לא מאשרים דבר כזה, כי אם יאשרו את זה, נשב פה כולנו עוד שנתיים, אותו דבר.

<אסף ביגר: זה נושא שמצריך דיון.

<אסף ביגר: העמדה של התאחדות התעשיינים היא שכמו שנאמר, משלמים מספיק מיסים.

<אסף ביגר: זה למעשה מס נוסף, למרות שקוראים לזה היטל, שזה תשלום חובה בגין אותם שירותים שממילא צריך לקבל אותם.

<אסף ביגר: משלמים על אותו דבר כבר פעם שלישית או רביעית.

<אסף ביגר: נושא נוסף, דובר על נושא הפטורים.

<אסף ביגר: לגבי ארנונה, למשל, יש פקודת הפיטורין, שזו חקיקה ארצית שמעניקה פטורים למגזר שלם של קבוצות.

<אסף ביגר: הפקודה הזאת לא חלה לגבי ההיטלים האלה, וגם זה דבר שלקוי ביסודו.

<אסף ביגר: זה שירות שהאזרח צריך לקבל.

<אסף ביגר: בין אם זה פח"ע ובין אם זה שמירה, כל הנושא של הקמת שיטור עירוני זה לא דבר שצריך לעשות בהוראת שעה, בטח לא בפעם הרביעית.

דוד אמסלם: קודם כל, אני רוצה לתקן אותך – יום חמישי אצלי זה יום עבודה רגיל.

דוד אמסלם: אני עובד מיום ראשון עד חמישי.

דוד אמסלם: זה יום כנסת, עבודה.

דוד אמסלם: לא הבאנו פה ביום ששי או בחג העצמאות.

<אסף ביגר: אם פגעתי במישהו, אני מתנצל.

<אסף ביגר: אני רק אומר, שלא ראוי לעשות את הדבר הזה, ובמקרה הגרוע, אם אומרים: אין ברירה, אז לא להאריך את זה בשנתיים אלא בחודש, חודשיים, שלושה.

<אסף ביגר: להביא את הנושא הזה לדיון בפני מליאת הכנסת, לקיים דיון ענייני לגופו של עניין, כי אנחנו אומרים שלא ראוי להטיל עוד מס ועוד מס על שירות שצריך להינתן ממילא.

<אסף ביגר: אנחנו מזמן לא בנושא של פח"ע.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: משפט אחרון.

<אסף ביגר: ואין מקום להשית מס על שירות שממילא צריך להינתן בפעם השלישית והרביעית.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: תומר, בבקשה.

<תומר רוזנר: אני רוצה קודם כל להתייחס לדבריו של עו"ד ביגר.

<תומר רוזנר: אני לא חוזר בי מדבריי, ואני חושב שהשאלה היא בהחלט נכבדה בנושא של עצם הסמכות של הרשויות המקומיות, וגם בשאלת השוויון, שאנחנו שומעים פה שחלק גדול מהרשויות, שאמנם זה חלק גדול במספר, אבל חלק יותר קטן מהתושבים - מיעוט מתושבי ישראל לא נהנים מהשירות הזה.

<תומר רוזנר: ויש פה שאלה של שוויון.

<תומר רוזנר: אלה שאלות נכבדות, שבהחלט גם מעבר לדברים שאדוני היושב-ראש אמר, הן גם סיבה לא להפוך את ההוראה הזאת להוראה קבועה, ולתת את הדעת עליהן בכובד ראש.

<תומר רוזנר: נושא נוסף שארצה להתייחס אליו – הנושא של גבייה חריגה.

<תומר רוזנר: נשמעה פה טענה, ואני מבקש לקבל מידע ממשרד הפנים, האם עדיין יש רשויות שחורגות מהתעריפים המקסימליים שקבע משרד הפנים?

<תומר רוזנר: כי זו נקודה שאם היא קיימת, היא מאוד לא בסדר.

<חיים ביבס: כולם מחויבים לעבוד לפי טבלה.

יוליה מלינובסקי: לא, בוועדת ביקורת המדינה נאמר אחרת.

<חיים ביבס: הם מחויבים גם להביא – מי שלא הביא למועצת העיר את הטבלה החדשה, יהיה מחויב להצביע עליה ב-31.12 - אחרת לא יוכל לגבות.

דוד אמסלם: סיון, האם אתם מכירים רשות שגובה תעריפים מעבר למה שמותר לה?

<סיון להבי: לא.

יוליה מלינובסקי: בביקורת המדינה אמרתם אחרת.

יוליה מלינובסקי: לפני שלושה שבועות נציגים שלכם ישבו ואמרו שכן.

<תומר רוזנר: חברת הכנסת מלינובסקי, הדיון בוועדה לביקורת המדינה התייחס לתקופת העבר, לתקופת הדוח של מבקר המדינה.

יוליה מלינובסקי: מה שנאמר שם - היה דיון על דוח ביקורת, אבל נאמר שגם- - -

<חיים ביבס: על העבר.

יוליה מלינובסקי: אבל גם לעכשיו.

דוד אמסלם: הוא גורם מוסמך.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע כמה גורמים מוסמכים שמעתי, שמתברר שאומרים כנראה לא אמת?

יוליה מלינובסקי: אתה עכשיו בעצמך אמרת, אז אני לא בטוחה במה שאנחנו שומעים כרגע.

דוד אמסלם: סיון, תעשו זום על הנושא הזה מבחינתכם, ותבדקו מול הרשויות, שבסופו של דבר הם באמת גובים לפי הטבלאות ששר הפנים אישר.

<סיון להבי: בהחלט.

<תומר רוזנר: לגבי עצם העובדה של הוראת שעה, פסק הדין שהוא רמז עליו התייחס לעניין חוקתי של התקציב הדו-שנתי שנקבע בהוראת שעה.

<תומר רוזנר: הוא מקרה הרבה יותר קשה של קביעת חוק יסוד כהוראת שעה.

<תומר רוזנר: קשה להקיש ממנו לענייננו.

<תומר רוזנר: כמובן שהוראות שעה, אם הן הופכות ארוכות מאוד, עלולה להתעורר לגביהן בעיה.

<תומר רוזנר: לדעתי, במקרה הזה אנחנו לא שם.

<אסף ביגר: פעם רביעית זה לא בעיה לדעתך?

דוד אמסלם: אסף, יש פה רק מונולוגים.

דוד אמסלם: אתה אמרת את עמדתך, הוא אומר את עמדתו.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אני מכריע ומתקדמים.

<תומר רוזנר: מספר ההארכות כשלעצמו אינו מדד.

<תומר רוזנר: נקודה נוספת שחשוב לברר אותה היא נושא ההנחות מהיטל השמירה.

<תומר רוזנר: גם בישיבה הקודמת היושב-ראש וחברי הכנסת ביקשו להבטיח, שמי שמקבל – הרי הנחות בארנונה הן בשיקול דעת הרשות המקומית.

<תומר רוזנר: אבל יש להניח,

יוליה מלינובסקי: סליחה אדוני היועץ, זה לא נכון.

יוליה מלינובסקי: יש רשימה מובנית, שהיא חובה.

<חיים ביבס: כל ההנחות זה רשות.

יוליה מלינובסקי: לא, לא.

יוליה מלינובסקי: יש הנחות בארנונה שהן בחקיקה.

<תומר רוזנר: נכון, יש מעט.

יוליה מלינובסקי: יש רשימה מובנית.

יוליה מלינובסקי: בנוסף, רשות מקומית יכולה לתת הנחות נוספות.

יוליה מלינובסקי: אני מדברת על רשימה סגורה, שהמחוקק קבע - אדוני היושב-ראש, יש הנחות, ואתה בטח יודע את זה, שזה רשימה סגורה, שהמחוקק חוקק, ויש הנחות נוספות, שהרשות יכולה להיטיב עם קבוצה מסוימת.

יוליה מלינובסקי: אני כרגע מדברת על ההנחות בארנונה לרשימה סגורה לאותם אנשים שזה לפי חוק.

יוליה מלינובסקי: שם לרשות אין שיקול דעת.

<תומר רוזנר: ברור לכולנו שההיגיון מחייב שאם אדם קיבל הנחה כי יש לו קשיי הכנסה או שהוא מוסד ללא כוונת רווח או מוסד מתנדב מה שנקרא, הוא יקבל את אותה הנחה גם בהיטל השמירה.

קריאות: ממש לא.

קריאות: אז אולי גם במים?

דוד אמסלם: אני מבקש.

יוליה מלינובסקי: ניצול שואה לא צריך לשלם אגרת שמירה.

קריאות: אם הוא מיליונר?

קריאות: יש ניצולי שואה שהם מיליונרים.

דוד אמסלם: חבר'ה, זה לא שוק פה.

דוד אמסלם: מי דיבר עכשיו?

דוד אמסלם: מהיציע?

דוד אמסלם: לא מכובד.

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול את סיון – גם פה תעשו זום.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לעניין, אבל לפי מה שאמרו יוליה ותומר, יש הנחות- - -

<תומר רוזנר: בארנונה.

דוד אמסלם: תבדקו אם בהיטל השמירה זה מושלך גם על היטל השמירה, כי בסופו של דבר יש היגיון.

דוד אמסלם: אם אתה נותן הנחה לאדם שאין לו יכולת לשלם ארנונה, אני מניח- - -

<תומר רוזנר: תסביר מה הבעיה – הבעיה היא שבחלק גדול – אני לא יכול לומר באופן ודאי, אבל לדעתי בחלק גדול מהרשויות, בחוק העזר עצמו נקבע שמי שמקבל הנחה בארנונה, יקבל אותה הנחה- - -

יוליה מלינובסקי: לא.

<תומר רוזנר: ברוב חוקי העזר שאנחנו בדקנו, כך נקבע.

<תומר רוזנר: זה המצב.

<תומר רוזנר: נוצר מצב שבמיעוט הרשויות, נוצר מצב אבסורד שבו אדם משלם ארנונה מופחתת בשיעור ניכר – למשל, כי הוא נכה, כי הוא מחוסר הכנסה וכו', ואגרת שמירה מלאה.

<תומר רוזנר: זה מצב שאינו תקין.

דוד אמסלם: סיון, נקודה חשובה.

דוד אמסלם: איך אתם רוצים לפתור את זה עכשיו?

<סיון להבי: שוב, אנחנו חושבים שחשוב לשמור על הוולונטריות של ההנחות, כמו שמרביתן המוחלט של ההחלטות בארנונה הן החלטות שאותן רשאית הרשות לתת בהתאם לחוסנה הכלכלית.

<סיון להבי: גם במקרה הזה הרשות קובעת אילו הנחות היא מאמצת לפי התקנות, ואילו לא.

<סיון להבי: אותו דבר לגבי המשק הסגור של היטלי שמירה.

<סיון להבי: אני לא חושב שיש מקום לחייב את הרשות בהקשר הזה.

<חיים ביבס: זה התעריף החדש שקבוע בטבלה.

<חיים ביבס: המקסימלי הוא 29 שקלים?

<חיים ביבס: כמה?

<תומר רוזנר: למטר.

<חיים ביבס: לא למטר.

דוד אמסלם: דקה, אני רוצה לעשות פאוזה קטנה בדיון.

דוד אמסלם: יש פה גן ילדים, גן תמר מירושלים, מרחביה.

דוד אמסלם: אל"ף, אנחנו מקבלים אתכם בברכה.

דוד אמסלם: שלום לכם.

דוד אמסלם: תיהנו בכנסת.

דוד אמסלם: לא מוחאים פה כפיים, גם לילדים.

דוד אמסלם: אבל שיהיה לכם יום מקסים ושבת שלום.

דוד אמסלם: תודה לך, גננת.

<חיים ביבס: אדוני היושב-ראש, הם באו בזמן, כי עליהם צריך לשמור.

<חיים ביבס: אני מציע לכל מי שמציע לא לשמור עליהם, להסתכל עליהם טוב-טוב.

<חיים ביבס: במיוחד את.

דוד אמסלם: חיים, מה עמדתך אישית, לגבי סוגיית ההנחות?

דוד אמסלם: כלומר יש ההנחות בארנונה.

דוד אמסלם: חלקן לפי חוק, חקיקה ראשית – מיעוטם, לא חשוב.

דוד אמסלם: נניח שרשויות החליטה שהיא נותנת ארנונה.

<חיים ביבס: בנושא ההנחות – אני יודע שזה לא ימצא חן בעיני חלק גדול מהאנשים – אבל עמדתי, לחלוטין התאמה מלאה לארנונה.

<חיים ביבס: אגב, גם בנושא תאגידי מים, שזו בדיחה יותר גדולה, כי פה זה סכום קטן.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך בשניהם.

יוליה מלינובסקי: אז אנחנו מסכימים לפחות במשהו.

<חיים ביבס: מה שאת רוצה, זה פריימריז.

<חיים ביבס: זה מה שאת רוצה.

יוליה מלינובסקי: אני פריימריז?

דוד אמסלם: יוליה, את דיברת בדיון הזה כמו עשרה חברי כנסת.

דוד אמסלם: את פתחת בזה.

יוליה מלינובסקי: אין לי פריימריז, חיים.

<חיים ביבס: זה העניין, שלך אין פריימריז.

<חיים ביבס: על חשבוננו את רוצה לעשות את זה, ישירות מול האנשים.

<חיים ביבס: מכיר איך זה עובד.

<חיים ביבס: כמו גני ילדים.

<חיים ביבס: רק האינטרס האישי עובד.

דוד אמסלם: סיון, בעניין הזה אני מקבל את ההסתייגות של יוליה, ומחזק אותי גם יושב-ראש השלטון המקומי, שההנחות יהיו אקוויוולנטיות גם בנושא הזה, כלומר מי שמגיעה לו הנחה בארנונה, שיקבל את ההנחה גם פה.

דוד אמסלם: זה נשמע הגיוני מאוד.

דוד אמסלם: זה גם בא באותו חשבון.

<סיון להבי: רק לפי טבלת הכנסה?

קריאה: - - -

דוד אמסלם: מי דיבר?

דוד אמסלם: אני מבקש לצאת.

דוד אמסלם: אני מבקש שתקום, ותצא.

דוד אמסלם: סיון, אני לא נכנס לסוג ההנחות כרגע.

דוד אמסלם: זה הרשות תחליט.

<חיים ביבס: אותה הנחה שקיימת לגבי הארנונה, אותה רשות, צריך להיות פה.

<חיים ביבס: אותו עיקרון.

דוד אמסלם: הרשות קובעת.

דוד אמסלם: אם הרשות החליטה בארנונה שהיא לא נותנת, היא לא נותנת פה.

דוד אמסלם: אם היא החליטה בארנונה שהיא נותנת 2%, היא תיתן אותה פה.

יוליה מלינובסקי: התאמה מלאה.

<חיים ביבס: אין התאמה מלאה.

<חיים ביבס: יש ועדת הנחות.

<חיים ביבס: יבדקו כל דבר לגופו.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אתה קובע את זה בתקנות.

יוליה מלינובסקי: רגע, מה שהוא עכשיו אמר, זה לא מה שאמרת.

<חיים ביבס: זה אותו דבר בדיוק, רק מה לעשות – אני מסביר לך מה שהוא אמר.

דוד אמסלם: גם היום זה פרטני.

יוליה מלינובסקי: לא, זה לא ככה.

דוד אמסלם: את עושה לי עכשיו דיון על כל נושא הארנונה.

דוד אמסלם: אני קיבלתי עמדה.

דוד אמסלם: גם היום יש ועדת הנחות.

יוליה מלינובסקי: זה לא נכון, מה שאתה אומר.

יוליה מלינובסקי: אתה מקטין את העניין.

יוליה מלינובסקי: סליחה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להסביר לך.

יוליה מלינובסקי: יש הנחות שמובנות בחוק.

יוליה מלינובסקי: רשימה סגורה, שרק בחקיקה ראשית האנשים האלה מקבלים הנחה - חייל בודד, אם חד-הורית, ניצול שואה.

יוליה מלינובסקי: זה רשימה סגורה, שלרשות אין שיקול דעת.

יוליה מלינובסקי: הם חייבים לתת שם הנחה.

יוליה מלינובסקי: בנוסף, כל רשות ורשות בצו הארנונה שלו – אה, לכן אתה מגלגל אותנו עכשיו לוועדת הנחות.

יוליה מלינובסקי: חיים.

<חיים ביבס: מה לעשות?

<חיים ביבס: לא מגלגל אותך.

<חיים ביבס: הייתי בדיון כבר בחולון.

<חיים ביבס: יאללה, באמת.

יוליה מלינובסקי: אגב, דיברתי עם השר, והוא אמר שעל זה הוא מוכן.

יוליה מלינובסקי: פתאום עכשיו אני שומעת דברים אחרים.

<נילי ברוש: דובר על ניצולי שואה.

<נילי ברוש: לא דובר על- - -

יוליה מלינובסקי: אבל חד-הורית, חייל בודד.

דוד אמסלם: את לא צריכה לצעוק.

דוד אמסלם: הבנתי את העניין.

דוד אמסלם: הבנו.

יוליה מלינובסקי: בנוסף, יש הנחות של הרשות- - -

דוד אמסלם: אנחנו יודעים.

יוליה מלינובסקי: מה שחיים עכשיו אמר, שזה לא יהיה גורף, אלא כל אחד באופן פרטני ילך לוועדת ההנחות, אחד-אחד.

יוליה מלינובסקי: פלוני ילך, אלמוני- - -

<תומר רוזנר: ניצול שואה, נגיד, כשהוא מקבל הנחה- - -

יוליה מלינובסקי: לא נכון.

<חיים ביבס: אל תגידי לא נכון מה שאת לא מבינה.

<חיים ביבס: אני מנסה לדבר אליך הכי יפה בעולם, אבל אין לך מושג מה את אומרת בכלל.

דוד אמסלם: את לא מנהלת פה את הדיון ולא משתלטת עליו.

דוד אמסלם: אני הבנתי.

דוד אמסלם: הבנתי גם לפני כן.

דוד אמסלם: אל תדאגי.

<חיים ביבס: היא מדברת על פטורים.

<חיים ביבס: אין פה פטורים.

<חיים ביבס: לא נסכים בשום פנים ואופן לפוטרים.

<חיים ביבס: אין כזה דבר.

<חיים ביבס: הנחות – כרגיל, אדם יבוא במבחן הכנסה – יבדקו אותו.

<תומר רוזנר: רק הנחות.

יוליה מלינובסקי: לא.

<חיים ביבס: ודאי שכן.

<חיים ביבס: אני מבין שאת רוצה להכין את הפריימריז שלך.

דוד אמסלם: אני שמעתי.

דוד אמסלם: אני לא חייב לקבל את כל עמדתך.

יוליה מלינובסקי: אבל שר הפנים דרעי קיבל את הדברים שלי.

יוליה מלינובסקי: עכשיו מתברר שזה שקר אחד גדול.

<תומר רוזנר: שיהיה ברור שמדובר בהנחות.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הנחות כרגע.

דוד אמסלם: זה מה שאומרים.

דוד אמסלם: מה עמדת משרד הפנים?

יוליה מלינובסקי: אתם תטרטרו אנשים לוועדת הנחות?

דוד אמסלם: יוליה, אני אוציא אותך.

יוליה מלינובסקי: אז תוציא אותי.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יוליה מלינובסקי: כי אתה אחר כך תגיד שעשית הנחות לאנשים.

יוליה מלינובסקי: אבל זה ישראבלוף.

דוד אמסלם: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: את לא תתנהגי כמו שאת רוצה.

יוליה מלינובסקי: בטח שאתנהג כמו שאני רוצה.

יוליה מלינובסקי: איך שאתה מתנהג, גם אני מתנהגת ככה.

יוליה מלינובסקי: זה ישראבלוף.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה לעשות טוב לאנשים?

יוליה מלינובסקי: תעשה טוב.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך להפסיק, יוליה.

דוד אמסלם: מה עמדת משרד הפנים בעניין?

<סיון להבי: קונספטואלית אנחנו מאמינים שאם רשות מקומית קבעה את- - -

דוד אמסלם: נילי, אני מציע שתצאו שלוש דקות.

דוד אמסלם: אעשה הפסקה של שלוש דקות בעניין.

דוד אמסלם: אני מחדש את הישיבה.

דוד אמסלם: קודם כל, אני מבקש לתקן לפרוטוקול שעו"ד אסף ביגר הוא מייצג את נשיאות הארגונים העסקיים, ולא כפי שהציג קודם בטעות.

דוד אמסלם: בבקשה.

<דור דוידיאן: דור דוידיאן, התאחדות המלאכה והתעשייה.

<דור דוידיאן: אני רק רוצה לחדד נקודה קטנה.

דוד אמסלם: אני בטוח שאתה רוצה לחדד את מה שאמרו אסף ולילי.

דוד אמסלם: נכון?

<דור דוידיאן: לא.

<דור דוידיאן: עשינו סקר לפני כחודש על נטל המיסוי העירוני בקרב בעלי העסקים.

דוד אמסלם: בקרב מי?

<דור דוידיאן: בקרב חברי ההתאחדות.

<דור דוידיאן: מפעלים תעשייתיים קטנים, עד 20 עובדים.

<דור דוידיאן: רק 40% משלמים את הנושא של אגרות שמירה.

<דור דוידיאן: עלו פה המון שאלות.

<דור דוידיאן: יש פה המון דברים שלא סגורים לי.

<דור דוידיאן: יש בהחלט מקום לבחון את הוראת השעה הזו, ולעגן אותה בחקיקה מוסדרת.

<דור דוידיאן: ודבר אחרון.

<דור דוידיאן: אני מסתובב בין המפעלים, מתוקף תפקידי.

<דור דוידיאן: לא ראיתי מפעל אחד בכל פרק הזמן שאני נמצא כאן, שלא מאובזר במצלמות, בחברת שמירה פרטית, בכל האמצעים הטכנולוגיים על-מנת לשמור על העסק שלו.

<דור דוידיאן: בד בבד הוא גם משלם בבית.

<דור דוידיאן: יש המון שאלות שעולות כאן.

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: הטענה הזאת גם עלתה.

דוד אמסלם: אנחנו מבינים.

דוד אמסלם: אגב, יש גם בתים שמוגנים – משלמים גם ארנונה.

<דור דוידיאן: נכון.

<דור דוידיאן: לעמדת ההתאחדות, יש מקום לבחון את הנושא הזה.

דוד אמסלם: קודם כל, ליואב מגיע מזל טוב – אתמול הוא אירס את הבת שלו.

דוד אמסלם: שיזכו להקים בית נאמן בישראל.

יואב בן צור: אמן.

יואב בן צור: תודה.

דוד אמסלם: נמתין שייכנס משרד הפנים כדי שנשמע את עמדתו בעניין.

דוד אמסלם: יש הסתייגויות נוספות לחברי הכנסת?

דוד אמסלם: אין הסתייגויות.

דוד אמסלם: אז אני סוגר כעת את זמן ההסתייגויות.

דוד אמסלם: רק נכניס את יוליה.

דוד אמסלם: תגיד לה שאני עושה הצבעות.

דוד אמסלם: אני מחדש את הדיון.

דוד אמסלם: אני מבין שההעמדה של שר הפנים, היא דווקא להשאיר את המצב כפי שהוא.

דוד אמסלם: בבקשה.

<סיון להבי: בהחלט.

<סיון להבי: רק לשים את האצבע על נקודת המחלוקת.

<סיון להבי: הנחות בארנונה לא בכדי הן הנחות ברשות, של הרשות.

<סיון להבי: רשות רשאית לתת אותן, זאת על-מנת שתוכל לנהל את המשטר הכלכלי שלה בצורה וולונטרית.

<סיון להבי: הרשות רשאית לתת מבחני משנה להנחות ורשאית לאמץ או לא לאמץ את תקנות ההנחה על המקסימום שקבוע בתקנות.

<סיון להבי: אנחנו סבורים שראוי לשמור על הוולונטריות הזאת גם בעולם ההיטלים, וקבענו את זה כבר בחוזר מנכ"ל 2013, שאנחנו סבורים שראוי לאפשר הנחה בהיטל על-פי מבחנים סוציו אקונומיים לפי משטר ההנחות של הארנונה, אבל לא לחייב את הרשות, כי כל רשות מתנהלת בצורה עצמאית.

<סיון להבי: יש רשויות חזקות יותר, יש רשויות חזקות פחות, לכן עמדתנו היא להשאיר את זה לבחירת הרשות, אדוני.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אני רק רוצה להבין – אל"ף, כשאומרים לי: נשאיר את זה כמו שזה, אני מבין.

<סיון להבי: יש לזה התייחסות בחוזר מנכ"ל.

דוד אמסלם: אל תזיז את הגבינה.

דוד אמסלם: אבל אתה משכנע אותי בדבר שהוא לא בר שכנוע.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, מה הבקשה כאן - אם הרשות נותנת בארנונה – אנחנו לא רואים בכלל מה היא תיתן.

דוד אמסלם: היא קובעת הכול.

דוד אמסלם: זה כאילו חלק ממרכיב הארנונה.

דוד אמסלם: זה נשמע לי ברמה הלוגית, הגיוני.

דוד אמסלם: אני מניח שלכל בר דעת זה נשמע הגיוני.

<סיון להבי: לא לחייב.

דוד אמסלם: לכן ברמה העקרונית אני חושב שזה צריך להיות בדיוק כמו בסטנדרטים של הארנונה, אבל היות שהשר מבקש, אני מכבד אותו.

דוד אמסלם: לא כי יש פה היגיון גדול, אבל אני מכבד.

יוליה מלינובסקי: אני אישית דיברתי עם השר דרעי.

יוליה מלינובסקי: הבהרתי לו את זה, וזה שר השקופים.

יוליה מלינובסקי: זה שר שאמור לדאוג לשכבות החלשות.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

יוליה מלינובסקי: והוא הבטיח שזה יהיה.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להמשיך לפתוח את זה.

דוד אמסלם: אני מכבד את כבוד השר.

דוד אמסלם: זו עמדתו, אני מכבד אותה.

דוד אמסלם: אני רוצה להביא את ההסתייגויות להצבעה.

דוד אמסלם: את רוצה שנצביע על כל ההסתייגויות?

יוליה מלינובסקי: אחת-אחת.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 1 של יוליה – ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: הנחות בארנונה.

יוליה מלינובסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2 ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 2 – ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: קיצור הוראת שעה.

יוליה מלינובסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2 ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 3 – ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: כפל תשלומים.

יוליה מלינובסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2 ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 4 – ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: כפל תשלומים לתושב.

יוליה מלינובסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2 ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 5 של יוליה – ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: תעריף מקסימלי.

יוליה מלינובסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2 ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 6 – ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: שר האוצר ייתן דעת על זה.

יוליה מלינובסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2 ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 7 – ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: משאל עם לתושבים.

יוליה מלינובסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2 ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: ההסתייגויות- - -

יוליה מלינובסקי: רביזיה.

דוד אמסלם: על ההסתייגות את רוצה רביזיה?

דוד אמסלם: אז נמתין לרביזיה חצי שעה.

דוד אמסלם: 11:45.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: אני מושכת את הרביזיה.

דוד אמסלם: אני עושה הפסקה כמה דקות בדיון כדי לחשוב על סידור בעניין הזה.

דוד אמסלם: אני מחדש את הישיבה.

דוד אמסלם: אני מסכים כמעט עם כל הדברים שאמרה יוליה.

דוד אמסלם: היא לא חידשה לי שום דבר בעניין.

דוד אמסלם: את הדיון הזה כמעט בדיוק עשינו לפני שנתיים, בדיוק.

דוד אמסלם: גם חיים היה שם.

דוד אמסלם: פחות או יותר ניהלנו את אותם דברים.

דוד אמסלם: אבל היות שבעניין הזה אני לא רוצה לחלוק על עמדתו של שר הפנים בעניין, ולכן עשינו כאן הרבה הפסקות – בדרך כלל זה לא אופייני לדיונים שלי, שאנחנו עושים התייעצויות, הפסקות - אני מבקש, עמדת שר הפנים היא כרגע לא לשנות את הצעת החוק.

דוד אמסלם: לכן אני מכבד אותו.

דוד אמסלם: אבל מה שאני כן מבקש, סיון – שזה ייכנס לפרוטוקול – שתעשו דיון אצלכם במסגרת חוזר מנכ"ל.

דוד אמסלם: אני מבקש שתשתפו גם את השלטון המקומי בעניין, בהחלטה שההנחות בנושא האגרה יהיו באותם סטנדרטים שבארנונה, ולא צריך גם להגיש בקשה נפרדת לאגרת שמירה, כלומר שזה יהיה באותו מכלול.

דוד אמסלם: מי שמקבל את הארנונה - העירייה תחליט.

דוד אמסלם: אנחנו לא אומרים לה מה.

דוד אמסלם: היא יכולה להחליט שהיא עושה מבחן הכנסה כזה או אחר, יכולה להחליט שהיא לא עושה בכלל מבחן הכנסה – מה שהיא מחליטה.

דוד אמסלם: זה יחול גם על הנושא של אגרת שמירה.

דוד אמסלם: אגב, האדם מקבל את זה באותו חשבון, אגב.

דוד אמסלם: אני חושב שבסופו של דבר, מעבר לכסף – אני מבין גם את המצוקה של הרשויות וגם את המשק הסגור וגם את הצורך, אבל בקצה, תזכרו תמיד – יש אזרח לא טיפש.

דוד אמסלם: הוא מבין.

דוד אמסלם: אני אחד מהם, בקטע של האזרח.

דוד אמסלם: כשקיבלתי את אגרת השמירה, התרעמתי מאוד.

דוד אמסלם: לכן עשיתי את הדיון על זה.

דוד אמסלם: האזרחים במדינת ישראל לא מקבלים את זה כל כך.

דוד אמסלם: עזבו את הרשויות.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, ראש העיר מטפל בצורך – אין לו ברירה.

דוד אמסלם: הוא נקלע לאירוע, והוא צריך לתת פתרון לתושבים.

דוד אמסלם: מחר, אגב, אם הממשלה, אני מניח, תפסיק לתת לו גם חינוך, הוא יעשה אגרת חינוך.

דוד אמסלם: הוא לא יפקיר.

דוד אמסלם: יגיד: יש לי אחריות, מה לעשות?

<חיים ביבס: כמו עם ההסעות.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: לכן ראשי העיר הם הקצה שנותן את הפתרונות.

דוד אמסלם: אני אומר את זה הרבה פעמים, ואנשים לפעמים לא שמים לב, אבל המדינה, השלטון המרכזי מתנהל ב-90% מהתחומים, חוץ מביטחון, וגם רפואה – לא הכול – רק באמצעות הרשויות.

דוד אמסלם: אם מחר הרשויות לא יהיו, אין מי שיעשה את הדברים – לא בחינוך, לא בתרבות, כמעט בכל נושא.

דוד אמסלם: כל משרד ממשלתי בא לעירייה, מפעיל הכול דרך העירייה.

דוד אמסלם: לכן ראשי העיר בסופו של דבר הם מנהלים באופן מעשי את המדינה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: לכן יש להם אחריות והם מבינים אותה, ולכן הם נכנסים לפתור את הפתרונות, גם כשהממשלה לא נותנת אותם.

דוד אמסלם: אם הייתי ראש עיר, זה מה שהייתי עושה גם אני.

דוד אמסלם: הייתי כועס מאוד על הממשלה, אבל קודם כל פותר את הבעיה של התושבים שלי.

דוד אמסלם: היות שאין לי כסף, או יש לי כסף – שלאותם תושבים.

דוד אמסלם: אגב, הרי אני מוריד לא את התושב.

דוד אמסלם: נניח שהיינו לוקחים את זה על הארנונה, אז מה הייתי מוריד לו?

דוד אמסלם: מהחינוך, מהתרבות, מאחזקת הכבישים.

דוד אמסלם: זה אותו אזרח.

דוד אמסלם: זה אפילו לא כיס אחר.

דוד אמסלם: זה אותו דבר.

דוד אמסלם: לכן פה לדעתי, האזרחים מבינים את המצוקה של ראש העיר, אבל לא מקבלים את עמדת הממשלה.

דוד אמסלם: אני אומר את זה באחריות.

דוד אמסלם: אף אזרח לא מקבל את העמדה של הממשלה, שהיא מאלצת את ראש העיר שלו לגבות ממנו אגרת שמירה.

דוד אמסלם: הוא רואה את זה כשירות פדרלי שהממשלה אמורה לתת אותו לראש העיר.

דוד אמסלם: לכן כאן אני אומר באופן עקרוני, זה דבר שצריך להיפסק.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: אני מסכים גם עם מה שאמר השר בקשר להוראת השעה.

דוד אמסלם: הוראת שעה זה לא איזה בדיחה.

דוד אמסלם: הרי לפני שנתיים הצעת החוק היתה להביא את זה באופן קבוע.

דוד אמסלם: אני לא הסכמתי.

דוד אמסלם: אני עדיין באתה עמדה שהשירות הזה לא צריך להיות באמצעות אגרות שהתושבים אמורים לשלם.

דוד אמסלם: לכן הוראת השעה באה להסדיר את העניין – את הדיונים וכו'.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש, וגם אני מבקש כאן בוועדה לקיים דיון בעוד כשלושה חודשים בעניין, כדי לקבל דוח סטטוס, אני מבקש ממשרד הפנים, כי זה חונה על שולחנכם, נילי.

דוד אמסלם: אם שר הפנים מביא החלטה לבטל את האגרה, בזה הרגע אני מבטל אותה.

דוד אמסלם: עכשיו יש אוטוטו דיוני תקציב.

דוד אמסלם: אנחנו יכולים לחבר את זה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש שאתם, מנכ"ל משרד הפנים יזמן אליו גם את יושב-ראש השלטון המקומי, גם את משרד האוצר, גם את הבט"פ, כי אלה השותפים, ולהתחיל לקיים דיון משמעותי, איך אנחנו מצמצמים את העסק הזה עד כדי ביטולו, מבחינת המימון.

דוד אמסלם: האופרציה ודאי תהיה דרך הרשות – אני לא רואה מישהו אחר עושה את זה, אבל מבחינת המימון, שבד בבד עם זה שהאגרה הולכת ויורדת, הממשלה הולכת ומתקצבת את זה.

דוד אמסלם: אם היא רוצה להעלות את מס ההכנסה – שתעלה.

דוד אמסלם: אין בעיה, אף אחד לא מתלונן.

דוד אמסלם: היא רוצה להעלות מיסים – שתעלה.

דוד אמסלם: זה תפקיד הממשלה, אבל ודאי זאת לא המצאה של הרשויות באמצעות היטלים כאלה ואחרים.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני לי, זה לא הגיוני לתושבים, לאף אחד.

דוד אמסלם: אגב, זה גם לא הגיוני לראשי העיר.

דוד אמסלם: הם מבינים את זה.

דוד אמסלם: אבל הם נמצאים בסיטואציה, כמו שאמרתי – אוי לי מיצרי, אוי לי מיוצרי.

דוד אמסלם: אין להם כל כך ברירה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש להסדיר את זה אחת ולתמיד.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, תוך שלושה חודשים יתקיים פה דיון בוועדה בנושא הזה על-מנת לקבל דוח סטטוס – אם התקדמתם אתם, לא התקדמתם, יש בעיות, אם צריך את הוועדה.

דוד אמסלם: אני בעמדה שאי-אפשר להמשיך עם זה.

דוד אמסלם: אם עוד שנתיים תבואו ותגידו שאתם רוצים להאריך – תומר, להערכתי, מה שאסף אומר, יתחיל להיות רלוונטי.

דוד אמסלם: או אתה עושה את זה קבוע.

דוד אמסלם: הוראת שעה זה לא פתרון קסם, לדחות את העסק עוד קצת ועוד קצת.

דוד אמסלם: ככה גם נגיע למאה שנה עם הוראת השעה.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: הוראת השעה, יש לה ייעוד.

דוד אמסלם: אתה אומר: זה זמני עד שאסדיר את זה.

דוד אמסלם: אבל אי-אפשר להסדיר את זה עשר שנים.

דוד אמסלם: גם לא לעשות דיון אחד.

דוד אמסלם: לא להתחיל אפילו לעשות מאמצים.

דוד אמסלם: או לכאן או לכאן.

דוד אמסלם: צריך לחולל פה איזשהו תהליך ולחתוך את האירוע בעניין הזה.

דוד אמסלם: יוליה, אני מסכים אתך.

דוד אמסלם: לא חידשת לי הרבה.

דוד אמסלם: אני גם מזדהה עם הדברים.

דוד אמסלם: זה המקסימום שיכולנו לעשות במסגרת זה שאנחנו גם פה צריכים בסופו של דבר לשרת את משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: בסך הכול מי שמנהל את המדינה זה הממשלה, לא אנחנו.

דוד אמסלם: מדי פעם אנחנו מנסים לעשות תיקונים כאלה ואחרים בחוק, בניואנסים, אבל אם השר בסופו של דבר אומר את עמדתו המפורשת, ודאי, רק במקרים מאוד-מאוד קיצוניים וחריגים אני משנה.

יוליה מלינובסקי: מה לגבי ההנחה?

דוד אמסלם: אמרתי – ביקשנו ממנו שהוא יעשה דיון במסגרת משרד הפנים.

דוד אמסלם: יוציאו את זה במסגרת חוזרי מנכ"ל, שההנחות באגרת שמירה יהיו באותם פרמטרים של הארנונה, וגם לא צריך להביא את הבן אדם לעשות עוד טופס, אלא אם הוא זכאי לאותה הנחה שהרשות נותנת בארנונה, אוטומטית זה יחול גם עליו.

יוליה מלינובסקי: בחוזר מנכ"ל?

דוד אמסלם: כן, כי בחוק הם מתנגדים.

יוליה מלינובסקי: עוד שלושה חודשים אתה רוצה לשמוע על זה.

דוד אמסלם: בין היתר.

דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע גם על זה וגם על הסיפור של הוראת השעה – צריך לבטל אותה, ולהתחיל, כפי שאמרתי.

דוד אמסלם: בבקשה.

<גלעד קרן: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ח–2017.

<גלעד קרן: 1.

<גלעד קרן: תיקון סעיף 1.

<גלעד קרן: בחוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011‏, בסעיף 1, ברישה, במקום "י"ג בטבת התשע"ח (31 בדצמבר 2017)" יבוא "ג' בטבת התש"ף (31 בדצמבר 2019)".

<גלעד קרן: נוסיף, ככל שיהיה צורך, סעיף תחילה – 2.

<גלעד קרן: תחילתו של חוק זה ביום י"ד בטבת התשע"ח, 1 בינואר 2018.

דוד אמסלם: מי בעד החוק, כפי שהקראנו אותו – שירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: הצבעה בעד הצעת החוק – 2 נגד – 1 נמנעים - אין הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ח–2017, נתקבלה.

דוד אמסלם: החוק עבר.

דוד אמסלם: ניפגש רק בשמחות.

דוד אמסלם: שיהיה לנו סוף שבוע טוב.

דוד אמסלם: תודה רבה, הישיבה נעולה.