ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 968, 2018-02-22 11:05

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום פרק ג' (מסים), סעיפים 4 ו-8(א) (צמצום תקופת הזכאות לנקודות זיכוי במס לסטודנטים שסיימו תואר), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2019), התשע"ח-2018.

משה גפני: מכיוון שאתה כאן, אולי תגיד לנו מה קרה עם הלחם.

<שלמה פשקוס: אני אסביר לך כבוד היושב ראש.

<שלמה פשקוס: רכז השכלה גבוהה באגף התקציבים.

<שלמה פשקוס: בעניין שהיושב ראש מדבר עליו, גם יושב ראש ועדת המחירים הבין-משרדית.

<שלמה פשקוס: לצערי המאפיות פנו לבית המשפט בבג"ץ, לקבל סעד מבית המשפט.

<שלמה פשקוס: כרגע את הדוח שלנו משרד המשפטים מבקש לאשר כי הדבר הזה הולך להיות נשוא הדיון בבית המשפט ולכן מטבע הדברים זה גורם לאיזשהו עיכוב בתהליך.

<שלמה פשקוס: אני מצר על כך.

<שלמה פשקוס: כבוד היושב ראש יודע שאני באמת מצר על כך.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: משרד המשפטים אמר לאשר או לא לאשר?

<שלמה פשקוס: הוא רוצה לאשר את הפרוטוקול.

<שלמה פשקוס: לא את הצד המקצועי שלו אלא את הצד המשפטי שלו כי הוא הולך להיות נשוא הדיון בבית המשפט.

<שלמה פשקוס: הסוגיה הזאת הולכת להיות נשוא הדיון בבג"ץ.

<שלמה פשקוס: זאת בעצם מהות התביעה נגד ההחלטה המסתמנת ועדכנתי בדיון הקודם את הוועדה מה ההחלטה המסתמנת.

<שלמה פשקוס: התביעה הוגשה לפני ההחלטה.

משה גפני: אם לא היה בג"ץ, מה הייתם עושים?

<שלמה פשקוס: כפי שאמרתי בדיון הקודם, מסתמן שנמליץ על השארת המחיר על כנו.

<שלמה פשקוס: לא להפחית אותו ולא להעלות אותו.

משה גפני: אתה אמרת שמסתמן שתעלו את המחיר.

<שלמה פשקוס: זה היה בתחילת הדרך, בגלל מחירי המזוט כמו שהסברתי בפעם הקודמת.

<שלמה פשקוס: במנגנון האוטומטי היה צורך לפי המנגנון האוטומטי, בגלל עליית מחירי המזוט, עלייה של כארבעה אחוזים מהמחיר.

רועי פולקמן: אם נאשר את התכנית של האוצר על הבלו, לא תהיה בעיה עם המזוט אלא יעברו לגז טבעי.

<שלמה פשקוס: בעניין הספציפי הזה, לפני כמה שבועות - - -

משה גפני: יש פרסומת ברדיו על גם וגם.

משה גפני: תעשה את הבלו על הדלק ויבואו עם תירוצים של בג"ץ וכל מיני דברים כאלה.

רועי פולקמן: יש כאן עסקת חבילה.

רועי פולקמן: זה היופי של חוק ההסדרים.

משה גפני: תכף יש לנו כאן עסקת חבילה.

משה גפני: עסקת החבילה תמיד היא לטובת האוצר.

משה גפני: יש כאלה שמשלים את עצמם שזה לטובתם.

<שגית אפיק: אני הבנתי שהבג"ץ הוא על החלטה אחרת.

משה גפני: לפני כן.

משה גפני: אני הבנתי ממנו בישיבה הקודמת שמעלים את המחיר.

<שלמה פשקוס: לא.

<שלמה פשקוס: אני אסביר.

<שגית אפיק: זה מה שהוא אמר.

<שלמה פשקוס: אני שוב אסביר.

<שלמה פשקוס: אני הסברתי שיש שיקולים לכאן ולכאן.

<שלמה פשקוס: מצד אחד המאפיות לא במצב פיננסי הכי טוב בעולם.

<שלמה פשקוס: כן.

<שלמה פשקוס: אנחנו השתכנענו שהמצב שלהן מאוד קשה.

<שלמה פשקוס: מאוד קשה, זו מילה חריפה.

<שלמה פשקוס: לא מזהיר.

משה גפני: מותר לי להגיד.

משה גפני: לכן יש לי חסינות.

<שלמה פשקוס: חלקן הן רווחיות וחלקן הפסדיות אבל גם הרווחיות מרוויחות.

משה גפני: זה ממש לא נכון, אבל לא חשוב.

משה גפני: אני הרי מתלבט בשאלה, הרי צריך להעלות כאן את מחיר הלחם ואני חושב שאם אני הייתי מנהל את העניין הזה, הייתי נותן להם להעלות.

משה גפני: הרי מה יקרה בסוף?

משה גפני: הם יתמוטטו ואני משוכנע שהם יתמוטטו אחרי פרק זמן לא ארוך והתוצאה תהיה שהשכבות החלשות ייאלצו לקנות לחמים יקרים.

<שלמה פשקוס: זה שיקול אחד.

<שלמה פשקוס: מאידך יש את השיקול של לא להעלות בהכרח בארבעה אחוזים, מחיר שכמו שאתה אמרת של מוצר בסיס, שהשכבות החלשות מבחינה סוציו אקונומית צורכות הכי הרבה כי כמו שאנחנו יודעים השכבות החזקות צורכות את הלחמים שהם לא בפיקוח, את הלחמים היקרים.

<שלמה פשקוס: אני אישית לא שכבה כזו חזקה אבל איכשהו צורך לחמים שעולים 20 שקלים ולא 5 ו-6 שקלים.

משה גפני: אל תאכל כל כך הרבה לחם.

<שלמה פשקוס: בסוף אנחנו ממליצים לשרים את האמת המקצועית כמו שאנחנו רואים אותה.

<שלמה פשקוס: מחירי המזוט אכן עלו אבל לפני כחמש שנים המאפיות הפסיקו כבר להשתמש במזוט ועברו להשתמש בחשמל.

<שלמה פשקוס: זה הנתון המקצועי.

<שלמה פשקוס: ביקשנו מהם להסביר האם יש הצדקה עדיין להעלות מחיר בגלל עליית מחירי המזוט ובמקום לנסות לנהל אתנו דיון מקצועי, הם החליטו, וזו החלטה לגיטימית, לפנות לערכאות.

משה גפני: על מה הבג"ץ?

<שגית אפיק: אני הבנתי שזה לא על ההחלטה הצפויה אלא על ההחלטה שכבר קיבלה ועדת המחירים.

<שלמה פשקוס: על זה שקיבלנו החלטה להמתין עם העדכון של העלאת המחירים עד שתתברר הסוגיה.

<שלמה פשקוס: קיבלנו החלטה לא לעדכן עד שתתברר הסוגיה ועל זה תקפו אותנו בבג"ץ, וזה בסדר.

<שלמה פשקוס: ברגע דיון מתנהל בערכאות, זה גורם לדיון להתנהל קצת אחרת.

<שגית אפיק: הם טוענים שיש הנחה שגובות מהם רשתות השיווק והם מבקשים שההנחה הזאת תצומצם.

<שגית אפיק: זאת הייתה הבקשה שלהם בוועדה.

<שלמה פשקוס: יש להם שתי בקשות.

<שלמה פשקוס: אני אשמח להסביר.

<שלמה פשקוס: אכן שגית מכירה את הזווית השנייה של הבקשה שלהם, שהם רוצים לעבור ממחיר מקסימום למחיר פיקס.

<שגית אפיק: נכון.

<שלמה פשקוס: כדי להגן עליהם מלחץ המחירים של הרשתות שאנחנו קובעים מחיר אבל בפועל הם מקבלים מחיר נמוך יותר בגלל שאנחנו במנגנון של מחיר מקסימום כאשר רוב הפיקוח על המחירים הוא במנגנון של מחיר מקסימום ולא של מחיר פיקס.

<שלמה פשקוס: זו גם טענה שהיא לא טענה שאין בה איזשהו הגיון מקצועי אבל הסעד שהם ביקשו מבית המשפט הוא העלאת המחירים בגין עליית מחירי המזוט.

<שלמה פשקוס: זה הסעד שהם ביקשו מבית המשפט ולא את הסוגיה של מחיר פיקס שהיא אכן סוגיה מקצועית שנמצאת על השולחן.

משה גפני: אם כן, מה עושים עכשיו?

<שלמה פשקוס: אנחנו צפויים להוציא החלטה.

<שלמה פשקוס: צפויים, אני אומר את זה במלוא הזהירות כי בסוף נדרש כאן עכשיו גם אישור של משרד המשפטים ואישור של שר האוצר.

<שלמה פשקוס: אנחנו צפויים להוציא החלטה שנכון לעת הזאת לא נכון שהמחיר ישתנה וצריך לבחון עדיין מה עושים עם המאפיות, בוודאי שהן לא יקרסו אבל מבחינת מחיר, בשיקול המקצועי של מה צריך להיות המחיר הנכון, צריך להבין שהמוצרים המפוקחים הם פחות משליש מהשוק שלהן.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: והדיון מול הרשתות?

<שלמה פשקוס: הדיון מול הרשתות הוא סוגיה שקשורה גם למחירי הביצים ולמחירי החלב.

<שלמה פשקוס: יש מערכת יחסים והספקים של הרשתות מתלוננים על אותה תופעה שאולי צריך לעבור למחיר פיקס.

<שלמה פשקוס: זאת שאלה מורכבת שלמה לכל היחסים בין הרשתות לבין הספקים של הרשתות, מה שנקרא מרווח השיווק.

<שלמה פשקוס: זו שאלה גדולה שאנחנו גם מטפלים בה.

משה גפני: אם אני אדבר אתם ואומר להם שיורידו את הבג"ץ, אני גורם להם נזק.

<שלמה פשקוס: דיון שתנהל בערכאות, יש לו דינמיקה.

משה גפני: יש לפעמים מצב שבא נציג הממשלה, במקרה הזה זה אתה, ואתה אומר שאתה לא יכול לקבל החלטה כי יש בג"ץ.

משה גפני: אבל אם הם היו מורידים את הבג"ץ, ההחלטה לא תהיה טובה יותר.

<שלמה פשקוס: אני חושב שההחלטה שלנו מאוזנת.

רועי פולקמן: מבחינת האינטרס שלהם.

<שלמה פשקוס: אני רוצה לחדד ולומר שיש טיעונים כבדי משקל שצריך להוריד מחירים.

משה גפני: אני רוצה לעזור להם ולא לגרום להם לקרוס כי אז לא נדע מי היה אשם בזה שאין לחמים שהשכבות החלשות צורכות.

רועי פולקמן: זה דיון מדיניות שאני חושב שבמקרה הזה בית המשפט לא ייתן להם סעד.

רועי פולקמן: זה דיון מדיני שצריך לקיים אותו.

רועי פולקמן: יש כאן את סוגיית מרווחי השיווק שהיא מהותית מול החקלאים.

משה גפני: הם טענו שבמשך שנים לא אפשרו להם.

רועי פולקמן: אני לא חושב שבג"ץ יתערב בזה.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסדר היום.

משה גפני: מי מציג את החוק?

<שלמה פשקוס: כבוד היושב ראש לא ייפטר ממני כל כך מהר, אני גם אציג את הסוגיה הזאת.

משה גפני: זה כבוד בשבילנו.

משה גפני: אני מקווה שתהיה כאן יותר פרודוקטיבי מאשר בלחם.

<שלמה פשקוס: מדובר בסוגיית נקודות הזיכוי לבוגרי תואר ראשון ותואר שני.

<שלמה פשקוס: היום זכאים לפי החקיקה המקורית מי שסיים תואר ראשון לנקודת זיכוי אחת במס הכנסה למשך שלוש שנים, ומי שסיים תואר שני לחצי נקודת זיכוי למשך שנתיים.

<שלמה פשקוס: בהוראת שעה שהתחילה משנת 2014 הזכאות צומצמה לשנה אחת במקום שלוש שנים או שנתיים.

<שלמה פשקוס: הוראת השעה הזו הוארכה שוב בתקציב 2016-2015.

משה גפני: מה זה הוארכה?

<שלמה פשקוס: הוארכה בשלוש שנים.

<שלמה פשקוס: כל הזמן זה נתן מנגנון של הוראת שעה.

<שלמה פשקוס: שנה במקום שלוש שנים או שנתיים.

<שלמה פשקוס: זאת אומרת, צמצום של הזכאות משלוש שנים אחרי הלימודים.

<שגית אפיק: זאת הארכה שעשית בתקציב האחרון.

<שלמה פשקוס: לא בתקציב האחרון, ב-2016-2015.

<שלמה פשקוס: בתקציב האחרון הוראת השעה הייתה עדיין בתוקף ולא היה צריך להאריך אותה.

<שלמה פשקוס: עכשיו, בגלל שההארכה נגמרת ב-31 לדצמבר 2018, אנחנו מבקשים להאריך את הוראת השעה לעוד שבע שנים.

משה גפני: מה שבע שנים?

רועי פולקמן: זה למעשה לבטל את זה.

משה גפני: מה שבע שנים?

משה גפני: אני רוצה לדעת על מה אנחנו מדברים.

רועי פולקמן: אם זה מוצדק לבטל, מבטלים.

משה גפני: אני מופתע.

משה גפני: שבע שנים.

<שגית אפיק: שבע שנים, זה ביטול.

רועי פולקמן: נכון.

משה גפני: אתם מבקשים לא להאריך את מה שמסתיים ב-2018.

משה גפני: ב-2019 אתם מבקשים לשבע שנים.

משה גפני: למה שבע שנים?

<שלמה פשקוס: אני אסביר מה ההיגיון בדבר הזה.

<שלמה פשקוס: מערכת ההשכלה הגבוהה, ויש קשר, הדבר הזה לא סתם מגיע אלא יש לו קשר לתקציב ההשכלה הגבוהה, כי בסוף אנחנו אומרים שההיגיון של הדבר הזה היה לעודד - - -

משה גפני: אני לא יכול להגיד שאני סטודנט כי אני לא.

משה גפני: אני לא יכול להגיד שאני אקדמאי כי אני לא.

משה גפני: אבל אני מייצג כאן את כולם.

משה גפני: אני מגיע לסוף שנת הלימודים ואני רוצה לקבל את נקודת הזיכוי הזאת ואז אתה בא אלי ואתה אומר שיש את המוסדות להשכלה גבוהה ויש את המערכת, אתה יכול להביא גם את תקציב הביטחון דרך אגב שהוא גם נוגע לעניין ועוד כל מיני תקציבים.

משה גפני: מה אתה רוצה מהבחור הזה שהוא צריך לפרנס את עצמו?

משה גפני: מה קשור תקציב המוסדות להשכלה גבוהה?

משה גפני: אתה התחלת לא טוב.

<שלמה פשקוס: קודם כל, אני אסביר את שבע השנים.

משה גפני: לפני שבע השנים.

משה גפני: תגיד לי קודם מה הקשר בין מה שהמוסדות להשכלה גבוהה מתוקצבים, ואני דרך אגב אישרתי כאן ועשיתי כאן את התכניות שלהם.

משה גפני: לפי דעתי לא היה תקציב של המוסדות להשכלה גבוהה גבוה כל כך מאז קום המדינה כמו בתקופה שלי.

משה גפני: צריך להגיד את זה.

משה גפני: אני מציע גם שתגידו את זה בבחירות כדי שלא יצביעו עבורי.

משה גפני: תקציב המוסדות להשכלה גבוהה הוא הגבוה ביותר מכפי שהיה אי פעם בעבר, ואני משבח אתכם על כך.

משה גפני: מה זה קשור לסטודנט הפשוט?

משה גפני: אמרתי שלא היה תקציב כל כך גבוה של המוסדות להשכלה גבוהה כמו בתקופה שלי, מאז קום המדינה.

משה גפני: אני עשיתי תכנית חומש וכולי.

אורי מקלב: במאמר מוסגר תזכיר את הפטור ממס הכנסה.

משה גפני: כן, חכה מה שהולכים לעשות לנו כאן עכשיו.

אורי מקלב: המשמעות לגבי המוסדות להשכלה גבוהה לגבי הפטור ממיסוי ואי חיוב.

<שגית אפיק: דוקטורנטים.

<שלמה פשקוס: גם בזה טיפלנו יחד עם חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: נכון.

<שלמה פשקוס: גם היושב ראש היה מעורב.

משה גפני: תסביר לנו מה הקשר לאותו אחד שעכשיו צריך לצאת לחיים, מה הקשר שלו לתקציב המוסדות להשכלה גבוהה.

<שלמה פשקוס: אני אנסה להסביר.

<שלמה פשקוס: ההטבה הזאת ניתנת לאוכלוסייה מאוד ספציפית שקשורה לפעולה ספציפית של הבן אדם.

<שלמה פשקוס: אני לא הייתי עת חוקקו את הדבר הזה.

<שלמה פשקוס: אם אני לא טועה, לפי הסקירה של שגית, זה ב-2005.

<שגית אפיק: זה אהוד רצאבי וליצמן הכניסו את זה בהסתייגות בחוק ההסדרים.

משה גפני: מתברר שליצמן היה יותר טוב ממני.

<שלמה פשקוס: בכל מקרה כשאתה נותן בגין פעולה, אתה מנסה לעודד את הציבור לעשות משהו.

<שלמה פשקוס: אני חושב שהכוונה הייתה לנסות לעודד את הציבור לרכוש השכלה גבוהה כי זה דבר שמועיל למדינה, מועיל לפרט ועולה כסף.

<שלמה פשקוס: יש השקעה ומדובר בניסיון לקבל את ההחזר להשקעה בהשכלה גבוהה.

<שלמה פשקוס: אם הרצון הוא לעודד אנשים לרכוש השכלה גבוהה, יש כלים הרבה יותר אפקטיביים כגון קרן המלגות של המדינה שכבוד היושב ראש פעל להעלות אותה ב-40 מיליון שקלים כחלק מהסדר שקשור גם להבטחת הכנסה, ובנוסף יש כלים אנחנו מפעילים אותם.

משה גפני: הבטחת הכנסה, זה לסטודנטים.

<שלמה פשקוס: קרן הסיוע.

<שלמה פשקוס: זאת לא הבטחת הכנסה אלא אלה מלגות.

<קריאה: זו מסגרת אחרת.

<שלמה פשקוס: זו מסגרת אחרת.

<שלמה פשקוס: אני מציין את הפעולות.

<שגית אפיק: הוא רק אומר כל מה שהסטודנטים מקבלים.

<שלמה פשקוס: לא, אלה לא הסטודנטים כי המדינה רוצה לעודד השכלה גבוהה ובשנים האחרונות היא משתמשת בכלים אחרים שהם הרבה יותר אפקטיביים למטרה שלה.

משה גפני: אתה תוכל להגיד את כל הדברים שאתה אומר עכשיו לפני הבחירות בחוג בית?

<שלמה פשקוס: יש פרוטוקולים ואפשר לצטט מהם.

משה גפני: סתם.

משה גפני: אני צוחק.

<שלמה פשקוס: בנוסף, גם בעבר השקענו מאות מיליונים במעונות, בין היתר גם כדי לטפל במצוקת הדיור אבל גם כדי לעודד השכלה גבוהה.

<שלמה פשקוס: עשינו פרויקטים שקשורים לפריפריה כדי לאפשר לסטודנטים בפריפריה לגור, לעשות את זה במקביל לפעילות חברתית כמו הפרויקט של התאחדות הסטודנטים בלוד והדבר הזה תוקצב במסגרת הארכת הוראת השעה הקודמת, תוקצב הנושא גם של מעונות ובתקציב הזה אנחנו ממשיכים עם אותו קו של התקציבים הקודמים.

<שלמה פשקוס: חלף הדבר הזה אנחנו משקיעים עוד 100 מיליון שקלים במעונות, אנחנו משקיעים עוד 30 מיליון שקלים בשנה, דברים שקשורים לנגישות להשכלה גבוהה לסטודנטים, תחבורה ציבורית ופרויקטים מהסוג שתיארתי קודם.

<שלמה פשקוס: במקביל גם השקעה במוסדות להשכלה גבוהה עוזרת לנגישות למערכת ההשכלה הגבוהה.

<שלמה פשקוס: עד כאן אני חושב ההסבר שלי.

משה גפני: אתם מבקשים להאריך את זה לשבע שנים והאקדמאים שיוצאים לעבודה לא יקבלו את נקודות הזיכוי.

<שלמה פשקוס: יקבלו את מה שאנשים מקבלים היום.

<שלמה פשקוס: אנחנו לא מפחיתים.

משה גפני: את זה הם לא יקבלו שבע שנים.

<שלמה פשקוס: הם יקבלו שנה אחת במקום שלוש שנים כמו שמי שמקבל מי שסיים ב-2018, ב-2017 וב-2016.

<שלמה פשקוס: אנחנו לא מרעים תנאים.

רועי פולקמן: זאת לא הרעה.

<שלמה פשקוס: אנחנו לא מרעים תנאים.

<שלמה פשקוס: אנחנו שומרים על המצב הקיים.

משה גפני: קח בחשבון שאני לא יודע הרבה שפות אבל עברית אני יודע והבנתי.

משה גפני: לא מרעים חס וחלילה שום דבר אלא שמאריכים את זה לשבע שנים.

משה גפני: אם לא מרעים, מה אכפת לך להאריך את זה רק לשנה?

משה גפני: הרי לא מרעים.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

משה גפני: עברית אני יודע.

רועי פולקמן: משהו אחד על הפוליטיקה.

רועי פולקמן: הסיבה שאין מה להאריך את זה לשנה, זה בדיוק מה שגם יקרה בדיון הבא.

משה גפני: מה הדיון הבא?

רועי פולקמן: הדיון הבא שיהיה שמישהו יבוא ויעשה מזה רעש.

רועי פולקמן: למה?

רועי פולקמן: כי זה כמו הדיון על הטבות מס לישובים.

רועי פולקמן: זה כלל בכלכלה.

רועי פולקמן: קל לתת מתנות, קשה לקחת.

רועי פולקמן: לחלק כסף זה תמיד טוב, כי מי יתנגד לכך?

רועי פולקמן: על כל דבר אפשר לתת נקודת זיכוי ולהחזיר כסף וזה תמיד נכון.

רועי פולקמן: עכשיו השאלה מה המשמעות של זה ולמה זה משמש.

רועי פולקמן: האחד, וזה כן נאמר כאן ואני רוצה לחזק את זה, הייתה כאן הבנה שבסוף נקודות הזיכוי, החזקים מקבלים יותר.

רועי פולקמן: זאת אומרת, זה לא דבר פרוגרסיבי.

רועי פולקמן: מי שמרוויח יותר, מרוויח מזה יותר.

רועי פולקמן: בסוף חלק מהאמירה, בעיני הערכית, גם של שר החינוך, גם של התאחדות הסטודנטים, גם אני הייתי קצת מעורב בזה, זה היה שברגע שחלק מהכספים האלה, למשל תחום שאני מתעסק בו הרבה זה בנייה של מעונות – היה לנו על זה דיון אתמול לתוך הלילה – זה דבר הרבה יותר פרוגרסיבי כי אתה נותן הנחה משמעותית בדיור.

רועי פולקמן: הרי בסוף כסף הוא כסף.

רועי פולקמן: עכשיו סיימנו דיון על נקודות זיכוי להורים.

רועי פולקמן: בסוף אתה בא ואומר שאני מסתכל על מה אני עושה עם הכסף הזה.

רועי פולקמן: ברור שאפשר לתת.

רועי פולקמן: אני למשל חושב שנקודות הזיכוי לישובים, את אותו מיליארד ו-400 מיליון, אם היינו נותנים אותם בצורה ברורה לחיזוק הישובים בפריפריה, זה היה יותר אפקטיבי או לא הולך רק לחזקים בישובים בפריפריה אלא הולך לכולם כי אם הייתי בונה מתנ"ס טוב, היו מרווחים גם אלה שמרוויחים 5,000 שקלים בחודש ולא רק מי שמרוויח 20,000 שקלים בחודש.

רועי פולקמן: ברור שנקודות זיכוי זה נורא קל ליישם ולכן מאוד אוהבים את זה פוליטית.

רועי פולקמן: קל כי אתה רושם ואתה יודע שאתה הבאת לציבור מיליארד שקלים.

רועי פולקמן: אבל מבחינת יעילות, זה לא יעיל.

רועי פולקמן: זה לא מוציא יותר אנשים ללימודים.

רועי פולקמן: עדיף לקחת את הכסף הזה ולהשקיע במכינות לשילוב לצורך העניין של חרדים בהשכלה גבוהה, עדיף להשקיע את הכסף הזה במעונות סטודנטים ויש לי ויכוח עם אגף התקציבים כל שנה על הוספת עוד 100 מיליון ועוד 40 מיליון ועוד 50 מיליון.

רועי פולקמן: עכשיו יש לי ריב עם שלמה על עוד איזו יתרה אנחנו רוצים להביא ל-2018 למעונות סטודנטים.

רועי פולקמן: בעיני זה פי מאה יותר חברתי מנקודות זיכוי.

רועי פולקמן: הייתה כאן החלטה – אני אומר, אתה לא תגיד אותה כי היא קורית מדי פעם - שהיה בה מרכיב פופוליסטי, כי זה קל, זה הצעד הכי קל לעשות אותו, להגיד שניתן נקודות זיכוי.

רועי פולקמן: עברו כמה שנים והחליטו שזה לא מספיק יעיל.

רועי פולקמן: כאן אני אומר שבא גם שר החינוך וגם הסטודנטים ואומרים שבתמורה לזה אנחנו מביאים משהו יותר חברתי ויותר צודק.

רועי פולקמן: יהיה כאן דיון ויתקפו כי בצדק האופוזיציה תמיד תגיד שזה רע וגורם נזק.

רועי פולקמן: זה ברור אבל זה הגיוני.

משה גפני: אני מבקש להתייחס ותכף אני אתן לכם לדבר.

משה גפני: אני הייתי בעניין הזה קודם.

משה גפני: לכל אחד מאתנו יש את המטרה.

משה גפני: לאגף התקציבים יש מטרה והמטרה של אגף התקציבים היא שיהיה יותר כסף בקופת המדינה כדי שלא ניכנס לגירעון גבוה וכולי.

משה גפני: זה בסדר ואני מכבד את התפקיד שלהם.

רועי פולקמן: אבל כאן לא נחסך כסף.

<שגית אפיק: בטח שנחסך.

משה גפני: רגע.

משה גפני: עכשיו אתה מדבר כמו איש אוצר.

משה גפני: אני רוצה להמשיך לדבר כמו חבר כנסת.

משה גפני: הקדמתי ואמרתי שלאגף התקציבים יש מטרה והמטרה היא כסף וזאת מטרה חשובה שאני לא מזלזל בה.

משה גפני: הם רוצים שיהיה כמה שיותר כסף.

משה גפני: המטרה של כל אחת מהקבוצות, משרד החינוך ואנחנו, לכל אחד יש מטרה אחרת ואנחנו צריכים להגיע לאיזושהי הסכמה.

משה גפני: אני כל הזמן חשבתי – גם כשדיברו אתי בימים האחרונים כדי לשכנע אותו שצריך לתמוך בעניין הזה, כמו שאתה הסברת את זה בווב טעם – למה אגף התקציבים עושה את זה?

משה גפני: ממתי יושבים באגף התקציבים לחשוב מה טובת הסטודנטים ותכף נראה, זאת גם לא טובת הסטודנטים.

משה גפני: למה באמת?

משה גפני: מכיוון שהוא מרוויח מזה הרבה כסף.

משה גפני: הוא נתן דבר זמני, קטן, והוא מקבל דבר קבוע וגדול.

משה גפני: מבחינה תקציבית היא מרוויח הרבה כסף.

משה גפני: אני יודע את החשבונות של מה זאת נקודת זיכוי, אני יודע את החשבונות כמה זה מעונות, הם גם נתנו לי מעונות כשאני ביטלתי את בג"ץ פרי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אחרי כן הייתי צריך לריב אתם למה הם מביאים את סולם השקילות לממשלה.

משה גפני: הם בחורים לא טיפשים.

משה גפני: הם יודעים את מה שהם עושים והם הולכים להרוויח מזה כסף.

משה גפני: התקשרו אלי ראשי האופוזיציה, בעיקר המיקים אבל גם אחרים וגם חבר בקואליציה וביקשו ממני לדחות את הדיון הזה, שהוא דיון שנוי במחלוקת.

משה גפני: אני אמרתי שאני לא יכול לדחות, אין לי את האפשרות אבל אני יכול לא להצביע וזה מה שאני באמת עושה.

משה גפני: נדחה את ההצבעה ויכול להיות על זה יהיה עוד איזשהו דיון.

משה גפני: דיבר אתי אתמול בלילה מיקי לוי ואמרתי לו שיגיש את ההסתייגויות ונדבר עליהן.

משה גפני: נראה איך טכנית אני מסתדר עם העניין הזה.

משה גפני: זה גם לא חוק הסדרים גדול ואני לא רוצה לריב עם האופוזיציה, בוודאי לא על החלקים הטכניים.

משה גפני: בין יתר ההסתייגויות הוא כתב לי מכתב – הוא יביא את זה כהסתייגות – ובו הוא אומר: "אבקש לציין לידיעת כלל המכותבים – ואת זה בעצם גם אני אומר - וצוות הייעוץ המשפטי של הוועדה כי ההסתייגויות מוגשות לאחר 24 שעות של לחצים שאינם ברורים לי מצד נציגי התאחדות הסטודנטים בכנסת, בהמשך לאיום כלשהו" - אני לא מסכים עם המלים אבל אני מסכים עם העיקרון – "מצד אנשי אגף התקציבים על פיו אם הסטודנטים רוצים להימנע מפגיעה אפשרית בתקציביהם, בפרט תקציבים של אוכלוסיות מוחלשות ומיוחדות המתוקצבות מהמל"ג, עליהם לפעול על מנת למנוע התנגדות של חברי האופוזיציה ובכלל זה הגשת הסתייגויות והשגות לנוסח המוצע".

משה גפני: את זה אמר לי מיקי לוי והוא גם כותב את זה, שפנו אליו בעניין הזה.

משה גפני: "עוד אדגיש בהקשר זה כי נקודות זיכוי הנן נחלתם של האקדמאים העובדים בישראל ואין הנושא נוגע להתאחדות הסטודנטים".

משה גפני: זאת אומרת, מי שצריך לדבר, אני לא יודע מי מייצג אותם, אומר מיקי לוי, אלה האקדמאים שעובדים בישראל ולא התאחדות הסטודנטים.

<קריאה: אין קשר.

משה גפני: יש קשר.

רועי פולקמן: אפשר להתווכח על המהות, אם מייצג או לא מייצג.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה חשוב מאוד מכיוון שלוקחים כאן מה שמגיע לאקדמאים שהולכים לעבוד ונותנים לסטודנטים.

משה גפני: זה בסדר, אבל זה משהו אחר.

משה גפני: "היות ולנקודות הזיכוי הללו זכאים בעלי תארים שיוצאים לשוק העבודה ישר לאחר סיום התואר, מתוך רציונל של המדינה לתגמל אותם בהקלות מס בשנות עבודה עתידיות המקבילות לשנות לימודי התואר".

משה גפני: הוא ממשיך את ההסתייגות שלו.

רועי פולקמן: הוא מציע תיקון.

משה גפני: כן.

רועי פולקמן: מה פרקטית הוא מציע?

משה גפני: לא להסכים לזה.

<שגית אפיק: להשאיר את זה.

<שגית אפיק: לא לבטל את זה.

משה גפני: כן, להמשיך.

משה גפני: את ההסתייגויות האלה צריך להביא להצבעה.

רועי פולקמן: ברור שגם יגידו היכן יום לימודים ארוך.

רועי פולקמן: בסוף צריך לתעדף.

רועי פולקמן: לתת, ברור שצריך לתת.

משה גפני: אז למה נתת להורים בסעיף הקודם?

משה גפני: למה אתה לא נותן לאקדמאים שיוצאים לעבודה ואין להם שום יכולת להתפרנס?

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: לכן צריך לתעדף.

רועי פולקמן: נתנו מיליארד ו-300 מיליון שקלים עכשיו לנקודות זיכוי.

<שלמה פשקוס: הייתה כאן הטלת דופי אישית.

משה גפני: מה פתאום?

<שלמה פשקוס: אם מאשימים אותי באיומים, אני צריך להגיב ולומר שלא היו דברים מעולם.

משה גפני: לא.

משה גפני: רק רגע.

<שלמה פשקוס: לא היו דברים מעולם.

משה גפני: היה ועוד איך.

משה גפני: תכף אני אגיד לך מה היה.

משה גפני: אני לא יכול לצנזר מי שהוא באופוזיציה.

משה גפני: אני גם לא יכול לצנזר את מי שהוא בקואליציה.

משה גפני: הוא אומר שזה מה שאמרו לו והוא מגיש על זה הסתייגויות.

משה גפני: הוא מבקש להשאיר את המצב הקיים.

משה גפני: מותר לו.

משה גפני: זה חד משמעית.

משה גפני: הוא לא מטיל בך דופי, הוא לא אומר שום דבר, סחיטה באיומים היה משהו שאני אמרתי אבל אמרתי את זה בצחוק.

משה גפני: אבל זאת סחיטה באיומים.

משה גפני: למה?

משה גפני: בצחוק אני מתכוון.

משה גפני: בא אגף התקציבים, אני לא יודע מי שם, אולי אתה, אולי מישהו אחר, ומביא את משרד החינוך ואומר למשרד החינוך ולאגודת הסטודנטים: תעזרו לנו להעביר את החוק הזה, אנחנו ניתן לכם.

משה גפני: אני קיבלתי דברים כאלה באופן קבוע במשך כל השנים.

משה גפני: אחת הדוגמאות היא דוגמה ממש חד משמעית.

משה גפני: בא אלי אגף התקציבים, לפי דעתי עוד לא היית בו, כמה זמן אתה באגף התקציבים?

<שלמה פשקוס: חמש וחצי שנים.

משה גפני: זה היה לפני.

משה גפני: באו אלי מאגף התקציבים והסבירו לי בטוב טעם ודעת, אמרו לי בג"ץ פרי נותן הטבות מס לנשים עשירות או נשים שעוברות אחרי נקודות הזיכוי את סף המס, זאת אומרת שהן מקבלות משכורות עצומות וכדי לעודד נשים לצאת לעבודה, את הרוב אנחנו לא מעודדים.

משה גפני: נותנים כאן שישה מיליארד שקלים כשזה בעצם לא אפקטיבי ואנחנו כאן בוועדה פה אחד ביטלנו את בג"ץ פרי בתמורה להתחייבות אגף התקציבים שהוא בונה מעונות, כמו היום, ושהוא מסבסד נשים שיוצאות לעבודה.

משה גפני: לא משנה שאחרי כן הסתבכנו עם העניין.

רועי פולקמן: כי המל"ג היה כושל בבניית מעונות.

רועי פולקמן: בשנתיים האחרונות עשינו שינוי.

משה גפני: אתה רוצה שאני בסוף אצביע לשר האוצר?

משה גפני: מה אתה רוצה עכשיו להגיד בזה?

משה גפני: אני לא אצביע לו.

משה גפני: אני מדבר אתך על טווח ארוך של שנות דור.

משה גפני: אני לא מדבר אתך על שנתיים.

משה גפני: תמונת המצב היא שמה שהיה זה שבאמת אגף התקציבים עמד בהתחייבות שלו בשנה הראשונה, אולי פה ושם גם בשנה השנייה, אבל לאחר מכן זה התחיל להתמסמס.

משה גפני: אגף התקציבים, אני אומר לך שאם אני הייתי הולך לעבוד במקום אחר אחרי הכנסת לא חוזר לכולל, הייתי הולך לעבוד באגף התקציבים.

משה גפני: הם חזקים ויש לי אין ספור דוגמאות.

משה גפני: הנה הדוגמה.

משה גפני: בונים מעונות, כל מה שאמרו לכם, נעזור למל"ג, ניתן לסטודנטים, הכול מאה אחוזים.

משה גפני: זה ייקח שנה, שנה וחצי, המצב הכלכלי חס וחלילה יהיה קשה ומיד אתם תשלמו את המחיר כי אלה הם דברים שאין להם משמעות אלא אם כן שר החינוך חושב שבעוד שנה וחצי-שנתיים הוא לא יהיה שר חינוך אלא הוא יהיה ראש ממשלה.

משה גפני: אז באמת מבחינתו זה לא משנה.

משה גפני: אבל אם אנחנו מדברים על משרד החינוך, הם בלי בעיה חותכים בסכין חדה בעוד תקציב אחד או שניים, שזה כנראה יהיה בקדנציה הבאה, ואומרים שאין כסף.

משה גפני: לעומת זאת, נקודות הזיכוי עליהן אנחנו מדברים לאקדמאים, זה דבר קבוע.

משה גפני: זה דבר שאי אפשר במחי יד לשנות.

משה גפני: אפשר תמיד לשנות את החוק, אפשר לעשות דברים אבל זה הרבה יותר מסובך.

משה גפני: לכן עשינו את זה אתם.

משה גפני: אנחנו התפתינו.

משה גפני: אני הייתי יותר צעיר מאשר אני היום והתפתינו לעניין הזה.

משה גפני: עשינו את זה ואחרי כן הייתי צריך להילחם.

משה גפני: לקחו כאן 20 מיליון ושם 40 מיליון ופה לא בנו מעונות וכאן נשארנו בלי צהרונים והסבסוד שהם הביאו לממשלה היה נורא ואיום.

משה גפני: אין לי זמן לספר את הבדיחה הזאת.

משה גפני: אני מספר את זה בהרצאות שלי ואומר שהם הביאו לממשלה שצריך לסבסד נשים עובדות על פי סולם השקילות הישראלי.

משה גפני: חבל על הזמן, תשמעו את הסיפור הזה, יש לכם פורים.

משה גפני: זה פשוט לא להאמין.

משה גפני: זה הכול נכתב בהחלטה של אגף התקציבים כדי לעודד נשים לצאת לעבודה והממשלה קיבלה החלטה להוריד את הסבסוד.

משה גפני: סולם השקילות הישראלי.

משה גפני: לכן ההחלטה, מה שאומר לי מיקי לוי ואומרים לי אחרים, הם אומרים שאתה לא יכול לסחור בהטבות שיש לאקדמאים.

רועי פולקמן: זאת פריבילגיה של אופוזיציה כי לה יש כסף בלתי מוגבל.

משה גפני: למה לא קואליציה?

רועי פולקמן: אני יודע מה תגיד כאן חברת הכנסת אורלי לוי.

משה גפני: אין לנו כאן אופוזיציה עכשיו.

משה גפני: האם זה נכון לעשות את זה כך או לא?

רועי פולקמן: לא, כי בסוף יש סדרי עדיפויות.

רועי פולקמן: ברור שתמיד הקבוע יותר פשוט וברור שהכי קל זה להוריד מסים ולחלק נקודות זיכוי.

רועי פולקמן: נכון, זה הכי קל, אבל כשאתה רוצה להוסיף תחבורה ציבורית לקמפוסים כדי שאנשים לא יצטרכו רכב, כשאתה רוצה לבנות חדרים, נכון שעלן חדרי מעונות, אני מסכים אתך, נצטרך כל שנה וכל שנתיים וכל תקציב לריב אתם.

רועי פולקמן: אני מסכים אתך אבל זה יותר חשוב מזה.

רועי פולקמן: בסוף, או שעושים את זה או שלא עושים את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נתחיל במשרד החינוך.

<עדן ביזמן: יועץ שר החינוך לענייני השכלה גבוהה.

<עדן ביזמן: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו, רק לדייק כמה דברים.

משה גפני: זה נכון שבזמן שלי התקציב של המוסדות להשכלה גבוהה גבוה כפי שלא היה מאז קום המדינה?

<עדן ביזמן: אני חושב שזה נכון.

רועי פולקמן: בתקופת שר החינוך.

משה גפני: אם היה יושב ראש ועדת הכספים עוין, זה לא היה.

<עדן ביזמן: נכון וזה בזכות שיתוף פעולה שיש לנו ואני בטוח שהוא יימשך גם עכשיו.

רועי פולקמן: גם עם שר האוצר.

<עדן ביזמן: כמובן גם עם שר האוצר ועם חבר הכנסת פולקמן.

משה גפני: מה עם ראש הממשלה?

<עדן ביזמן: גם אתו יש שיתוף פעולה מדהים.

<עדן ביזמן: אני רוצה לדייק שני דברים ואולי לשנות קצת את התפיסה.

<עדן ביזמן: במקרה הזה אני לא חושב שאתה צודק מבחינת האינטרס של האוצר.

<עדן ביזמן: במסגרת הדיונים על התקציב היה פלט וכולם מכירים את זה.

<עדן ביזמן: הפלט הגיע – אני לא מדייק במספרים, אין לי כאן את המספרים המדויקים אבל שירה תוכל לומר אותם.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אל תסבך אותנו.

משה גפני: אנחנו לא מכירים פלט.

משה גפני: אנחנו ועדת כספים של הכנסת.

משה גפני: מה שהממשלה עושה, זה לא מענייננו.

משה גפני: יגיע לכאן קיצוץ פלט, אנחנו נראה היכן מקצצים ונדון בזה.

משה גפני: אמרת שכולכם יודעים אבל אני אומר שאנחנו לא יודעים.

משה גפני: לי אין אלא מה שעיני רואות.

משה גפני: יבוא לכאן פלט, נראה מה זה.

<עדן ביזמן: בסדר.

<עדן ביזמן: במסגרת הדיונים על התקציב נדרשה מערכת ההשכלה הגבוהה לקצץ כ-250 מיליון שקלים.

<עדן ביזמן: במסגר הדיונים העלינו את האפשרות יחד עם הסטודנטים, יחד עם האוצר, יחד עם ות"ת, כולנו ביחד, לקח לנו הרבה לילות כדי להגיע לאיזושהי הסכמה בין כל הצדדים והיא להאריך הוראת שעה, להשתמש בנקודות הזיכוי לא בפעם הראשונה כמו שאתה מבין אלא בפעם השלישית.

<עדן ביזמן: ההארכה הזאת עכשיו היא לא הארכה קבועה.

<עדן ביזמן: לא כמו נאמר כאן קודם.

<עדן ביזמן: הייתה לנו על זה התעקשות מאוד גדולה עם האוצר כדי שאנחנו ניפגש כאן

<עדן ביזמן: בעוד חמש שנים והסטודנטים ילכו לבוא עוד חמש שנים להציג עוד כל מיני הישגים ותקציבים לטובת הסטודנטים או ציבור האקדמאים הצעירים, אם נקרא לזה כך.

<עדן ביזמן: זאת ממש לא הארכה קבועה.

<עדן ביזמן: אמנם שבע שנים היא תקופה אבל זאת לא הארכה קבועה.

משה גפני: אמרת ששבע שנים הן לא ההארכה הקבועה?

משה גפני: אתה יודע ששבע שנים, אלה שלוש קדנציות.

משה גפני: הבחירות יהיו בעוד שנה וחצי-שנתיים, הקדנציה הבאה תהיה ארבע שנים, ושבע השנים מסתיימות בקדנציה השלישית.

<עדן ביזמן: זה שאנחנו כאן פעם שלישית, עובדה שזו פעם שלישית שאנחנו כאן והסטודנטים מקבלים הסטה תקציבית מאוד משמעותית של כמעט 250 מיליון שקלים לטובת צרכים שכולנו הגענו ביחד להסכמות עליהם.

<עדן ביזמן: אני חושב שזה דבר מאוד משמעותי וצריך לומר אותו.

<עדן ביזמן: זה שהסטודנטים כאן יחד עם ות"ת ויחד עם האוצר, כולנו ביחד אומרים שיש כאן הסכם שהוא טוב, שכולנו מסכימים עליו ואין ויכוחים, זה אמור להעיד על כל המהלך הזה.

משה גפני: תודה רבה.

<שירה נבון: סמנכ"לית תקצוב, ות"ת.

<שירה נבון: בהמשך למה שעדן אמר.

<שירה נבון: צריך לזכור שהתכנית הרב שנתית בהשכלה הגבוהה בשנים האחרונות - - -

משה גפני: השנים האחרונות, זה כשאני הייתי יושב ראש ועדת הכספים.

<שירה נבון: כשאתה היית יושב ראש הכספים והיו שר החינוך ושר האוצר שעזרו לנו גם בתכניות שבאמת הן לטובת מערכת ההשכלה הגבוהה.

<שירה נבון: תכניות שנבנו על פי צרכים של המערכת בהשוואות בינלאומיות, כספים חשובים מאוד.

<שירה נבון: התוספת השנתית בתכנית הרב שנתית מדברת על 270 מיליון שקלים שאנחנו יודעים שהם בעיקר לנושא של הנגשות, איכות הוראה, לתת לסטודנטים אפשרות להוראה הרבה יותר טובה בתוך המוסדות.

<שירה נבון: הפלט שאמור להגיע לכנסת – ועכשיו עדן עדכן על כך - בעצם מבטל את כל התכנית הרב שנתית ואת כל המשמעויות ואת כל מה שתכננו לעשות.

<שירה נבון: חשוב גם לקחת את זה בחשבון.

רם שפע: שלום כבוד היושב ראש.

רם שפע: יושב ראש התאחדות הסטודנטים.

רם שפע: נראה לי שלצורך העניין חשוב גם להסביר שאני חבר מל"ג ולכן חלק מהשיקולים שלי נובעים גם מזה.

רם שפע: אני מיד אתייחס.

משה גפני: אתה בשני כובעים.

רם שפע: זה אותו כובע.

רם שפע: אני חבר מל"ג שמייצג את הסטודנטים.

רם שפע: קודם כל, אני לוקח לעצמי ברשותך דקה לנסות לקפוץ 3,000 רגל גובה כדי קצת לחשוב כאזרח על הסיפור הזה.

רם שפע: בסוף אנחנו מתעסקים בתקציב המדינה.

רם שפע: כמו שאמרת בצדק, תפקידו של שלמה הוא לשמור על התקציב והתפקיד שלי הוא לנסות לגרום לתקציבים שילכו למקומות הכי משמעותיים בשביל הסטודנטים.

רם שפע: אני אומר את זה גם כאזרח וגם בתפקיד שלי.

רם שפע: בסופו של דבר אני עושה שיקול הכי מערכתי שאני יכול, מה הדבר הכי משמעותי שאפשר.

רם שפע: לפני בערך 20 דקות ניהלתם דיון על איך אפשר שהמדינה תגרום לכך שהשכבות החלשות יקבלו יותר.

רם שפע: דיברתם על זה דרך הלחם.

רם שפע: אני מסתכל על אותו סיפור ואני אומר לך את אותו דבר גם כאן.

רם שפע: האקדמאים שמסיימים ללמוד, ההזדמנות שלהם התעסוקתית – וזה לא משנה אם זאת אוכלוסייה חרדית או ערבית או אוכלוסייה כללית – הסיכוי שלהם עכשיו להשתלב בתעסוקה גבוה יותר מכפי שהיה להם לפני כן.

רם שפע: היה באוצר דיון אתנו על הסיפור הזה ואני אמרתי מהרגע הראשון, כמו שעדן אמר, שאין שם סיכוי שנכון לפגוע בנקודות הזיכוי אלא אם בתמורה לדבר הזה מחזקים את הנקודות שחשוב בעינינו לחזק, קרי, בעיקר הנגשה לאוכלוסיות שהיום לא מגיעות להשכלה הגבוהה.

רם שפע: נתון קטן משמעותי שלא נאמר כאן, שני נתונים.

רם שפע: האחד, ישראל נמצאת במקום שלישי ב-OECD בנגישות להשכלה גבוהה.

רם שפע: כלומר, מצד אחד יש המון שמגיעים להשכלה הגבוהה.

רם שפע: אני לא בטוח שמקדם את מי שכבר סיים ומצד שני, בהקשרים של מי מגיע להשכלה הגבוהה, שם אנחנו בפערים ואתה יודע את זה טוב.

רם שפע: לכן הסיפור שאנחנו הסכמנו לסיפור של נקודות הזיכוי עבור ההבנה שתקציבים יוסטו למקומות החשובים בעינינו, הוא הדבר החשוב כאן ולכן אנחנו מסכימים.

רם שפע: חשוב לי מאוד לומר את זה.

רם שפע: לא דיברנו כאן על תחבורה ציבורית שאנחנו מתכוונים להשקיע בה, על אוכלוסיות פריפריאליות שכרגע, למרות שהמל"ג עושה עבודה מצוינת בהקשר הזה והוא עושה הרבה תכניות, האוכלוסייה הספציפית הזו לא קיבלה את המענה הראוי.

רם שפע: בסופו של דבר צריך להגיד בסוגריים שאני לא שר האוצר ויכול להיות שהייתי מתכנן את תקציב המדינה אחרת אבל במצב נתון שבו יש קיצוץ בתקציבי השכלה הגבוהה, תפקידי שהקיצוץ הזה יהיה מזערי ככל שאפשר והכסף ילך למקומות הנכונים.

רם שפע: לכן אני חושב שעשינו כאן דבר גדול.

רם שפע: אני חייב להתייחס לדבריו של מיקי לוי בשלוש אנקדוטות משמעותיות מאוד.

רם שפע: אין כיום מי שמייצג את האקדמאים.

משה גפני: לא מיקי לוי.

משה גפני: הקראתי את ההסתייגות שלו אבל אני הולך לומר את זה.

משה גפני: לא רציתי לקטוע אותך, אבל היות ואמרת מיקי לוי, אני רוצה לקרוא קריאת ביניים, אם אפשר.

משה גפני: אתה יכול לא להסכים לה.

משה גפני: מה שאמרת, אתה לא שמת לב, לי יש פה גדול ולכן אני אומר סחיטה באיומים אבל זאת לא סחיטה באיומים.

משה גפני: זה לגיטימי לחלוטין.

משה גפני: מה אומר לך משרד האוצר?

משה גפני: כל מה שאמרת, נכון, אני תומך בך.

משה גפני: אתה רוצה תחבורה ציבורית כך שלסטודנטים תהיה נגישות.

משה גפני: אני תומך בכל הדברים האלה אבל מה זה קשור לקחת את הכסף הזה מהאקדמאים שמקבלים שכר נמוך ואין להם את נקודת הזיכוי?

רם שפע: אפשר לשאול אותך שאלה כבוד היושב ראש?

משה גפני: כן, בטח.

רם שפע: לעניות דעתך עדיף לתת את הכסף לאקדמאים או עדיף שיותר סטודנטים מדימונה או מרהט או מכרמיאל יגיעו ללמוד בהשכלה הגבוהה?

משה גפני: שתי תשובות לשאלה הזאת.

משה גפני: האחת, אי אפשר להגיד לעניות דעתך.

משה גפני: אתה יכול להגיד לעניות דעתי.

רם שפע: אתה צודק.

משה גפני: אני צריך להגיד על עצמי לעניות דעתי.

רם שפע: קבל את ההערה.

רם שפע: אתה צודק.

משה גפני: זה היה סתם, בצחוק.

משה גפני: לגבי הנושא הזה, דבר מקובל כאן הרבה פעמים, מכחישים אותו, את הנושא הזה, כשאומרים שאתה תקבל שם ואני אוריד שם.

משה גפני: אין קשר בין שני הדברים מעבר לעובדה שהאוצר מרוויח כסף.

משה גפני: במקרה שלך אתה מעלה דברים טובים ונכונים.

משה גפני: אין ויכוח על זה בכלל.

משה גפני: זה בסדר גמור וכל מה שאמרת, נכון.

משה גפני: אבל האוצר נותן לך את זה בגלל שאתה עוזר לו להעביר משהו אחר על אקדמאים שיצאו לעבודה.

רועי פולקמן: אם הסוגיה היא יציאה לעבודה, אפשר לבדוק את זה, ברור שזה לא עוזר בזה.

משה גפני: זאת נקודת זיכוי.

משה גפני: על זה דיברנו קודם.

משה גפני: זה נטו משפחה.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: תבחין בין נקודת זיכוי להורים שהנושא של טיפול בילדים הוא חסם גדול בטח לנשים לצאת לעבודה כיוון שיש עלויות אדירות בעזרה לטיפול בילדים.

משה גפני: ואז נותנים נקודות זיכוי.

רועי פולקמן: לכן יש הצדקה ברורה לנקודות זיכוי.

רועי פולקמן: אדם הלך לאקדמיה, למד, בטוח שאם תבדוק את זה, נקודת הזיכוי לא משפרת בכלום את יציאתו לעבודה.

רועי פולקמן: אפשר היה לדבר על מה שאנחנו עושים עכשיו.

משה גפני: אם כן, למה הם נוגעים בזה?

רועי פולקמן: כיוון שזה כסף.

רועי פולקמן: זה הוכנס אז מטעמים לא מקצועיים אלא פוליטיים.

משה גפני: איפה?

רועי פולקמן: אז, כשזה אושר בוועדת הכספים מתי שזה אושר.

רם שפע: ב-2005.

משה גפני: אצל ליצמן.

משה גפני: אין דבר כזה אצל ליצמן, פוליטי.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: אין דבר כזה לא מקצועי.

רועי פולקמן: הרב גפני, תקשיב.

רועי פולקמן: אני באמת אומר שגם היום – ובאמת, מעת לעת צריך לבדוק את עצמנו – אם תבדוק ותבקש כאן נתונים על נקודות הזיכוי למשל לפריפריה ותבדוק כמה אוכלוסייה זה מושך, נעבוד על עובדות ולא על פוליטיקה, תראה שזה לא עובד.

רועי פולקמן: דרך אגב, כל ראשי הרשויות אתם דיברתי בדיון, אמרו לי שאני צודק.

רועי פולקמן: אתה יודע מה זה עושה בגדול?

רועי פולקמן: זה מזיז בין הישובים באותו אזור, בין שלומי לנהריה.

רועי פולקמן: זה לא מביא אנשים מתל אביב לגור בשלומי שזו המטרה שלנו בחיזוק הפריפריה.

רועי פולקמן: אם נבנה שם אזור היי-טק, זה יביא יותר אנשים לשלומי.

רועי פולקמן: לכן גם כאן, זה לא משפר.

רועי פולקמן: מיליארד ו-700 מיליון שקלים להורים עם ילדים, ששרך אגב, גם זה אותו גיל פחות או יותר של אחרי תואר ראשון ושני.

רועי פולקמן: זה מוציא אנשים לעבודה ובעיני זה מוצדק וזה צעד כלכלי חכם.

רועי פולקמן: זה כסף שהוא פוליטי.

משה גפני: הוא לא פוליטי.

משה גפני: מה שאתה אומר זה פוליטי.

משה גפני: מה פוליטי?

רועי פולקמן: פוליטי במובן שהוא - - -

משה גפני: אתה רוצה שאני אביא לכאן אנשים שאומרים את זה באופן חד משמעי?

רועי פולקמן: הרב גפני, הוא פוליטי במובן של התועלות שלו.

רועי פולקמן: להחזיר לציבור כסף זה תמיד טוב אבל בסוף אפשר להחליט אם מורידים קצת את מחיר החשמל או אם מוסיפים מעונות או אם מוסיפים תחבורה ציבורית.

משה גפני: למה אתה אומר שזה פוליטי?

משה גפני: במה זה פוליטי?

רועי פולקמן: פוליטי במובן שהוא לא משרת יעד.

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: מה היה בזמן ליצמן?

משה גפני: היה לו עניין פוליטי לעזור לסטודנטים?

רועי פולקמן: לא.

משה גפני: תגיד שאתה חולק על זה מקצועית.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הדיון הוא על מה שאתה אמרת, שקל לנו לתת משהו שהוא קבוע ולא רבים עליו כל שנה.

רועי פולקמן: זה טיעון אמיתי.

רועי פולקמן: זה טיעון מקצועי.

רועי פולקמן: מבחינת המדיניות, אם אתה שואל אותי אם נכון יותר לשים כסף על מלגות כדי להכניס אוכלוסייה שמתקשה להגיע לאקדמיה, על מכינות, על תחבורה או לתת נקודות זיכוי לכולם, זה פחות יעיל.

משה גפני: הבנתי.

רועי פולקמן: אתה יכול לומר שיש כסף לכל.

משה גפני: לא אמרתי את זה.

משה גפני: אל תגיד את זה.

משה גפני: אני רוצה לשאול אותך על לעניות דעתי.

משה גפני: רועי פולקמן שכנע אותי וגם רם שפע שכנע אותי.

משה גפני: אתם מוכנים לתת את כל הכסף שאתם חוסכים מנקודות הזיכוי לסטודנטים?

<שלמה פשקוס: כל הכסף שנחסך הולך לצורכי מערכתה השכלה הגבוהה.

משה גפני: אני שואל האם אפשר לקחת את הכסף הזה ולצבוע אותו לנושא של הסטודנטים.

משה גפני: הוא מדבר על תחבורה ציבורית והוא מדבר על הרבה דברים.

רועי פולקמן: שאלה טובה.

משה גפני: תשובה.

<שלמה פשקוס: צורכי מערכת ההשכלה הגבוהה - - -

משה גפני: לא.

<שלמה פשקוס: כבוד היושב ראש, אני רק אשלים.

משה גפני: לא, אל תשלים.

משה גפני: אני אגיד לך שהתקציב שנותנים למוסדות להשכלה גבוהה הוא נמוך?

משה גפני: לא.

משה גפני: הוא גבוה.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה.

משה גפני: רועי משכנע וגם רם שפע.

משה גפני: הם שכנעו אותי.

משה גפני: האם אתם מוכנים לקחת את הכסף הזה של נקודות הזיכוי, לצבוע אותו ולתת אותו לצרכים שאני אתן לכם?

משה גפני: אני אשב עם רם שפע, אני אשב עם רועי פולקמן ועם הסמנכ"לית של המועצה להשכלה גבוהה ואני אתן לכם רשימה שלזה תתנו את הכסף בתקציב.

משה גפני: אתם מוכנים?

רועי פולקמן: הם ירצו תקורה.

<שלמה פשקוס: אני אומר על זה שני דברים.

<שלמה פשקוס: כבוד היושב ראש ייתן לי להשלים.

משה גפני: אני נותן לך להשלים.

משה גפני: לא עשיתי כלום.

משה גפני: רק צחקתי.

<שלמה פשקוס: צורכי המוסדות להשכלה גבוהה וצורכי הסטודנטים, אי אפשר לנתק ביניהם.

<שלמה פשקוס: מוסדות להשכלה גבוהה וצורכי הסטודנטים.

<שלמה פשקוס: זאת נקודה אחת.

משה גפני: התשובה היא לא.

<שלמה פשקוס: נקודה שנייה.

<שלמה פשקוס: התוצר של מה שאנחנו עושים עם הכסף הזה שכולו הולך לצורכי ההשכלה הגבוהה וצורכי הסטודנטים, שזה חלק, נדון בין שר החינוך, המל"ג, התאחדות הסטודנטים ועבדך הנאמן והגענו להסכמה.

<שלמה פשקוס: חבר הכנסת פולקמן גם היה שותף.

משה גפני: כל הכבוד לו.

משה גפני: תאמין לי, הוא חבר כנסת פעיל.

רועי פולקמן: בנושא המעונות.

<שלמה פשקוס: אנחנו יותר מאשר נשמח אם גם היושב ראש יהיה חלק מהדיון הזה ונגיע כולנו להסכמות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: התשובה היא לא.

משה גפני: לא נורא, זה בסדר, זה ברור לי.

משה גפני: אני מתנצל על קריאת הביניים הארוכה.

משה גפני: אם תהיה חבר כנסת בעזרת השם, תלמד שלאוצר יש שפה משלו ואל תתפתו תמיד למה שהם אומרים לכם.

משה גפני: הראיה היא שאם באמת היו לוקחים את הכסף הזה ונותנים אותו לסטודנטים, הם היו משתיקים אותי, בוודאי את האופוזיציה שלא היו יכולים לומר כלום אבל הוא לא מתכוון לתת את זה.

משה גפני: הוא נותן לכם כסף קטן יחסית לכסף הגדול שאתם נותנים לו.

משה גפני: מנסים לתת לו.

רם שפע: אני משתדל בתפקידי להסתכל על פרספקטיבות ארוכות ככל שאני יכול וכל פעם שהאוצר עושה את זה, בסופו של דבר התאחדות הסטודנטים משיגה יותר כספים לסטודנטים.

רם שפע: בראייה של זמן, מבחינתי מצבנו משתפר.

רם שפע: אני מרשה לעצמי להגיד את זה כי הייתי כאן בדיון גם ב-2013 וגם ב-2015.

משה גפני: ועדיין נשארת עם זקן שחור בניגוד לי.

רם שפע: אני רוצה להעיר הערות.

רם שפע: אין ברירה.

רם שפע: אני אמנם בתפקיד פוליטי מעט שנים אבל אני מבין את הזירה בה אני חי ואני רק רוצה לסבר את אוזנכם שחבר הכנסת מיקי לוי היה במפלגת יש עתיד ב-2013 עת שר האוצר דאז החליט לבטל את זה משלוש לאחת.

רם שפע: אז מה לעשות?

רם שפע: הגלגל מסתובב ועכשיו קל מתוך האופוזיציה לשנות את עמדתך ולהפוך את עמדתך ופתאום להגיד שצריך להחזיר את זה כי זה נורא טוב, כמו שחבר הכנסת פולקמן אמר מצוין.

משה גפני: על זה אני לא מגיב.

רם שפע: טוב שאנחנו עושים שיעורי בית.

משה גפני: במקרה הזה הוא צודק.

רם שפע: פעם שנייה היום שאני צודק.

רם שפע: עוד דבר קטן.

רם שפע: אני לא אקריא את ההתכתבויות שלי אתמול עם חבר הכנסת מיקי לוי מתוך כבוד אליו, אבל אני כן אומר - - -

משה גפני: הוא שלח את זה כהסתייגות.

רם שפע: אתה יכול לסמוך עלי.

רם שפע: אני רק אומר שאתמול בשעה 10:12 בבוקר הוא אמר לי, בלי שאני מקריא, שהוא מבין, הוא השתכנע והוא לא מתערב וזז אחורה מהנושא.

רם שפע: אני מוכן להראות לך את זה אחר כך ואני מוכן גם לדבר על זה אתו.

רם שפע: אני אומר את זה כי בכל זאת יש גבול לאיזושהי כנות שצריכה להיות לך כחבר כנסת.

משה גפני: דבר אתו.

משה גפני: הוא כתב את זה.

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: אני אדבר אתו אבל היה לי חשוב שהפרוטוקול ידע את זה.

רם שפע: לסיום.

רם שפע: בסופו של דבר שבע שנים הן אכן לא קבועות.

רם שפע: נכון ששבע השנים זה הרבה מאוד זמן ומבחינתי הלוואי וזה לא היה קורה והיו כספים לסטודנטים, אבל יש הגיון בזה.

רם שפע: זה ייפתח שוב פעם וגם בדיון הבא שזה ייפתח, הכסף ילך למקומות הנכונים.

רם שפע: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לגבי יש עתיד, אמירה מאוד נכונה.

רם שפע: גם ב-2015 עת אני ישבתי כאן והוא ישב כאן הוא צעק עלי, אמרתי לו את אותו הדבר ולא היה לו הרבה מה להגיד.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: הוא לא כאן.

משה גפני: הוא דיבר אתי אתמול בלילה.

רם שפע: אני דיברתי אתו ולכן אני מרשה לעצמי לומר את הדברים.

משה גפני: לפי דעתי זה היה הרבה יותר מ-12 שעות מאז שלפי דבריך הוא דיבר אתך.

רם שפע: אולי הוא שינה את דעתו.

משה גפני: תדע שהוא דיבר אתי, הוא עצמו שלח את המכתב אותו הקראתי והוא חלק מההסתייגויות.

משה גפני: הוא הולך להגיש הרבה הסתייגויות.

משה גפני: אני גם אמרתי לו שאני לא אצביע היום, אני לא אעשה את זה לאופוזיציה.

רם שפע: תפקידה של האופוזיציה להגיש הסתייגויות וזה בסדר.

משה גפני: אבל לכאורה הייתי יכול להצביע עכשיו ולהעביר את החוק הזה.

משה גפני: הוא לא היה עובר כי אני הייתי מצביע נגד והוא היה מצביע בעד, כך שזה לא היה עובר.

משה גפני: לכן אני לא מצביע עכשיו וננסה להגיע למשהו בעניין.

משה גפני: אני אאפשר לחבר הכנסת מיקי לוי להגיב על הדברים שלך.

רועי פולקמן: אני הייתי שלוש שנים מנכ"ל אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית.

רועי פולקמן: אז הייתה שביתת סטודנטים גדולה כי היה ויכוח על מחסור בתקציבים.

רועי פולקמן: גם הדיון שהיה אז, ואני זוכר את הלילות, אז עובד יחזקאל היה מזכיר הממשלה ומונה לנהל משא ומתן עם נציגי הסטודנטים ובילינו לילה ארוך במשרד ראש הממשלה במשא ומתן, ודובר על תוספת תקציבים.

רועי פולקמן: הרבה מהמלחמה הייתה, ואמר את זה כאן יושב ראש ההתאחדות, הייתה על המצב הכללי של מערכת ההשכלה הגבוהה שהייתה אז בתקופת שפל נוראית - מספר סטודנטים ביחס למרצה וכל תנאי ההשכלה שזה לא רק המלגות ונקודות הזיכוי.

משה גפני: הייתה בשפל גדול.

משה גפני: באיזה שנה זה היה?

רועי פולקמן: ב-2010.

רועי פולקמן: משהו כזה.

רועי פולקמן: בערך חודש כל הקמפוסים שבתו וחשבו לבטל את שנת הלימודים באותה שנה.

רועי פולקמן: היה אירוע גדול בנושא התקציבים להשכלה גבוהה.

רועי פולקמן: אני זוכר שהיו לנו הרבה ויכוחים עם אגף התקציבים אז.

רועי פולקמן: בסוף הצורך היה לראות את כל המכלול.

רועי פולקמן: אתה צודק שאפשר היה להעביר כספים.

רועי פולקמן: אני הייתי שמח אם תקציב המעונות היה משולש לפחות מהסכום הזה.

רועי פולקמן: יש לי עוד ריב אתם על הסכומים האלה.

רועי פולקמן: דרך אגב, אתמול היה כאן דיון על איך לייצר מעונות סטודנטים גם בדרכים אחרות, שטחים פרטיים וחקיקה.

רועי פולקמן: אני מסכים שצריך לראות, ובעיני זו גם הדרך לנהל את הדיון הזה בהקשר הזה, שכל הכסף הזה מגיע לדברים שיש להם השלכות ישירות על הסטודנטים.

רועי פולקמן: זה לא בהכרח רק מלגות ומעונות.

רועי פולקמן: אז הוויכוח שלנו כנציגי סטודנטים היה גם על מספר המרצים ביחס לסטודנט וכל מיני דברים שקשורים למערכת ההשכלה הגבוהה.

רועי פולקמן: אני מסכים שאם אלה דברים לחלוטין לא קשורים, כמו הגירעון הפנסיוני של האוניברסיטה העברית, גם אני מתנגד לזה.

רועי פולקמן: אבל אם אלה דברים שהם באופן ישיר איכות הלמידה של הסטודנט ואיכות המערכת שהיא קשורה ישירות לסטודנט, יש בזה הגיון.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: אני מסכם כדלהלן.

משה גפני: לא תאושר הארכה של שבע שנים.

משה גפני: אם יתברר לי שאני צריך לאשר שבע שנים, אני פשוט מבטל את זה.

משה גפני: לא יצא מתחת ידה של הוועדה הצחוק שאתם עושים.

משה גפני: אם אתם אומרים שנה, שנה.

משה גפני: אם אתם אומרים שבע שנים, אז לא יהיה יותר דבר כזה.

משה גפני: שיעמוד שר האוצר ויגיד ביטלתי את נקודות הזיכוי לסטודנטים.

משה גפני: אי אפשר לעשות מעשה זמרי ולבקש שכר כפנחס.

משה גפני: מה זה שבע שנים?

משה גפני: שבע שנים, המשמעות של זה היא שאין את זה אבל לא אומרים שאין.

משה גפני: רוצים לקבל החלטה אמיצה כזאת שלפי דעתי היא שגויה, תקבלו אותה אבל תגידו את זה.

משה גפני: זה לא יהיה.

משה גפני: שבע שנים לא יהיה.

משה גפני: תחשבו מה אתם עושים עם העניין הזה.

משה גפני: אני לא מקבל את הגישה הזאת.

משה גפני: אני מכיר אנשים שהשכר שלהם נמוך וצריך לעזור להם.

משה גפני: אני מכיר כאן בכנסת אנשים כאלה, מתמחים ואנשים שהשכר שלהם נמוך בגלל זה.

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: אני תומך בעמדה שלכם שצריך לתת, יש דברים שאתם אומרים שאני מזדהה אתם לחלוטין.

משה גפני: אני גם עשיתי פעולות בעניין הזה במשך כל השנים שאני כאן בתפקיד הזה, גם בכנסת ה-18 וגם בכנסת הנוכחית.

משה גפני: אבל לקחת מאנשים ולתת לדברים החשובים שלכם, אני לא חושב שזה דבר הגון.

משה גפני: לזה מתכוון חבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: אני לא צריך להיות הדובר שלו ואני אאפשר לו לומר את הדברים בהמשך.

משה גפני: אני לא קיים דיון שלם על כל הנושא.

משה גפני: אנחנו קיימנו את הדיון.

משה גפני: צריך להקריא את הנוסח?

<שגית אפיק: כן.

<שגית אפיק: צריך להקריא את הנוסח.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני אסיים את דבריי ואחר כך נקריא.

משה גפני: כאשר כולם יהיו, נקיים את ההחלטה לגבי ההסתייגויות.

משה גפני: אני מבקש מהאוצר לבדוק את זה מחדש.

משה גפני: אני לא אאשר את זה כך.

משה גפני: אתם צריכים לחפש דרך כדי שאני אבוא לפחות עם איזה שהם פנים מול חברי הוועדה, חלקם מהקואליציה וחלקם מהאופוזיציה.

משה גפני: אני יודע על התנגדות גדולה בעניין.

משה גפני: אם אתם מרככים את זה – יותר קל.

משה גפני: אם אתם לא מרככים את זה – יותר קשה.

משה גפני: לא החלטתי לעצמי מה אני עושה עם זה.

משה גפני: אני מבקש מכם לבדוק את זה מחדש.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: אתם בוחנים את הערנות שלי ודעו לכם שאני ער.

משה גפני: אם אני הולך לנוח, אני אומר לכם.

משה גפני: אתם מביאים לי אחרי ששנה שעברה אישרתי לשנה והורדתי את זה והגענו להסכמה, פתאום אני עכשיו אסכים לשבע שנים?

משה גפני: אני ער.

משה גפני: אפשר להקריא, אבל לפני כן רם שפע, רצית לומר משהו?

רם שפע: התרשמתי כבוד היושב ראש שאתה רואה גם או בעיקר את טובתם של הסטודנטים בטח אל מול טובתו של האוצר.

משה גפני: אני איש אוצר.

רועי פולקמן: איש אוצר לעתיד.

רם שפע: ובכל זאת אני רוצה להדגיש את הסכנה במה שאתה אומר לנו הסטודנטים.

רם שפע: אם נבחן את המנהיגות של המשרד והם יחשבו לבטל את הנקודות באופן כללי כליל, מה שיקרה זה שבפעם הבאה, כלומר, לא תהיה עוד פעם הבאה כדי להסיט תקציבים למקומות הנכונים.

רם שפע: אתה חבר כנסת ותיק עם ניסיון ולראיה בפעם האחרונה שהיה על זה דיבור, עובדה שזה לא בוטל כי הייתה התעקשות שזה לא יבוטל וחזרנו לשבת כאן.

משה גפני: לשנה.

משה גפני: לא לשבע שנים.

רם שפע: לא הייתה שנה.

רם שפע: זה היה שלוש שנים וחזרנו לשבת כאן.

משה גפני: לא שלוש קדנציות.

רם שפע: זה היה לשלוש שנים וההתאמות היו בהתאם.

רם שפע: תשים לב שזה לא יהיה לרעת הסטודנטים.

משה גפני: מכיוון שאין בינינו ויכוח עקרוני, אני חוזר ואומר שזה ירד אז בשנה וזה הגיע לשלוש שנים זה פחות או יותר עוד בטווח ראיית העין שלנו, גם שלך כיושב ראש אגודת הסטודנטים וגם שלי כיושב ראש ועדת הכספים ואנחנו עדיין יכולים לדבר על זה.

משה גפני: אם זה הולך לשבע שנים, זה לעשות צחוק.

משה גפני: הפירוש הוא שאתה כבר לא נמצא כי אתה כבר לא סטודנט ואז, בעוד שבע שנים, אתה לא בתפקיד הזה, אני לא בתפקיד הזה, הוא לא בתפקיד הזה וזה בכלל משהו חדש ושם הכול נפתח מחדש ואנחנו לא יודעים מה תהיה הדעה של כולם.

משה גפני: לכן אני מעדיף שאנשים יעמדו באומץ ויגידו שמבטלים.

משה גפני: זה לא מועיל בשום דבר אלא זה גורם נזק עכשיו.

משה גפני: מה שסיכמו אתכם יישאר גם אם ירדו השנים וגם אם יהיו כל הדברים האלה.

משה גפני: אם הם ישנו מהדברים, אני אוריד את זה מסעיפים אחרים שיש בחוק ההסדרים ואני אתן לכם.

משה גפני: שלכם לא יורד.

משה גפני: עכשיו יש לי דיון עם פשקוס.

<שלמה פשקוס: זה לא הדיון הראשון שאנחנו מנהלים כבוד היושב ראש.

משה גפני: כל הזמן אתה מנצח.

משה גפני: עם הלחם לא ניצחת?

משה גפני: בג"ץ פתאום בא לך.

משה גפני: להקריא בבקשה.

<גיא גולדמן: 4.

<גיא גולדמן: תיקון חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014) בחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג-2013, בסעיף 40(2), במקום "כ"ג בטבת התשע"ט (31 בדצמבר 2018)" יבוא "י"ד בטבת התשפ"ו (31 בדצמבר 2025)".

משה גפני: התאריך הזה לא יישאר.

משה גפני: להצבעה זה לא יבוא כך.

משה גפני: לא נצטרך להקריא אלא רק לתקן.

משה גפני: תודה רבה לכם.

משה גפני: הישיבה נעולה.