ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 952, 2018-02-07 10:40

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים בנושא: תקנות הנמלים (רישיונות כניסה לנמל) (ביטול), התשע"ח-2017.

משה גפני: מי מציג את התקנות?

<סיגלית ברקאי: אני סיגלית ברקאי, מהלשכה המשפטית במשרד התחבורה.

<סיגלית ברקאי: אנחנו מבקשים לבטל את תקנות הנמלים (רישיונות כניסה לנמל) משנת 1956.

<סיגלית ברקאי: מדובר בתקנות שהתחילו בקביעת מחירים של כניסה ועיסוקים של מספר מעגנות במדינה.

<סיגלית ברקאי: ככל שבמהלך השנים המעגנות שפעם היו בכללותם מטופלות על ידי המדינה, בעיקר על ידי רשות מקרקעי ישראל, בזמנו מינהל מקרקעי ישראל.

<סיגלית ברקאי: במהלך השנים כל המעגנות האלו הועברו ברובן לחברות כלכליות של העיריות ולאט לאט הורידו מהתקנות האלה את הנמלים שעברו לעיריות או לגורמים פרטיים אחרים.

<סיגלית ברקאי: והיום הנמל היחיד שקבוע במסגרת התקנות הוא נמל יפו.

<סיגלית ברקאי: בשנת 2007 הנמל הזה הועבר גם הוא לידי עיריית תל אביב, ומ-2007 התקנות האלה לא מיושמות, לא נאכפות, שירותים כבר לא ניתנים על ידי המדינה ולכן לא נגבות בכלל אגרות.

<סיגלית ברקאי: כל השירותים מטופלים על ידי העירייה עצמה.

<אייל לב ארי: כולל המעגנה עצמה?

<סיגלית ברקאי: כולל המעגנה עצמה.

<סיגלית ברקאי: הדבר היחיד שיש זה מנהל נמל שממונה על ידי שר התחבורה כגורם מקצועי שמקבל הנחיות מקצועיות בלבד מהממונה על הנמלים, שהוא מנהל רשות הספנות והנמלים.

משה גפני: איזה נמלים עברו לרשות הרשויות המקומיות?

משה גפני: חדרה?

<סיגלית ברקאי: לא, חדרה זה נשאר במשרד התחבורה.

<סיגלית ברקאי: הוא יחיד.

<סיגלית ברקאי: אבל אני מדברת על הרצליה, עכו, תל אביב, יפו, אילת - - -

משה גפני: אלה נמלים שעברו לרשויות המקומיות?

<סיגלית ברקאי: אני מדברת על מעגנות של מרינות.

<סיגלית ברקאי: הנמלים המסחריים כמובן - - -

משה גפני: מה המדינה קיבלה כשהיא העבירה את זה לתל אביב?

<סיגלית ברקאי: אני לא יודעת להגיד - - -

משה גפני: זו היתה תרומה לעירייה?

<סיגלית ברקאי: זה היה חילופי שטחים בדרך כלל.

<ירון שוורץ: זאת צרה בכל מקרה.

<ירון שוורץ: לא מרוויחים שם כסף.

משה גפני: אני הייתי מסכים לקבל את נמל תל אביב.

משה גפני: אני, באופן פרטי, והייתי עושה מזה כסף.

משה גפני: למה העבירו את זה לרשויות המקומיות מבלי שהמדינה קיבלה כסף?

משה גפני: זה שטח, זה גם שטח יפהפה.

משה גפני: זה לא משהו זרוק באיזשהו מקום.

משה גפני: נמל תל אביב, העברתם את זה לתל אביב, מה קיבלתם בתמורה?

משה גפני: עיריית תל אביב היא לא עירייה ענייה.

<סיגלית ברקאי: צריך קודם כל להדגיש שזה לא המשרד שלנו.

<סיגלית ברקאי: זה ממינהל מקרקעי ישראל ומרשות מקרקעי ישראל - - -

משה גפני: מישהו מהמינהל נמצא פה?

<סיגלית ברקאי: לא.

<אילן בן יקר: אני מנהל נמל יפו.

<אילן בן יקר: שמי אילן בן יקר.

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: אני עוד לא הגעתי לנמל יפו.

משה גפני: אני עוד בתל אביב.

משה גפני: כל פעם אנחנו צריכים לאשר בתקציב את נמל זה ואת נמל זה, ואני לא מבין עד היום איזה התנהגות של המדינה – אף אחד גם לא נותן הסבר, זאת הזדמנות שלי לקבל הסבר.

משה גפני: מה פירוש, מעבירים נכס של המדינה שהוא נכס מאוד חשוב.

משה גפני: אולי לא מרוויחים עליו בגלל שלא התנהלו בו כמו שצריך.

משה גפני: אבל למה היה צריך להעביר את זה לרשות המקומית מבלי שהמדינה קיבלה תמורה כלשהי?

<סיגלית ברקאי: יכול להיות שהיא קיבלה.

<סיגלית ברקאי: ממה שאני יודעת, היו חילופי קרקעות, כלומר, העירייה קיבלה את הקרקע הזאת - - -

משה גפני: אז זאת תשובה, אבל שמישהו יגיד את התשובה הזאת.

<סיגלית ברקאי: ניסינו לאתר - - -

משה גפני: מה אתם מבקשים לגבי נמל יפו?

<אילן בן יקר: מה אנחנו מבקשים?

משה גפני: אתה לא מבקש.

משה גפני: הם מבקשים.

משה גפני: אתם רוצים להעביר את זה לעיריית תל אביב?

<סיגלית ברקאי: לא, לא, לא.

<סיגלית ברקאי: אנחנו רוצים לבטל את האגרות.

<סיגלית ברקאי: זה עבר ב-2007 כבר לפני הרבה מאוד שנים - - -

משה גפני: כבר עבר לתל אביב?

משה גפני: אתה עובד של מי?

<אילן בן יקר: אני אילן בן יקר, מנהל נמל יפו.

<אילן בן יקר: בשנת 2007 המעבר הזה היה שייך למדינת ישראל, וזה עבר לרשות המקומית של עיריית תל אביב בתמורה, היתה החלפת קרקעות, ואז זה עבר לידיים הפרטיות של עיריית תל אביב, והיו שם הרשות לפיתוח תל אביב.

<אילן בן יקר: עד לפני חודש ימים היא טיפלה בנמל יפו.

<אילן בן יקר: בחודש האחרון זה עבר לאתרים, עכשיו זה מנוהל על ידי אתרים.

משה גפני: אתרים?

<אילן בן יקר: אתרים היא חברת בת של עיריית תל אביב.

משה גפני: מה המדינה קיבלה כשהיא העבירה את נמל יפו לעיריית תל אביב?

<אילן בן יקר: אני לא יודע.

<אילן בן יקר: לא הייתי שם בתקופה ההיא.

<אילן בן יקר: קרקעות, היתה החלפת קרקעות.

משה גפני: איזה קרקעות?

משה גפני: למה היה צריך להעביר את זה?

משה גפני: מה היה מפריע לך לעבוד כעובד? - - -

<אילן בן יקר: אני לא הייתי בתקופה הזאת.

<אילן בן יקר: אני שלוש שנים שם.

<אילן בן יקר: אני הגעתי כשזה שייך כבר לתל אביב.

<אילן בן יקר: אני רק יודע שעברו קרקעות - - -

משה גפני: מה אתה עושה בתור מנהל הנמל?

משה גפני: במה אתה עוסק?

<אילן בן יקר: אני מנהל את כל התחום הימי.

<אילן בן יקר: נמל יפו מחולק לשניים, גם נדל"ן יש שם וגם תחום ימי.

משה גפני: יש את החנויות ואת - - -

<אילן בן יקר: זה הצד היבשתי.

<אילן בן יקר: יש את מנהל התפעול של זה.

<אילן בן יקר: אני אחראי מטעם רספ"ן, רשות הספנות.

<ירון שוורץ: חשוב להדגיש שאת המינוי הוא מקבל מאתנו אבל לא את המשכורת.

<ירון שוורץ: לא מהמדינה את המשכורת.

<ירון שוורץ: הוא עובד של העירייה או של - - -

<אילן בן יקר: של אתרים.

<ירון שוורץ: של אתרים.

<ירון שוורץ: חשוב להדגיש את זה.

<ירון שוורץ: הוא לא עובד של המדינה.

<סיגלית ברקאי: הוא רק כפוף מקצועית.

משה גפני: ואתה עוסק בנושא הימי?

משה גפני: באגרות או משהו?

<אילן בן יקר: אין אגרות משנת 2007 בנמל יפו.

משה גפני: כשאני הולך לשם ואני נוסע שם בנמל עם אוניה, אז למי אני משלם?

<אילן בן יקר: עם סירה.

משה גפני: למי אני משלם?

<אילן בן יקר: להנהלה.

<סיגלית ברקאי: לעירייה, לחברת אתרים.

<אילן בן יקר: יש מחיר מסוים - - -

משה גפני: מי אישר לה לגבות ממני?

<סיגלית ברקאי: לפי חוקי העזר המקומיים שלהם, אני מניחה.

משה גפני: מי אישר מהם לגבות ממני על נמל שהוא עובד בתור מנהל הנמל?

משה גפני: מי אישר מהם לגבות ממני?

<סיגלית ברקאי: מפעיל המעגנה הוא העירייה.

<סיגלית ברקאי: זה שטח של העירייה, היא אחראית למעשה על כל מה שנוגע לתפעול המעגנה.

<סיגלית ברקאי: יש תקנות נפרדות שמסדירות את כל ההיבטים המקצועיים של אחריות של מפעיל המעגנה, זה נקרא: תקנות הנמלים (מעגנות), והן מסדירות מבחינה מקצועית איזה חובות חלות על מפעיל המעגנה וגם על מנהל המעגנה, ומה הוא אמור לקיים.

<אייל לב ארי: אבל לא את האגרות - - -

<סיגלית ברקאי: אין קביעת אגרות כי הם נותנים את השירותים בעצמם, זה הסדרים שנקבעים, זה בכל האגרות, בכל הנמלים, בכל מדינה, כל המרינות, למעט מעגנת שביט בגלל שהיא בתחום נמל חיפה, והיא מכוח חוק מחויבת לפיקוח.

<סיגלית ברקאי: אבל כל שאר המעגנות במדינה, בערך 10 מעגנות, הן לא מפוקחות והן קובעות לעצמן את המחירים.

<סיגלית ברקאי: זה שוק תחרותי, כל מעגנה קובעת לעצמה את המחירים שלה והם מתחרים אחד עם השני - - -

משה גפני: מה אתם מבקשים עכשיו?

<סיגלית ברקאי: לבטל את התקנות שהיו קבועות היום, שקובעות אגרה שאמורה להיות משולמת למדינה עבור רישיונות כניסה לתוך המעגנה הזאת או רישיונות עיסוק.

<סיגלית ברקאי: מאחר שהמדינה כבר לא נותנת רישיונות כניסה ולא רישיונות עיסוק בתוך המעגנה, כי היא כבר לא מתופעלת על ידי המדינה, פשוט רוצים לבטל את אותן תקנות כי הן פשוט כבר מיותרות.

<סיגלית ברקאי: הן לא נגבות כבר 10 שנים, ושירותים גם לא ניתנים בפועל, ולכן זה אגרות שכבר לא נדרשות.

משה גפני: לא יהיה דוח של מבקר המדינה על כל הסיפור של המעגנות?

<קריאה: יהיה בשבוע הבא משהו כזה - - -

משה גפני: רגע, לא להתערב.

<ירון שוורץ: המעגנה היחידה שמרוויחה, לדעתי, היא הרצליה.

<ירון שוורץ: כל היתר זה צרה צרורה.

משה גפני: זה בכלל לא משנה.

משה גפני: אני לא מכיר את הסוגיה הזאת, לא מכיר אותה בכלל.

משה גפני: אני יושב פה כאזרח, ואני חושב לעצמי, מה היה בכל התהליך הזה?

משה גפני: למדינת ישראל היו נמלים, היו לה חופים מעכו בצפון עד אילת, היו לה נכסים, והנכסים האלה היו להם כמה היבטים.

משה גפני: קודם כל, היו להם היבטים נדל"ניים, היו להם היבטים של חוף ים, של נמל, של כל מה שנלווה.

משה גפני: אני עוד לא מדבר על רווחים, אני מדבר על מציאות, למדינה היה את זה.

משה גפני: המדינה ויתרה על זה, ועד עכשיו לא ברור לי עבור מה.

משה גפני: זאת אומרת, אין גורם מוסמך שאומר לי, המדינה ויתרה על הנמלים האלה בגלל א', ב', ג', בעכו קיבלו את העיר העתיקה, בתל אביב את כיכר דיזנגוף, קיבלו משהו.

משה גפני: אף אחד לא מסביר לי באופן מוסמך למה ויתרו.

משה גפני: עכשיו אתם באים ואומרים, בואו נוותר גם על האגרות בתקנות.

<סיגלית ברקאי: לא, הן לא נגבות.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: בסדר, אני הבנתי.

משה גפני: אני לא חולק על מה שאתם אומרים, אני לא מערער על זה.

משה גפני: אתם אומרים, אנחנו בלאו הכי לא גובים, זה בלאו הכי לא נמצא ברשותנו, זה עבר לעיריית תל אביב, ואנחנו מבקשים לבטל טכנית את האגרות מכיוון שאנחנו לא מוסמכים לגבות.

משה גפני: כשאני יושב בראש הוועדה אני רוצה לדעת למה, למה ויתרתם.

משה גפני: עכשיו אתם באים לוותר כתוצאה מזה שוויתרתם ב-2007, 10 שנים אתם ויתרתם על הנמל הזה.

משה גפני: אגב, הוא נמל יוצא מן הכלל.

משה גפני: אני תל אביבי, אני יודע על מה מדובר.

משה גפני: נכון, מנהל הנמל?

<אילן בן יקר: מדהים ביופיו.

<ירון שוורץ: סליחה, המדינה ויתרה.

<ירון שוורץ: לא אנחנו.

מנחם אליעזר מוזס: אפשר לעשות סיור שם?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: הפירוש שקיבלת שוחד עכשיו.

<אילן בן יקר: - - - המדינה קיבלה קרקעות - - -

משה גפני: תהיו רגע במקומי.

<אילן בן יקר: אני איתך.

<אילן בן יקר: לא במקומך.

משה גפני: כל מה שאתם אומרים נכון.

משה גפני: אני לא מערער על מה שאתם אומרים.

<אילן בן יקר: היא קיבלה את - - - אם אתה תל אביבי, אתה זוכר את מכבי יפו, האצטדיון?

משה גפני: כן.

<אילן בן יקר: זה שייך למדינה עכשיו, וזה היה של העירייה.

משה גפני: אני גרתי מול המגרש של מכבי תל אביב כשהם מכרו את זה ועשו מזה חניון.

<אילן בן יקר: נכון.

<אילן בן יקר: זה שייך למדינת ישראל כרגע, וזה היה שייך לעיריית תל אביב.

<אילן בן יקר: זה עכשיו אדמה של המדינה, ולא של עיריית תל אביב.

<אילן בן יקר: עיריית תל אביב קיבלה תמורת הקרקע הזאת את נמל יפו.

משה גפני: אתה יודע להגיד לי מוסמך?

<אילן בן יקר: כן, בוודאות.

<אילן בן יקר: תבדוק, תבדוק את המדינה.

משה גפני: אתה לא גורם מוסמך.

משה גפני: אתה איש רציני והכול בסדר, אתה לא גורם מוסמך של מדינת ישראל, שאתה יכול להגיד, עשינו הסכם עם עיריית תל אביב, אנחנו קיבלנו את המגרש של מכבי יפו, והם קיבלו את הנמל.

משה גפני: אז אם אתה שואל אותי, החילופים האלה הם לטובת העירייה ולא לטובת המדינה, בגלל שנמל יפו הוא לא יסולא בפז.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה גם שטח יותר גדול, יש שם את כל האיזור המסחרי הנדל"ני שהוא בטח עולה הון תועפות.

משה גפני: אם מישהו פרטי היה לוקח את זה הוא היה מרוויח והיה נהיה מיליונר.

<אילן בן יקר: כל האיזור הנדל"ני שאתה מדבר עליו, הכנסיה הארמנית וכל זה, זה לא שייך למדינה - - -

משה גפני: בסדר, שיגידו את זה, שמישהו יבוא פעם אחת ולתמיד, אני נמצא פה 30 שנה בכנסת, אף פעם לא אמרו לי מה קורה עם הדבר הזה.

משה גפני: מביאים תמיד בתקציב סעיפים ריקים, ואנחנו צריכים להצביע בעד זה.

משה גפני: אנחנו מצביעים בגלל שמצביעים, או בעד או נגד, תלוי אם אתה בקואליציה או באופוזיציה.

משה גפני: אני לא רוצה לדחות אתכם.

משה גפני: אני מבקש שגורם מוסמך יביא לי בכתב מה נעשה עם הנמלים, למה נתנו את זה לעיריות, למה נתנו את נמל יפו לעיריית תל אביב.

<סיגלית ברקאי: במהלך השנים?

משה גפני: כן, כן, שמישהו מוסמך יגיד את זה, הרי מישהו בסוף יצטרך לתת דין וחשבון באיזשהו מקום.

משה גפני: כדאי שנעשה את זה כאן.

<סיגלית ברקאי: אבל זה כבר נעשה לפני 10 שנים.

<סיגלית ברקאי: לא נשארו עוד נמלים להעביר- - -

משה גפני: אז אני אסביר את עצמי.

משה גפני: אין לי טענות אליכם, אנחנו גם נאשר את זה בסוף, את מה שאתם מבקשים בגלל שזה הליך טכני.

משה גפני: כדי להגיע למצב הזה של ההליך הטכני, שההצבעה היא לא קריטית, אני רוצה שמישהו מוסמך במשרד התחבורה או במשרד האוצר או באיזשהו משרד הממשלתי יגיד תמורת מה עבר נמל יפו לעיריית תל אביב.

משה גפני: תמורת מה?

משה גפני: בחינם?

משה גפני: אם בחינם, מי קיבל את ההחלטה?

<סיגלית ברקאי: איזה שטחים ספציפית אני לא יודעת להגיד.

משה גפני: לא את.

משה גפני: אני לא מבקש ממך, את לא היית אז.

<סיגלית ברקאי: אני אומרת, עדיין חילופי שטחים בוצעו - - -

משה גפני: בסדר, אני מבקש שמישהו מוסמך או במשרד האוצר - - -

<ירון שוורץ: מינהל מקרקעי ישראל?

משה גפני: מינהל מקרקעי ישראל.

משה גפני: תגידו, נתקלנו ביושב-ראש ועדת הכספים בעייתי, ועל הליך טכני הוא הולך ועושה לי פה עכשיו סיפור ארוך.

משה גפני: אני מבקש פשוט שמישהו יכין נייר, בגלל שאת הנייר הזה יצטרכו להכין בעוד כמה שנים אצל איזה מבקר מדינה קשוח.

משה גפני: אז עדיף לעשות את זה עכשיו ברוח טובה.

משה גפני: נסיים את העניין הזה ואז נצביע.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אולי אפשר להוסיף - - -

משה גפני: לא, אין סיור.

מנחם אליעזר מוזס: בכפוף לסיור.

משה גפני: בבקשה, אתה יכול לקחת לי אותו?

משה גפני: אבל אחרי התקציב, לא עכשיו.

<אילן בן יקר: לא, לא.

<אילן בן יקר: צרות יש לי הרבה.

משה גפני: הוא רציני הבחור.

מנחם אליעזר מוזס: בחור רציני.

משה גפני: הוא קלט אותך מהתחלה.

משה גפני: אבל תעשה לו סיור, תעשה לי טובה, אחרת אני יוצא רע מהעניין.

<אילן בן יקר: דגים כשרים עליי.

<סיגלית ברקאי: אני צריכה להגיד שאנחנו כמשרד התחבורה חיפשנו רבות את המשרד הזה.

<סיגלית ברקאי: אנחנו באמת לא היינו חלק מאותו הליך.

משה גפני: אין לי טענות למשרד התחבורה.

משה גפני: את מבקשת עכשיו מהוועדה שהיא תאשר את הנושא הזה של ויתור על הנושא של האגרות מכיוון שאנחנו לא הבעלים.

<סיגלית ברקאי: לא רק אגרות, גם סמכות לתת בכלל את הרישיונות האלה כשאנחנו לא שם.

משה גפני: בסדר, בסדר.

משה גפני: זו שאלה טכנית שאין בעיה לאשר אותה.

משה גפני: אני רק מבקש, לפני שאני מאשר אותה, נייר מוסמך מממשלת ישראל, זה יכול להיות ממשרד התחבורה, זה יכול להיות מינהל מקרקעי ישראל, זה יכול להיות משרד האוצר, מה קיבלה המדינה תמורת העברה ב-2007 את נמל יפו לעירייה.

משה גפני: מה היא קיבלה בתמורה?

משה גפני: היא נתנה את זה כמתנה?

משה גפני: היא נתנה את זה כתרומה לעיריית תל אביב?

משה גפני: עירייה באמת מסכנה.

<סיגלית ברקאי: היא לא נתנה את זה בתמורה.

משה גפני: היא קיבלה תמורה.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה, נורא פשוט.

<ירון שוורץ: סליחה, עניין טכני – בהוראתך אנחנו אמורים עכשיו לבקש ולהגיד שיושב-ראש הוועדה מבקש?

משה גפני: כן, בטח.

משה גפני: אם באותו נייר יהיה גם על הנמלים בארץ ומישהו יוכל לתת סקירה, מישהו שהיה אז, זה יהיה הכי טוב.

משה גפני: אבל אתם מדברים על נמל יפו, אז נמל יפו.

משה גפני: אם לא הייתם מביאים את זה לכאן - - -

<סיגלית ברקאי: אין לי ברירה - - -

משה גפני: את עושה את עבודתך, ואני משבח אותך על כך.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אני מנצל את ההזדמנות הזאת, אבל לא מנצל במובן הלא חיובי של המילה.

משה גפני: הגיע הזמן שמישהו מוסמך במדינת ישראל יגיד למה, לפי דעתי יש לו נימוקים טובים, רק שנדע אותם.

<סיגלית ברקאי: אני מניחה שבזמנו - - -

משה גפני: בזמנו זה 10 שנים.

משה גפני: אני בכנסת 30 שנה.

משה גפני: הזמן הוא לא משהו.

<סיגלית ברקאי: מ-1995 כבר ביטלו את הנמלים האחרים.

<סיגלית ברקאי: הבינו שמדינה לא צריכה - - -

משה גפני: רק תגידי את הפרטים.

משה גפני: היות ואת לא יודעת, תבקשי ממישהו מוסמך, תגידי שיושב-ראש ועדת הכספים, בכדי לאשר את מה שאתם מבקשים שלפי דעתי הוא צודק, ונאשר את זה, אני מבקש לדעת רק את הפרטים.

משה גפני: אל תיקחי את זה קשה.

<סיגלית ברקאי: אני כבר שלושה ימים מחפשת את המסמכים.

<סיגלית ברקאי: אני לא מצליחה למצוא את זה.

משה גפני: מישהו ב-2007, מישהו מהמשרדים הרלוונטיים, לא יודע למה נתנו את נמל יפו לעיריית תל אביב?

משה גפני: אין דבר כזה.

<סיגלית ברקאי: לא למה.

<סיגלית ברקאי: למה?

<סיגלית ברקאי: בגלל שרשות מקרקעי ישראל לאורך השנים לאט לאט הבינה שהם לא צריכים לתפעל נמל - - -

משה גפני: מצוין, זאת תשובה.

<סיגלית ברקאי: הם החליטו שהם לא - - -

משה גפני: זאת תשובה.

משה גפני: היתה החלטה שמדינת ישראל לא צריכה לתפעל נמל ולכן העבירו את זה לעיריית תל אביב.

משה גפני: זאת תשובה, בסדר.

משה גפני: אבל מה שאת אומרת עכשיו, לא בטוח שזה נכון.

<סיגלית ברקאי: זה כן נכון, החליטו שלא צריך - - -

משה גפני: לא, זה לא בטוח נכון בגלל שבתמורה לזה קיבלו משהו ואת לא יודעת מה.

משה גפני: זה לא המגרש של מכבי יפו.

משה גפני: אולי גם.

<סיגלית ברקאי: גם.

<סיגלית ברקאי: אני יודעת בוודאות שהיו חילופי שטחים - - -

<טמיר כהן: היתה עסקת חליפין בין המינהל לעירייה.

משה גפני: בסדר, אני רוצה לדעת את העיסקה הזאת, שלא ניתקל בעוד כמה שנים בביקורת על העניין הזה.

משה גפני: ישאלו אותי, למה אישרת את זה ככה?

משה גפני: אתה לא נותן פה להעביר דברים בוועדה בדרך אגב, אתה שואל.

משה גפני: גם פה אני שואל.

<סיגלית ברקאי: זה לא שעכשיו אנחנו נחזור אחורה בעסקה - - -

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אני רוצה רק פרטים, שנוכל להגיד לכל מי ששואל, הסיבה שעבר נמל יפו ממדינת ישראל לעיריית תל אביב היא שהיתה החלטה שהמדינה לא צריכה לתפעל את זה, עדיף שהעירייה או חברת בת של העירייה, ואנחנו בתמורה לזה קיבלנו את המגרש של מכבי יפו.

<סיגלית ברקאי: צריך רק להבין שבעולם בעיקרון מדינה בדרך כלל לא מנהלת נמל - - -

משה גפני: טוב, אם אפשר לתת תשובה מוסמכת, אני אביא את זה מיד ונצביע.

משה גפני: אני לא אדון על מה שאתם אומרים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.