ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 551, 2018-02-12 12:00

ניסן סלומינסקי: רבותי, צהרים טובים לחברי, צהרים טובים לאנשי הממלכה.

ניסן סלומינסקי: הפעם זה לא הממלכה הרגילה אלא הפעם זה מה שנקרא ה-ממלכה, ועדת הבחירות המרכזית.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק לומר שמפעם לפעם עושים תיקונים ושינויים בחוקים, בחוקי הבחירות אבל אני כל פעם צריך להדגיש מחדש שזה שאנחנו דנים בנושאים שקשורים בוועדת הבחירות המרכזית, זה לא אומר שמישהו צופה פני עתיד וחושב שבעוד תקופה קצרה עומדות להתבצע הבחירות ולכן, אנחנו במהירות מנסים לעשות.

ניסן סלומינסקי: .. זה לא שייך.

ניסן סלומינסקי: הנושא, גם כשהבחירות יהיו במועדן, בנובמבר 19, ועדת הבחירות עובדת מסודר וכל פעם שעולים נושאים שהיא מרגישה שצריך לתקן אותם או לשפר או לשנות, היא מביאה לנו ואנחנו משתדלים לדון כדי שהכל יהיה מוכן ומסודר ליום שנדרש.

ניסן סלומינסקי: אז ניתן לדין להציג את הדברים.

<דין ליבנה: תודה רבה.

<דין ליבנה: אנחנו מדברים על כללים שמציע כבוד השופט מלצר, יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, לקבוע באישור הוועדה, שנערכים בהתאם לתיקון שקדמה ועדת החוקה בראשותך, בשנת 2014.

<דין ליבנה: לא, ברשות דודו רותם ז"ל.

ניסן סלומינסקי: ב-2014 אני חושב שהייתי יושב ראש ועדת הכספים עדין.

<דין ליבנה: לא נורא, היית שותף.

<דין ליבנה: השאלה היא מה אנחנו עושים עם חומרי הבחירות שמגיעים מהקלפיות, כיצד אנחנו מאפשרים לעיין בהם מצד אחד ומצד שני, שומרים עליהם הן לצורך ערעור בחירות, שמירה על ראיות שאסור לגעת בהן ואסור לקלקל אותן בשום צורה ועל הפרטיות וחשאיות ההצבעה של האנשים, שהרי החומרים עצמם עלולים לשקף - -

ניסן סלומינסקי: יש כאן תופעה מעניינת שבגין זכות לערער, אז מצד אחד בצדק, ועדת הבחירות המרכזית רוצה וחייבת לשמר את הכל כדי שאם יהיה ערעור, אלה ההוכחות.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, המערער זקוק גם לחומר הזה כי זה הבסיס שלו בחלק מהמקרים כדי לערער.

ניסן סלומינסקי: אז פה יש איזו מין התנגשות שלתוך המערבולת הזאת נכנס גם הנושא שישנם מקרים שצריכים מאוד להיזהר שהנושא של הפרטיות לא תפגע כי אנחנו מאוד מאוד מקפידים על הפרטיות ושלא ידעו מי בחר, מה בחר, ולא ידעו מה אמרו - כל מיני דברים שהם באמת קשורים ויש גם אפילו – הבנתי שיש אפילו נושאים ביטחוניים שנכנסים לתוך התמונה, לא ניתן כאן את הדוגמה אבל גם לזה נחשפתי, שיש לזה גם חשיבות.

ניסן סלומינסקי: לכן, לצורך זה צריך למצוא שוב את האיזונים בין לאפשר לאותו גוף שרוצה לערער לדוגמה, לערער, צריכים לתת לו את החומרים או להראות לו לבין שמירה עליהם כפיקדון ושלא ייחשפו.

ניסן סלומינסקי: חוץ מזה, יכול להיות - עד עכשיו דיברנו על מי שיש לו זכות לערער ורוצה לערער אבל יש גם כאלה שבאים ואומרים: אני לא מתכוון לערער, אין לי זכות, אני לא שייך, זכות הציבור לדעת.

ניסן סלומינסקי: זו סיסמה שהולכת וגדלה והוא אומר: אני רוצה לדעת.

ניסן סלומינסקי: אני עיתונאי שרוצה מחר לפרסם כתבה, אני חוקר שרוצה לאסוף את הנתונים וכולי כי אני עושה מחקר ואני צריך לקבל את הדוקטורט שלי, שגם זה חלק מהעניין אבל אני מבין שנצטרך לעשות את האבחנות בין מי שרוצה לערער בגין זה לבין מי שרוצה רק לעשות מחקר, שזה משהו מסוג אחר.

ניסן סלומינסקי: אז אוקי, המיקרופון לרשותכם.

<דין ליבנה: בכללים המוצגים אנחנו רוצים להבחין בין שני סוגים של חומרים: החומר הרגיש ביותר, שאנחנו גם קוראים לו בכללים "חומר רגיש", שזה למעשה הפתקים והמעטפות שבהם בכלל אי אפשר לתת לאף אחד לגעת כי כל נגיעה בהם, קריאה, סימון, עלולים לשבש כל יכולת לערער, והם גם לפי החוק מושמדים בחלוף המועד להגשת ערעורי בחירות.

ניסן סלומינסקי: זה 12 יום?

ניסן סלומינסקי: כמה זה?

<דין ליבנה: 14 ימים.

אלעזר שטרן: וגם רשימות הבוחרים, דין.

אלעזר שטרן: מעטפות, פתקים ורשימות הבוחרים שמסמנים אותם בוועדת הקלפי.

<דין ליבנה: האם הבן אדם הצביע או לא הצביע, פה יש גם דברים הנוגעים לחשאיות ההצבעה, שהאם הצבעת או לא הצבעת, יכול להיות שזה - - - וגם פרטים אישיים של בן אדם: השם, תעודת זהות, כתובת וכו'.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שיש מדינות שבהן יש חובה להצביע, נכון?

<דין ליבנה: נכון, יש מדינות שיש בהן חובה להצביע.

<דין ליבנה: יש גם מדינות שיש בהן חובה להצביע ולא מצביעים.

<דין ליבנה: למשל יוון, שבה שיעור ההצבעה מתחת ל-60% לעומת זאת אוסטרליה, ששם יש חובה להצביע ושם מצביעים למעלה מ-90%.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד לא לפרוטוקול שיש מדינות שיש אצלם חובה להצביע וגם מה להצביע.

<דין ליבנה: זה במדינות אחרות.

<דין ליבנה: אז אנחנו מבחינים בין הסוג הזה של החומרים לבין טפסים אחרים שמגיעים מוועדת הקלפי, בעיקר הפרוטוקולים של ועדת הקלפי וטפסים אחרים שבהם יתאפשר עיון יותר בקלות בכפוף להשמדת פרטים מזהים הפוגעים בפרטיות וכו'.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואנחנו בפורום קטן, אתם מתחילים לחשוב על שינוי כל שיטת הבחירות ולהפוך אותה למשהו יותר אולי דומה למה שקורה בארצות-הברית או דברים כאלה היום אני רואה שבמפלגות, בפריימריז מה שנקרא, אז כולם עברו לשיטה אחרת לגמרי.

ניסן סלומינסקי: אתה לוחץ על כפתור, רבע שעה אחרי שנגמר כבר כולם יודעים מה התוצאות וכולי.

ניסן סלומינסקי: זה הולך ונעשה יותר ויותר.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם אתם חושבים...

<דין ליבנה: אני אגיד לך: אנחנו מעת לעת כבר הרבה מאוד שנים בוחנים את כל נושא ההצבעה הממוחשבת, מה נכון לעשות, מה לא נכון לעשות.

<דין ליבנה: שיקולים של עלות-תועלת, שיקולים של הגנת סייבר, שיקולים של יכולת לערער אחר כך ויכולת להתחקות אחר מעשים פסולים.

<דין ליבנה: עד היום, אנחנו לא סבורים שהטכנולוגיה וההגנות מספיק בשלות בשביל לעשות בחירות ארציות ממוחשבות.

<דין ליבנה: גם בעולם, כשרואים בחירות ממוחשבות זה בדרך כלל לא בחירות ממוחשבות.

<דין ליבנה: גם בארצות-הברית למשל, 80% מהקלפיות זה קלפיות נייר.

<דין ליבנה: פשוט את המסמן בנייר באמצעות מערכת מכנית שמסמנת בנייר, וזה - - - היא מאוד מאוד מורכבת.

<דין ליבנה: זה לא רק רשימה אלא אתה מצביע למגוון רחב של נושאים ואנשים, אפילו לפי האזור שבו אתה גר.

<דין ליבנה: בארצות-הברית בבחירות שנתיות, אתה מצביע גם ליו"ר ועד ההורים העירוני, שזה מאוד מעניין להצביע את זה בבחירות כלליות, נכון?

<דין ליבנה: וגם בעשרות משאלי עם שונים וגם לסנטור שלך ולסנטור המקומי וכו'.

<דין ליבנה: אי אפשר לעבוד בשיטה שלנו, של פתק שמצביע על רשימה מסוימת.

<דין ליבנה: כרגע, גם בעצת גורמי הסייבר הרלוונטיים שאנחנו נועצים אתם הרבה וגם כמו שאנחנו חושבים, אין מקום לקדם את זה אבל אנחנו כל הזמן בוחנים גם טכנולוגיות וגם מה קורה בעולם, וכשזה יהיה יותר בשל אנחנו כמובן נביא את זה לוועדה הזאת שתדון בזה.

ניסן סלומינסקי: טוב, רק שאלתי.

<דין ליבנה: אני מקווה שהתשובה ריצתה אותך.

ניסן סלומינסקי: לא, אני צוחק.

ניסן סלומינסקי: אתה רואה מה שקורה גם בארצות-הברית עכשיו עם כל השמועות, של ניסיונות להתערב ולהשפיע – מי יודע?

ניסן סלומינסקי: זה תלוי שוב מי מחזיק את הידע הטכנולוגי היותר חזק ביד, אם זה הממשלה או ועדת הבחירות המרכזית לצורך העניין או כל מיני בעלי עניין אחרים שחס ושלום עוד יכולים להתערב.

<דין ליבנה: בהכנת הכללים, לאחר עבודת המטה אצלנו, עבדנו גם עם הייעוץ המשפטי של הוועדה, עם אלעזר וגם עם משרד המשפטים, והכללים שמונחים בפני הוועדה, זה למעשה מגלם כבר את הערותיהם.

<דין ליבנה: ניסינו להביא נוסח כמה שיותר מוסכם ואני חושב שהצלחנו.

<דין ליבנה: אני אתחיל להקריא ואם יהיו שאלות אני אענה.

<דין ליבנה: "כללי הבחירות לכנסת (עיון בחומר בחירות), התשע"ח–2018 הרעיון הוא שאם אתה לא יכול להגיש ערעור ואין טעם שתעיין, אל תפעיל את כל המערכת המורכבת.

ניסן סלומינסקי: זה ברור, או שאם הערעור שלך הוא לא רלוונטי כי נניח פער יכול להיות 20,000 קולות ובקלפי הזאת יש 400 קולות אז גם אם הכל ישתנה, זה לא יכול לשנות.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, יש הרבה מקרים של ערעורים, בסוג הזה שמדובר?

<דין ליבנה: לא, יש מעט ערעורים, יש כמה בקשות לעיון בעקבות כל בחירות.

<דין ליבנה: אנחנו הלכנו פה במתווה שכבר סללו השופטים רובינשטיין וג'ובראן בבחירות קודמות, כשניסחנו את הכללים.

<דין ליבנה: יש בקשות לעיון.

<דין ליבנה: היה לנו בבחירות הקודמות את רשימת יחד שביקשה בראשות אלי ישי ובבחירות לפני זה את טלב אלסנע שביקש.

<דין ליבנה: מאפשרים לו לפי הראיות שבידיו ובוחנים.

<דין ליבנה: עד היום לא נמצאו שינויים משמעותיים בין מה ששמור אצלנו לבין התוצאות שפורסמו, ובגלל זה גם בכנסת הזאת וגם בכנסת ה-19 וגם בכנסת ה-20, לא היו ערעורים מהותיים.

<דין ליבנה: כלומר, בחומרים הרלוונטיים האלה, הפתקים או המעטפות, לא נותנים למבקש לגעת אלא אנו סופרים את זה בפניו, מראים לו פתק ראשון, פתק שני, פתק שלישי, מתעדים הכל אבל הוא עצמו לא יכול לגעת.

<דין ליבנה: כפי שנאמר: כמו נרות חנוכה, רואים אך לא - -

ניסן סלומינסקי: אין לנו רשות להשתמש בהם אלא לראותם בלבד.

ניסן סלומינסקי: וכל זה מדובר על 14 יום, שאז עדין יש לכם את המשרדים והעובדים וכולי.

<דין ליבנה: פה מדובר במשרדים קבועים שיש לנו, זה המרכז המבצעי-לוגיסטי שלנו באזור התעשייה חבל מודיעין, שיש שם חדר שלם שנועד בדיוק למטרה הזאת.

אלעזר שטרן: הפרט הזה חשוב לציון כדי שיהיה ליושב ראש הוועדה המרכזית את מידת דחיפות הבקשה.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: דחיפות וגם איזה מסגרת כי יש הבדלים.

<דין ליבנה: כלומר, אם היה חל חוק חופש המידע, אסור היה בכלל לתת אותם.

<דין ליבנה: הרעיון המסדר פה שאם ניתן לתת תוך השמטת פרטים שאסור לתת או שלא כדאי לתת, אז נעשה את זה, ניתן רק את חלק החומר הרלוונטי.

<דין ליבנה: הרבה פעמים יש לנו בקשות לאחר הבחירות שבהם ניתן להסמיך את המנכ"לית או אותי לבחון אותם ולאשר אותם, ולא צריך להטריד את השופט שהוא עמוס מאוד.

<דין ליבנה: (3) הסיבה שבשלה מתבקש העיון; ואולם, התבקש העיון שלא לשם הגשת ערעור בחירות, יציין המבקש את הסיבה רק אם הוא מעוניין בכך;" וזאת בדומה לחופש מידע שבו אתה לא חייב לציין את העילה שבגינה אתה מגיש אבל אם אתה מציין, אנחנו יכולים לקבל את זה לטובתנו.

אלעזר שטרן: רק כשזה לצורך הגשת ערעור, אתה כן צריך לציין את הסיבה - -

ניסן סלומינסקי: זה ודאי.

אלעזר שטרן: - - כדי שידעו את הבקשה, למה אתה מבקש את זה וגם כמה זה דחוף.

ניסן סלומינסקי: ואם בכלל יש סיכוי סביר על פניו או לא.

<דין ליבנה: כלומר, אם זה חומר רגיש לצורך בחירות, אנחנו מחליפים בזה מיד ומודיעים מיד.

<דין ליבנה: אין מועדים, אין זמנים.

ניסן סלומינסקי: לא קרה שבגין בקשה כזו היו צריכים לדחות ולהאריך קצת יותר את הזמנים?

ניסן סלומינסקי: נניח הגישו ביום ה-13 ולקח זמן, היתה התלבטות.

ניסן סלומינסקי: אז השאלה עכשיו – האיש הגיש בזמן, הוא לקח את ההתלבטות של השופט וכולי או שבדיוק השופט היה באיזה בג"ץ מעניין ועברו... עכשיו, אסור שהאיש יפסיד בגלל זה אז יש שתי אפשרויות.

ניסן סלומינסקי: קרה פעם שהאריכו את התקופה יותר מ-14 יום?

<דין ליבנה: השופט רשאי להאריך את התקופה, הוא גם רשאי להאריך לפי סעיף 79א את המועד שצריך להשמיד, וזו עילה מספקת כמובן שלא להשמיד את חומר הראיות וזהו.

<דין ליבנה: בשביל להגיש ערעור בחירות, אם הוא רוצה להאריך את המועד, הוא צריך לפנות לבית משפט מוסמך שזה בית המשפט המחוזי בירושלים, ולבקש ממנו רשות להאריך.

ניסן סלומינסקי: מי?

ניסן סלומינסקי: שופט בית המשפט העליון צריך לפנות - -

<דין ליבנה: לא, מי שמבקש לעיין.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אם נניח הוא הגיש בסדר, הוא הגיש ביום ה-13?

<דין ליבנה: זה בשביל לעיין בחומר אבל בשביל - -

ניסן סלומינסקי: אבל הוא לא קיבל תשובה עדין.

<דין ליבנה: נכון, בשביל להגיש ערעור בחירות הוא צריך לפנות לבית המשפט המחוזי בירושלים.

<דין ליבנה: אנחנו לא מוסמכים להאריך מועד, הסמכות היא של בית המשפט המוסמך - - - הוא צריך להגיש בקשה לבית המשפט המחוזי ולהגיד: רציתי לעיין כדי שיהיו לי ראיות להגיש.

<דין ליבנה: זה הטעם המיוחד שאני מבקש אורכה, תנו לי אורכה של שבועיים, שלושה.

<עמי ברקוביץ: מן הסתם גם בית משפט ייענה לדבר כזה.

<דין ליבנה: מובן שאנחנו לא נתנגד לבקשה לאורכה בנסיבות כאלה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי, בסדר.

<דין ליבנה: (ו) הוחלט לדחות בקשה לעיון, כולה או חלקה, תשלח מזכירות הוועדה המרכזית למבקש הודעה בכתב שבה יפורטו נימוקי ההחלטה; התקבלה ההחלטה על ידי העובד המוסמך, תכלול ההודעה גם ציון אפשרותו של המבקש לערור על הדחייה בפני יושב ראש הוועדה המרכזית לפי סעיף 7.

<דין ליבנה: (1) הטיפול בה מצריך הקצאת משאבים בלתי סבירה; (2) חומר הבחירות נשוא הבקשה נוצר או נתקבל בידי הוועדה המרכזית, למעלה משלוש שנים לפני הגשת הבקשה, ואיתורו כרוך בקושי של ממש; (3) לאחר שנקטה הוועדה המרכזית אמצעים סבירים, התברר לה שלא ניתן לאתר את חומר הבחירות נשוא הבקשה או שאינו מצוי ברשותה; (4) חומר הבחירות נשוא הבקשה פורסם ועומד לרשות הציבור או לעיונו, בין בתשלום ובין שלא בתשלום; ואולם, בדחותה את הבקשה לפי פסקה זו, תודיע הוועדה המרכזית למבקש היכן יוכל לרכוש את חומר הבחירות המבוקש, לקבלו או לעיין בו; (5) חומר הבחירות נשוא הבקשה נוצר בידי רשות ציבורית אחרת, ואין בהפניית המבקש לאותה רשות כדי להכביד הכבדה בלתי סבירה על קבלת החומר על ידי המבקש; ואולם, בדחותה בקשה לפי פסקה זו, תפנה הוועדה המרכזית את המבקש לרשות הציבורית אשר בידיה נוצר חומר הבחירות.

<דין ליבנה: לעניין פסקה זו, "רשות ציבורית" – כהגדרתה בחוק חופש המידע.

<דין ליבנה: "

ניסן סלומינסקי: איזה רשות ציבורית יכולה להיות שמחזיקה חומר בחירות?

<דין ליבנה: למשל, רשות האוכלוסין שמחזיקה את רשימות הבוחרים והחלוקה שלהלם לקלפיות.

<דין ליבנה: חוקר רוצה לדעת איך אנחנו מחלקים את האזורים הסטטיסטיים.

<דין ליבנה: המידע מצוי בידיי אבל לא אני עושה את זה.

<דין ליבנה: הוא מפנה אותו למשל ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה או לרשות האוכלוסין, לפי העניין, כדי שהוא יקבל את זה ושהם יבחנו את זה לפי הכלים שהלם.

<דין ליבנה: "שיקולים לעניין דחיה של בקשה לעיון" - פה עשינו איזה תיקון אלעזר, נכון?

אלעזר שטרן: כן, אנחנו נעשה פה איזה תיקון, אנחנו נפרק את הסעיף הזה לשתי פסקאות נפרדות, כשהפסקה הראשונה תכלול את הרישא ואת פסקאות 1 ו-3, והפסקה השנייה תכלול רישא שתכף נסביר אותה ואת פסקה 2 שבעצם החלוקה של הסעיף הזה היא לשניים.

אלעזר שטרן: למצב אחד, שזאת תהיה הפסקה הראשונה, שבו ככלל בה השופט, יושב ראש הוועדה, הוא במגמה לדחות את בקשת העיון, באים ואומרים לו: תשמע, למרות שאתה במגמה לדחות העיון, שים לב לעניין של המבקש בחומר הבחירות ועד כמה מדובר על הרבה חומר או עלות ההפקה שלו היא גדולה, ואם יש לו עניין גדול או שחומר ההפקה של זה זה קצת חומר, אז תיתן לו למרות שאתה שוקל אולי לדחות את הבקשה שלו, זה דווקא עילות למה אולי כן לתת.

אלעזר שטרן: זו הפסקה הראשונה שתכלול את פסקאות 1 ו-3.

אלעזר שטרן: הפסקה השנייה תהיה הפוכה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת: גם במצבים שבהם אתה מבקש, שהשופט במגמה כן לתת את החומר, אז אומרים: תשמע, אם הגישו לך בקשה כן לשם ערעור בחירות, ואתה אומר: בסדר, אני רואה שיש לו עילות וכולי וכולי, עדין הוא צריך לשקול לכיוון השני אולי חלק מהחומר הוא צריך להשמיד וכולי בגלל עילות של הגנת הפרטיות.

אלעזר שטרן: נניח שהוא מבקש את רשימות הבוחרים – הרי החומר הרגיש כולל מעטפות, פתקים ורשימות הבוחרים שמוחקים את השמות.

אלעזר שטרן: ונניח שהטיעונים שלו כנגד אותו אחד שרוצה להגיש ערעור בחירות, שהוא אומר:

אלעזר שטרן: ברשימות הבוחרים של הקלפי יש 500 מצביעים ואצלי יש 600.

אלעזר שטרן: בשביל לוודא את הדבר הזה, אותו בן אדם, כשהוא מקבל את רשימות הבוחרים, הוא לא צריך לדעת את מספר הזהות של כל אחד ואחד, שזה מידע שיש בו פגיעה בפרטיות.

אלעזר שטרן: הוא רק צריך לדעת כמה סימוני מחיקות היו ברשימות הבוחרים לעומת כמה פתקים יש.

אלעזר שטרן: אז נגיד במצב כזה אומרים לשופט: תשמע, גם אם אתה שוקל לתת את החומר, שים לב שיש פה פגיעה בפרטיות ואולי תיתן לו את זה שלא יראה את מספרי הזהות, שיגידו לו כמה מחיקות היו או משהו בסגנון הזה.

אלעזר שטרן: אנחנו פשוט נפרק את הסעיף הזה לשני - -

ניסן סלומינסקי: למרות שלפעמים את שמות האנשים, לא רק את תעודות הזהות.

אלעזר שטרן: יכול להיות שלפעמים גם שמות לא רלוונטיים.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: אם הוא רוצה רק לדעת מספרים, יכול להיות שגם השמות לא רלוונטיים.

אלעזר שטרן: רק צריכים – נגיד יש - - - או עבוד בכיר של הוועדה, הוא יגיד: יש פה, אני סופר אחד, שתיים, שלוש, ארבע וכולי.

אלעזר שטרן: יש פה 500 מחיקות ויש פה 600 פתקים, ואז לא מעניין אותו לדעת את השמות והפרטים.

ניסן סלומינסקי: לפעמים יכול להיות הפוך, שהערעור שלו זה שחלק מהאנשים שרשומים שהם הצביעו כבר נפטרו לפני חודשיים, שלושה, וארבעה, וגם אז השמות הם הנקודה המרכזית.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: זה בעצם תלוי במקרה, מה הטענה שלו.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, כמה זמן לוקח לכם להתעדכן שאדם נפטר מבחינת הרשימות - -

אלעזר שטרן: זה היה תיקון לפני שנה, שהם מבקשים את - -

ניסן סלומינסקי: כן, אני יודע, אני זוכר.

ניסן סלומינסקי: אני רק לא זוכר כמה בסוף...

<דין ליבנה: אנחנו מקבלים את השמות של הנפטרים עשרה ימים לפני יום הבחירות ומחלקים אותם לקלפיות.

<דין ליבנה: אחרי זה זה כבר לא ריאלי.

<דין ליבנה: כמות האנשים היא כבר לא כל כך גדולה.

ניסן סלומינסקי: יש הסכם שבעשרה ימים לפני הבחירות אנשים לא מתים.

<דין ליבנה: או לפחות לא מזינים את הפטירה שלהם למערכת.

<דין ליבנה: המתים לא מצביעים, זה רק פיקציה.

ניסן סלומינסקי: טוב, לא שמעתי בדיוק אז זה בסדר.

<דין ליבנה: נראה לי שאין טעם שאקריא את 6.

ניסן סלומינסקי: כן, הסברנו את זה, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אתם תסגננו את זה אחר כך.

<דין ליבנה: זה בזיקה לתקנות האגרות של חופש המידע, שבו אנחנו רק לוקחים את המחיר של הדף ועלויות - - - זה המחיר.

<דין ליבנה: אנחנו כמובן לא גובים.

<דין ליבנה: אין לנו פה אגרת הפקה, אנחנו לא מקבלים תמורה, אין אגרת בקשה.

<דין ליבנה: העבודה של העובדים שיצטרכו לשבת על כל החומר ולבחון אותו לא נכללת פה, זה על חשבון אוצר המדינה מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: בשלושת המקומות שמותר להצביע בהם מחוץ לקלפי המיועדת לו?

<דין ליבנה: נכון.

<אסף פרידמן: יש לך הצעת חוק - - -

ניסן סלומינסקי: נכון, הנושא של צוות אוויר.

<אסף פרידמן: זה הצוות והטייסים.

ניסן סלומינסקי: בנציגויות הדיפלומטיות והקונסולריות - הכוונה זה כל אדם או רק עובדי מדינה?

<דין ליבנה: לא, רק עובדי מדינה ובני זוגם ונציגים של המוסדות הציוניים ובני זוגם, שזה מה שמפורט בחוק.

<דין ליבנה: זה יוצא "גרוסו-מודו" 5000 איש מכל הארץ.

<דין ליבנה: סעיף 6 זה סעיף שיורי שאומר: חומר ששכחנו, שלא מצאנו, חומר חדש שהתווסף אחר כך – יתייחסו בו - - - זהו.

<דין ליבנה: לא ארוך.

ניסן סלומינסקי: חברי, אין להם מה להגיד, נכון?

ניסן סלומינסקי: טוב, אז אנחנו נצביע בעד לאשר את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את כללי הבחירות לכנסת (מיון בחומר בחירות), התשע"ח-2018.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד – 1

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

<דין ליבנה: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם אתם מכינים עוד עדכונים או עוד דברים?

<דין ליבנה: אנחנו כל הזמן עובדים על תיקונים, וברגע שיש לנו מסה אנחנו מביאים לוועדה.

ניסן סלומינסקי: הנושא של תעמולת הבחירות, זה גם קשור אליכם?

ניסן סלומינסקי: זה כבר נמצא אצלנו.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.