ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 843, 2017-11-06 11:00

משה גפני: אנחנו מממשיכים לסעיף הבא בסדר היום: יישום פרק ייעוץ פנסיוני ושיווק פנסיוני בחוק ההסדרים – דיון ומעקב.

משה גפני: הצעתם של דוד ביטן ומיקי מכלוף זוהר.

משה גפני: מיקי זוהר, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ביקשנו את הדיון - -

משה גפני: תהיה מתון.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתון.

דוד ביטן: - - -

משה גפני: דוד, אחרי זה אתה.

דוד ביטן: אני תומך במיקי.

משה גפני: אפשר לקבל בכתב שאתה תומך במיקי?

דוד ביטן: הוראת שעה.

מכלוף מיקי זוהר: כל פעם שדוד ביטן אומר שהוא תומך בי אני מוטרד.

משה גפני: בבקשה, בכבוד.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, ביקשנו את הדיון הזה היום לאור מצוקה אמתית שבה אנחנו מזהים - בעיקר של עובדים.

מכלוף מיקי זוהר: עובדים היום צריכים לקבל שירות בעבור הכספים שהם חוסכים, והם היום מקבלים שירות בדרך כלל מגוף שהוא לא בהכרח אובייקטיבי.

מכלוף מיקי זוהר: היום נוצר מצב, בעקבות איזה שהוא כשל שוק שנוצר, שלקוחות בסופו של דבר מקבלים שירות ממתפעלים.

מכלוף מיקי זוהר: נכנסה לנישה הזאת הסוגיה של המתפעלים שאגב, הם עושים עבודה טובה, אני חלילה לא מזלזל בהם אבל צריך לזכור שאותם מתפעלים מקבלים את התשלום מהמעסיק.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת, המעסיק משלם לאותם מתפעלים את שכר הטרחה, והלקוח, שזה העובד, החוסך, מקבל שירות ממישהו ששכר הטרחה משולם על ידי מישהו אחר.

מכלוף מיקי זוהר: פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: פעם שניה – אם אתה מעסיק קטן ואתה רוצה לקבל שירות ממתפעל, הסכום שיבקשו ממך הוא סכום לא פרופורציונלי בכלל לעומת העלות האמתית שצריכים לדרוש ממך מאחר ואתה מעסיק קטן.

מכלוף מיקי זוהר: אז פה נפגעים בעלי העסקים הקטנים.

מכלוף מיקי זוהר: גם בעלי העסקים הקטנים נפגעים פה וגם העובדים נפגעים פה כי הם לא מקבלים את השירות.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לציין לשבח את משרד האוצר ואת המפקחת ואת הראל, שהרצון שלהם הוא רצון מאוד מאוד ברור: להגן על זכויותיהם של העובדים ולחסוך כסף לעובדים.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לצערי הרב, נוצר בשטח משהו אחר לחלוטין.

מכלוף מיקי זוהר: המטרה היתה מטרה חיובית, התוצאה פחות טובה.

מכלוף מיקי זוהר: יש אבל כמובן בחקיקה הזאת שהונחה הרבה מאוד דברים טובים שקרו.

מכלוף מיקי זוהר: הרבה מאוד דברים שבאמת מגנים על זכויות העובדים ועל הכסף של העובדים, ועל כך אנחנו באמת לא רוצים לבטל את החוק, אני חייב לומר פה.

מכלוף מיקי זוהר: לא רוצים לבטל את החוק.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר שאנחנו רוצים, והיתה לנו גם שיחה מקדימה, זה להשוות את התנאים של הסוכנים לתנאים של המתפעלים כדי שפעם אחת כל העסקים הקטנים יוכלו לקבל שירות מסוכני הביטוח.

מכלוף מיקי זוהר: פעם שניה – סוכני הביטוח יוכלו לתת שירות באופן ישיר ללקוח על ידי שכר טרחה שהם מקבלים מהלקוח, ובעצם זה ייצר את המחויבות כלפי הלקוח, ובסופו של דבר, הסיטואציה מבחינת הלקוח לא משתנה.

מכלוף מיקי זוהר: מה שהוא שילם היום הוא ישלם רק מחר, רק השינוי יהיה שהוא יוכל לקבל סוף סוף שירות גם מהסוכן ביטוח ולא רק ממתפעל, שבסופו של דבר הוא לא בהכרח אובייקטיבי, מהרגע שמי שמפרנס אותו ונותן לו את שכר הטרחה זה המעסיק עצמו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רק רוצה להוסיף ולומר שיש לנו עניין רב שסוכני הביטוח ימשיכו לפעול, וימשיכו לפעול עם רווחים נורמליים מבלי שיפגעו הלקוחות מכיוון שבלי סוכני ביטוח אנחנו פשוט פוגעים באחד השירותים החשובים ביותר שהאזרחים מקבלים.

משה גפני: אני סיפרתי, הייתי אצלם בכינוס שלהם וסיפרתי שלי היה מקרה עם אשתי.

משה גפני: אם אין סוכן ביטוח, אתה לא יכול לעמוד מול חברות הביטוח הגדולות, אתה תיפול עם העניין הזה ולכן, המטרה של כולנו צריכה להיות שאנחנו מחזקים אותם.

משה גפני: בסופו של דבר אני ביקשתי שתשבו אתם ותגידו אתם להבנות.

משה גפני: לצערי זה לא קרה, ואני שומע כל הזמן תלונות.

משה גפני: אני לא שומע תלונות מאזרחים, אני שומע תלונות מסוכנים.

משה גפני: זה שאני לא שומע תלונות מאזרחים - -

<קריאה: יש פה אזרחית שהגיעה במיוחד מכרמיאל, דוקטור טל ברג.

משה גפני: בסדר, אבל אנחנו יודעים לזהות שיש מבול של תלונות ואני אתן לה אבל מבול של תלונות במקרה הזה זה רחוק מאוד, זה רק אחרי זמן רב יגיע.

משה גפני: מי שיודע את זה עכשיו זה הסוכנים עצמם, ואני אאפשר להם לומר וכמובן רשות שוק ההון תשיב.

משה גפני: אגב, שלחתי לכם מכתב על זה שאי אפשר לעשות ביטוח על אובדן כושר עבודה ולא קיבלתי תשובה, שאי אפשר לעשות ביטוח כזה.

משה גפני: טוב, אחר כך.

משה גפני: מעניין לעניין באותו עניין.

משה גפני: יש בגמרה מושג - -

מכלוף מיקי זוהר: אולי אדוני יאפשר לטוענים.

משה גפני: אני אתן.

משה גפני: יש - - - היות שאתה כבר פה אז מוסיפים לך עוד משהו שלא היה.

משה גפני: יש שני חברי כנסת שביקשו, מיכל בירן ורחל עזריה.

משה גפני: אני רוצה לאפשר להן לדבר.

משה גפני: מיכל בבקשה, בקצרה.

מיכל בירן: אני מודה שהתיקון הזה, עוד כשהעברנו אותו, מאוד לא אהבתי אותו.

מיכל בירן: יצא בסוף מישמש מאוד לא הגיוני.

מיכל בירן: זה התחיל ממשהו שהיה בו באמת בעיה, מנהלי הסדרים שמימנו למעסיקים הנחות בביטוח על המחשבים, ביטוח על המבנה, ומי ששילם את זה מתחת לשטיח בדמי ניהול גבוהים היו העובדים.

מיקי לוי: על השטיח, מעל השולחן.

מיכל בירן: העובדים לא ידעו ושוב, אנשים אמרו: איזה כיף, אני בא, מסבירים לי.

מיכל בירן: לא ידעו שהדברים האלה – שוב, זה לא היה לא חוקי אבל זה היה הסדר לא סביר.

מיכל בירן: והמטרה לבוא ולתקן את זה היתה נכונה ומוצדקת.

מיכל בירן: מה שהעברנו כאן בסוף כחלק מתהליך הפשרה, שבדרך כלל בתהליכי הפשרה יוצא תוצר יותר טוב ממה שנכנס לכאן תוך כדי ההערות, כאן יצא תוצר לא טוב.

מיכל בירן: בסופו של דבר, המעסיקים הסכימו לשלם על העלות הזאת אבל בעצם, זה לא העשרה שקלים לחודש, שהיו העלות האמתית שהעובדים שילמו אלא לפעמים זה שהם שילמו את מקסימום דמי הניהול שהסתכם באמת בסכומים עצומים.

מיכל בירן: אבל הפתרון שבו המעסיק משלם לסוכן ביטוח ואותו אמורים לשפות אחר כך, זה פשוט – אני אשמח לשמוע גם את הנתונים של - -

מכלוף מיקי זוהר: - - -

מיכל בירן: אני לא אתך ולא אתם.

מיכל בירן: אני ממש חושבת – לא, אני לא אתך ולא אתם.

מיכל בירן: אגב, אחרי שאמרת שאתה לא בעד הביטול של זה, אני כן חושבת שנוצר מצב עקום, ואני אשמח לשמוע מה נתוני האמת של כמה ההליך הזה שהחלטנו פה עליו בכלל מתבצע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רחל, את רוצה לדבר עכשיו או אחריהם?

רחל עזריה: אני אדבר אחר כך.

משה גפני: אריה אברמוביץ, ועדת הכספים מברכת אותך על סיום תפקידך.

משה גפני: אנחנו לא אוהבים את זה.

משה גפני: אנחנו היינו מעדיפים שתמשיך בגלל שעשית עבודה נאמנה.

<אריה אברמוביץ: תודה.

משה גפני: וזאת ההזדמנות לברך אותך על שנות פעילותך בעניין הזה של סוכני הביטוח, ויתן השם שיוסיף לך כוח ותוכל לעשות הרבה פעולות כפי שאתה יודע לעשות בהמשך הדרך, ואל תעזוב אותנו לבד, אנחנו לא מסתדרים.

משה גפני: בבקשה אריה אברמוביץ, נשיא לשכת סוכני הביטוח.

<אריה אברמוביץ: קודם כל, תודה על הדברים המרגשים ואיפה שיצטרכו אותי גם לטובת המבוטחים וגם לטובת הסוכנים, אני תמיד אהיה נכון ומוכן לבוא ולעזור.

<אריה אברמוביץ: אני רוצה לפתוח בדבר הבא: בדיוק לפני שנתיים כעת חיה, חוקקנו את חוק ההסדרים.

<אריה אברמוביץ: באותו יום שעשינו את ההסכם לפני שנתיים, המצב בשוק היה שונה.

<אריה אברמוביץ: אני מזכיר: לא היה הפרדת תגמול של סוכני הביטוח בין דמי הניהול לתגמול לסוכן.

<אריה אברמוביץ: לא היה את קרנות ברירות המחדל, וגם לא היה את אותו חוק שחוקקנו בחוק ההסדרים, שכל מבוטח או כל לקוח יכול לבחור את סוכן הביטוח שלו.

<אריה אברמוביץ: עכשיו, מה קרה במהלך השנתיים האלה?

<אריה אברמוביץ: במהלך השנתיים האלה החוק של תפעול ושיווק בעצם כמעט ולא יצא לפועל כי יש כאוס עצום היום.

<אריה אברמוביץ: זה שאזרחים היום לא יודעים, זה שוב בגלל שאנחנו עומדים כחוצץ בין האזרח לבין הגוף המוסדי, ואנחנו בהרבה מאוד מקרים מחפים על הדברים אבל כמו שכבוד היושב ראש יודע, היו כבר כתבות בעיתונים על הכספים שלא מוצאים אותם ונעלמים, וכאלה דברים.

<אריה אברמוביץ: ולכן, מה שהיה טוב לפני שנתיים, אחרי שבדקנו את זה במהלך השנתיים, ראינו שזה לא עובד, זה לא יוצא טוב מכיוון שבמהלך השנתיים האלה קמו, וכבר אמרתי את זה כאן בוועדה – קמו מתפעלים כפטריות לאחר הגשם.

<אריה אברמוביץ: כל אחד שחשקה נפשו פתח חברת תפעול.

<אריה אברמוביץ: הוא יכול להיות מתפעל.

<אריה אברמוביץ: אין לו רגולציה, אין לו חוק.

<אריה אברמוביץ: הוא יכול לגבות כמה שהוא רוצה ממי שהוא רוצה איך שהוא רוצה, ועלינו בעצם יש חוק.

<אריה אברמוביץ: אז מה קרה?

<אריה אברמוביץ: מצד אחד קמו מתפעלים שהם עושים מה שהם רוצים, ועושים גם כאוס.

<אריה אברמוביץ: ואני אומר את זה - -

מכלוף מיקי זוהר: תראו, אני חושב שצריך להשוות את התנאים בין הסוכן ובין - - - יש לי גם חוק להשוואת התנאים.

משה גפני: בסדר, טוב.

משה גפני: תכף נראה.

<אריה אברמוביץ: מה קרה?

<אריה אברמוביץ: עוד משהו: באים ואומרים לי - -

משה גפני: רק שניה.

מיקי לוי: אתה רוצה לחזור למצב הקודם, אריה?

מיקי לוי: גם לייעץ וגם לתפעל וגם שהמנהל של החברה יהיה בקשר אתך - - - המבוטחים עצמם?

מיקי לוי: הרי מטרת החוק היתה לעשות הפרדה.

<אריה אברמוביץ: אז אני אמרתי מיקי, אמרתי.

<אריה אברמוביץ: בעיקרון, מתי בהפרדה היתה - כי דמי הניהול גם היו גבוהים.

<אריה אברמוביץ: היום דמי הניהול ממש נמוכים גם לפי דוחות של המפקחת.

<אריה אברמוביץ: אנחנו, סוכני הביטוח, לא מקבלים היום את העמלות שלנו לפי דמי הניהול.

<אריה אברמוביץ: אין קשר בינינו לבין דמי הניהול.

<אריה אברמוביץ: את דמי הניהול קובעים הגופים המוסדיים.

<אריה אברמוביץ: אנחנו לא משפיעים כהוא זה על דמי הניהול.

<אריה אברמוביץ: לכן, אין היום שום קשר בינינו לבין המבוטח בנושא הזה.

<אריה אברמוביץ: דבר נוסף – מה קרה בעצם?

<אריה אברמוביץ: באים ואומרים לנו: רגע, מה קרה?

<אריה אברמוביץ: באים מתפעלים, סוכן הביטוח צריך לעבוד ולהחזיר את אותו כסף.

<אריה אברמוביץ: מצד שני, יש מתפעל שגובה כסף, כמה שהוא רוצה, ולא צריך להחזיר אותו.

<אריה אברמוביץ: מה אומר סוכן הביטוח?

<אריה אברמוביץ: ופה ההתרעמות של אותם עסקים קטנים ובינוניים.

<אריה אברמוביץ: אומר סוכן הביטוח: למה אני צריך להיות שם בכלל?

<אריה אברמוביץ: כי אם אני גובה את הכסף ומחזיר אותו, זאת אומרת, אני עומד בעמדת אפס, אני אתן את זה למתפעל, תעזבו אותי בשקט.

משה גפני: הבנתי.

<אריה אברמוביץ: ואז נוצר מצב שאותם גופים, אותם מעסיקים קטנים ואותה עוסקת שרועי הביא באה ומתלוננת כי אותם סוכני ביטוח לא נמצאים שם.

<אריה אברמוביץ: אנחנו לא במטרה לפגוע במבוטח.

<אריה אברמוביץ: אין לנו שום מטרה, אנחנו גם לא גובים ממנו יותר.

<אריה אברמוביץ: היום, כשאנחנו לא קשורים לדמי ניהול - -

משה גפני: אני ביקשתי שתשבו עם הרשות לביטוח.

<אריה אברמוביץ: אז ישבנו וכתבתי לכבוד היושב ראש מכתב מה קרה אחרי הישיבה הזאת, וגם היום בבוקר ניסינו לשבת יחד עם מיקי זוהר למרות שבפעם הקודמת הרשות לא רצתה לשבת עם מיקי זוהר.

<אריה אברמוביץ: ישבנו היום בבוקר עם מיקי זוהר ועם הראל, אין תשובות אמתיות.

עודד פורר: אדוני, אני בעד לקדם את החקיקה בעניין.

עודד פורר: אנחנו כל הזמן אומרים - -

משה גפני: רגע, עודד שניה.

<אריה אברמוביץ: אנחנו חייבים לשים לזה סוף.

<אריה אברמוביץ: יש כאוס עצום.

<אריה אברמוביץ: למה זה מפריע לנו?

<אריה אברמוביץ: זה מפריע לנו כי הכל חוזר אלינו, כי בסופו של דבר אנחנו לא יכולים להזניח את המבוטחים שלנו.

<אריה אברמוביץ: דרך אגב, העמלה שאנחנו מקבלים מהגופים המוסדיים, אנחנו מקבלים אותה על השירות שאנחנו נותנים.

<אריה אברמוביץ: אנחנו לא מקבלים אותה על התפעול של המעסיק.

<אריה אברמוביץ: אז אם מגיע כסף על התפעול, שיתנו אותו גם לנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ירון גינדי, נשיא לשכת יועצי המס.

<ירון גינדי: אנחנו, יחד עם עמיתנו רואי החשבון, אלה שבסוף עושים את המשכורות וביום יום מתמודדים עם כל התופעה הזאת.

<ירון גינדי: אבל אני חייב להתחיל בדבר אחד, חברת הכנסת מיכל בירן: יש לי עובדים, שילמתי להם ביטוחי מנהלים עד היום ומעולם לא קיבלתי על החשבון שלהם הנחה.

מיכל בירן: אף אחד לא כופר בזה שמעסיקים רבים קיבלו.

מיכל בירן: זה שאתה לא - - -

מיקי לוי: ירון, אם מפעל של 450 איש והמתפעל יושב במשרד בתוך המפעל - - -

מיכל בירן: לקחת לכיוון לא טוב.

מיכל בירן: אף אחד לא כופר בזה שזאת היתה התופעה - - -

משה גפני: מיקי, תאפשר.

מיקי לוי: אל תספר לי סיפורים.

<אריה אברמוביץ: מיקי, היום אנחנו לא קשורים לדמי הניהול.

<אריה אברמוביץ: אנחנו פטורים, לא קשורים.

<ירון גינדי: מה שאנחנו רואים היום בשטח, בפועל: ראשית, העסקים הקטנים היום נדרשים, כל עסק קטן שהיה אמור להיכנס ב-1.1 לתוך המהלך הזה היה אמור לשלם לאותם גופים מתפעלים 450, 500 שקלים לחודש תוספת ליוקר המחיה של העסק, גם אם יש לו ארבעה או חמישה עובדים.

<ירון גינדי: למה?

<ירון גינדי: כי הגופים המתפעלים אומרים לנו דבר פשוט מאוד: אנחנו לא בעסק קטן בפחות מ-400-500 שקל בחודש, והעסקים הקטנים באים אלינו עכשיו, כשהודענו להם שהם צריכים להיכנס מה-1.1 לתוך המהלך הזה, בזעקה גדולה.

<ירון גינדי: דבר שני, בוא נבין על ההיזון החוזר, מה קורה?

<ירון גינדי: אתן לכם סתם דוגמה היום: היום בבוקר, בעסק גדול, מתקבל כסף חזרה מחברת הביטוח.

<ירון גינדי: בודקים את ההיזון החוזר, המעסיק מקבל כסף חזרה לחשבון שלו.

<ירון גינדי: בודקים את ההיזון החוזר, ההיזון החוזר תקין.

<ירון גינדי: המעסיק מקבל כסף חזרה מחברת הביטוח בגין העובדים שהוא הפקיד להם כסף, ומתבזבז יום או יומיים עבודה בין המעסיק לבין חברת הביטוח - -

<קריאה: אבל מה זה שייך?

<ירון גינדי: בטח שזה שייך, כי ההיזון החוזר לא משקף כלום.

<ירון גינדי: אני יכול לקבל היזון חוזר ובכלל, אני לא יודע ההיזון חוזר, לאיזה מעסיק הוא שייך.

<ירון גינדי: אני יכול לקבל היזון חוזר, ובתוך ההיזון החוזר יש לי עשרה עובדים שהם תקינים או 50 עובדים תקינים ושלושה עובדים לא תקינים.

<ירון גינדי: ועכשיו, אני צריך בתוך ההיזון החוזר הזה לעשות שיח עם חברת הביטוח, שלוקח לי שלושה, ארבעה ימי עבודה, ובסוף יסתבר שההיזון החוזר היה טעות.

<ירון גינדי: אז מה עושה משק ישראל?

<ירון גינדי: התפוקה שלנו יורדת, אנחנו מבזבזים זמן בבירוקרטיה מיותרת, העסקים שלנו, אנחנו מגלגלים זמן על כלום.

<ירון גינדי: עכשיו, אני אומר לכם שאנחנו יצאנו, מה שנקרא במסדרון, לפני הדיון, להראל, למר שרעבי, עם הצעות שאנחנו חושבים שייעלו את המערכת.

<ירון גינדי: אנחנו חושבים שמי שצריך לתת לנו את הנתונים הראשונים זה חברות הביטוח, וככה לא יהיו תקלות בהיזון החוזר.

<ירון גינדי: חברת הביטוח קיבלה מבוטח, רשמה אותו למערכות שלה?

<ירון גינדי: שתוציא לי, המעסיק, קובץ אני אקלוט את הקובץ שלי – יש לנו הצעות - -

משה גפני: מה הראל אמר לכם?

<ירון גינדי: הראל אמר שהוא מקבל את זה לדעתי בברכה, ועוד דברים אחרים שאמנו לו.

<ירון גינדי: אני חושב שהדחיה בשנה היא דחיה ראויה.

<קריאה: זה לא קשור - - -

<ירון גינדי: חבר'ה, אני אומר שזה לא קשור.

<קריאות: - - -

<ירון גינדי: סליחה רגע.

<ירון גינדי: קודם כל, לעסקים הקטנים, אנחנו מוציאים משכורות.

<ירון גינדי: זה שזה נדחה, זה עושה לנו טוב עבורם.

<ירון גינדי: עוד דבר אחד: זה שיש בעיה עם סוכני הביטוח, אני יודע.

<ירון גינדי: אתה יודע מה קרה עם סוכני הביטוח?

<ירון גינדי: דבר פשוט מאוד: במקום שהם יתפעלו את המהלך הזה, הם יצאו החוצה מהמהלך הזה כי הם לא מסוגלים לעשות את המהלך הזה ולא משתלם להם לעשות את המהלך הזה.

<ירון גינדי: באו במקומם חברות תפעול, העסקים הקטנים משלמים לחברות התפעול והעובדים לא הרוויחו שקל.

<ירון גינדי: לא ירד לעובדים אגורה.

משה גפני: תודה רבה.

<ירון גינדי: אנחנו היינו רוצים שהם יתפעלו לנו את זה ולא אף אחד אחר.

משה גפני: זה הדיון.

משה גפני: רועי כהן.

רועי פולקמן: גפני, רק לגבי ה - - - אני גם ביקשתי משרעבי להציג האם רואים מגמה באמת כי המטרה של הרפורמה היתה ברורה והיא הגיונית אבל אנחנו רוצים לדעת האם רואים חיסכון - -

מיכל בירן: אבל זה באמת קרה לפני שהעברנו את הצעת החוק שהפרידה את תגמול סוכני הביטוח מדמי הניהול, שכן שינתה באופן מהותי את המצב, וגם את זה צריך להגיד.

משה גפני: נשאל אותו.

משה גפני: לפי דעתי הם לא יודעים מכיוון שזה מוקדם עדין לדעת, אבל נשאל אותו, זה חלק מהעניין, ברור.

משה גפני: רועי כהן, נשיא לה"ב.

<רועי כהן: קודם כל, אני הגעתי לכאן כי אני חושב שיש כמה כובעים לדיון הזה.

<רועי כהן: - -

משה גפני: לא, הגעת לכאן בגלל שכאן מעניין.

<רועי כהן: מעניין פה תמיד אבל אני אומר שצריך להסתכל על זה גם בראיה רחבה יותר.

<רועי כהן: מה קורה כרגע?

<רועי כהן: קורה כרגע ששוב מוצאים העסקים הקטנים את עצמם, שהם צריכים להתמודד מול מציאות חדשה, שאף אחד לא הכין אותם לשם, ואני בכוונה הבאתי וביקשתי להביא דווקא מישהו שהוא אקדמאי, רופאת שיניים, שיודעת להתעסק בדרך כלל ביום יום עם כספים, ותכף היא תספר את הסיפור שלה.

<רועי כהן: אני חושב שאף אחד מהאולם הזה לא יישאר אדיש לדבר הזה.

משה גפני: לא הבנתי לגבי השיניים – הבאת אותה שמה היא?

<רועי כהן: היא תכף תספר מה היתה המציאות של לפני ומה המציאות שאחרי.

<רועי כהן: הדבר שעשו פה ברפורמה הזאת - -

עודד פורר: היא מעסיק קטן, היא לא צריכה להיות סוכנת ביטוח.

<רועי כהן: בדיוק.

עודד פורר: עכשיו הופכים אותה בכוח - - -

<רועי כהן: בדיוק, היא לא צריכה להיות סוכנת ביטוח.

<רועי כהן: ומה שקרה פה, שהיא נושאת באחריות פלילית אם היא לא מעבירה את הכסף לעובדים שלה, למנקה, לשיננית או לכל מישהו אחר, ואף אחד זה לא מעניין אותו פה.

מיקי לוי: מה זאת אומרת?

מיקי לוי: היא חייבת על פי חוק - - -

עודד פורר: אין לה מול מי לעבוד.

<קריאות: - - -

<רועי כהן: ואני באתי, אני הייתי בדיון.

<רועי כהן: אתה צודק, אדוני היושב ראש, שניסינו למצות כל אפשרות של הידברות אבל כנראה שאנחנו שוב – הציבור, מה זה עוסק קטן?

משה גפני: מה עמדתך?

<רועי כהן: עמדתי היא חד-משמעית להחזיר את המצב לקדמותו שעסק קטן לא יצטרך להתמודד מול המציאות הזאת או למצוא - -

מיקי לוי: ואז כל הדמי תפעול עוד פעם על העובדים?

מיקי לוי: אל תבלבלו במוח - - - לא כשזה מחויב על בעל המפעל.

<רועי כהן: חבר הכנסת לוי, אתה יודע שנוצר פה מחירון?

<רועי כהן: משהו שאסור על ידי רשות ההגבלים העסקיים, נוצר פה מחירון.

<רועי כהן: עד חמישה עובדים, עד עשרה עובדים - - -

מיקי לוי: תביא מקרים, אל תבלבל את המוח.

מיקי לוי: אתה נותן סיסמאות ולא מקרים.

מיקי לוי: אל תבלבל את המוח.

משה גפני: מיקי.

משה גפני: אני מקבל את מה שאתה אומר כחלק מהדיון עמדתך ברורה, ואני מבקש, איפה רופאת השיניים?

משה גפני: תשבי ליד השולחן.

משה גפני: אל תתרגשי מהצעקות, תגידי את הדברים כמות שהם.

<טל ברג: בוקר טוב.

<טל ברג: אני טל, נעים מאוד.

<טל ברג: נסעתי ארבע שעות מכרמיאל, איפה שמחתימים דרכון.

<טל ברג: אני רופאה מומחית בעלת רישיון מומחה מטעם משרד הבריאות ברפואת הפה.

<טל ברג: אני הקמתי מרפאה לחולים בסיכון בכרמיאל מטעמי ציונות, זו מילה גסה.

<טל ברג: אני גם גרה ברקפת בגליל.

<טל ברג: השנה אני חוגגת עשר שנים להקמת המרפאה, ולמרות שהמציאות הישראלית לא קלה לעסקים קטנים, במיוחד בפריפריה, ברוך השם אני לא מתלוננת.

<טל ברג: אני מעסיקה ארבע עובדות, מעדיפה להעסיק נשים תושבות הצפון.

<טל ברג: עד לפני שנתיים תשלום המשכורות לעובדות שלי היה מאוד פשוט.

<טל ברג: מצד אחד, רואה חשבון שדואג לתלושי השכר, ומצד שני סוכן הביטוח שדואג להעברות הכספים לקרנות הפנסיה וקרנות ההשתלמות שלהן.

<טל ברג: לפני כשנתיים חל שינוי.

<טל ברג: אסרו עלינו, העצמאים, לעבוד עם סוכני הביטוח.

<טל ברג: אנחנו צריכים לעשות העברה ישירה לחשבונות הבנק של חברות הביטוח הענקיות, ולשלוח להן במייל ייעודי העתקי העברה ודוח מתאים מרואה החשבון.

<טל ברג: פתאום עבודה של כמה שעות הפכה להיות עבודה של כמה שבועות.

<טל ברג: לעיתים המייל לא נשלח, לעיתים חוזרת הודעת שגיאה.

<טל ברג: אז צריך להתקשר למוקד השירות של חברת הביטוח, להמתין שעות, לעיתים להתייאש מההמתנה, לנתק ולחזור ביום אחר.

<טל ברג: למשל, לפני כמה חודשים היתה לי סאגה עם חברת "הראל" שנמשכה חודשיים בקשר לאיזו שהיא קרן השתלמות של העובדת שלי.

<טל ברג: אני פתאום מוצאת את עצמי עוסקת שבועות ברדיפה אחרי חברות הביטוח.

<טל ברג: אף חברת ביטוח לא שולחת לי אישור שההעברה נקלטה.

<טל ברג: סכומים שהם לכאורה קטנים אבל משמעותיים לעובדות שלי הולכים לאיבוד בחשבונות ענקיים ללא שיוך, ואף אחד לא יודע איפה הכסף.

<טל ברג: אם עובדת מתפטרת או נקלטת במרפאה, אני אפילו לא יודעת למי אני צריכה לפנות כדי לפתוח קרן חדשה.

<טל ברג: אז חברות הביטוח פתחו פורטל מעסיקים, אתרי אינטרנט מסובכים מאוד שלכאורה אמורים לתת לי את כל המידע שאני צריכה.

<טל ברג: בפועל, הם מבקשים מידע דרך תוכנות שאין לי אותן, ואז הן שולחות אלי מתווכים – אני לא יודעת אם מותר לי להגיד את השם - -

משה גפני: לא, לא להגיד את השם.

<טל ברג: אוקי.

<טל ברג: המתווך רוצה ממני עוד כמה מאות שקלים בכל חודש, שזה יותר כסף מסך כל ההעברות החודשיות שלי, והוא יעביר בעצמו את הכסף לחברת הביטוח.

<טל ברג: בפועל, זה עוד - -

בצלאל סמוטריץ': את מעבירה למתפעל - -

<טל ברג: דרכו.

<טל ברג: אני מעבירה למתווך, משלמת עמלה של כמה מאות שקלים כל חודש, אבל המתווך – תבין, המתווך הוא עוד מוקדן שירות לא מקצועי, שבינו לבין חוקי העבודה אין דבר וחצי דבר.

<טל ברג: אין לו שום גישה למידע, וגם אצל המתווך אני אמתין שעות עם תקליט ברקע.

<טל ברג: אני מזכירה לכם שלעסקים גדולים יש בדרך כלל מחלקת שכר שזו עבודתה, והיא עוסקת בכך במשרה מלאה.

<טל ברג: אני עסק קטן.

<טל ברג: כל העבודה יושבת עלי.

<טל ברג: בין הבירוקרטיה, המסים, ביטוח לאומי והדאגה לעובדות שלי, אני צריכה גם זמן לעסוק ברפואת שיניים.

<טל ברג: סוכן הביטוח שלי לא מוכן להתעסק עם זה יותר.

<טל ברג: - -

בצלאל סמוטריץ': אין איזה מתווך שיעסוק ברפואת שיניים במקומך?

<טל ברג: לצערי לא.

<טל ברג: אני נורא מבקשת להחזיר את כל הנושא הזה אחורה.

משה גפני: תודה רבה.

מיכל בירן: - - -

מיקי לוי: גפני, הסוכן יכול לבחור בהיותו או מתווך או מתפעל.

מיקי לוי: הוא יכול לבחור בזה כדי שלא יהיה ניגוד עניינים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לומר – רבותי - -

דוד ביטן: - - -

מיקי לוי: כי המתפעל שלה או הסוכן שלה לא מוכן לטפל.

משה גפני: מיקי, מה יש לך היום?

משה גפני: אני מבקש לומר לחברי הוועדה ואני מבקש לומר להראל: היה לי נושא עם אשתי, אני סיפרתי את זה.

משה גפני: אשתי היתה צריכה להגיע לחברת ביטוח בעבודה שלה, היא היתה צריכה לעשות איזה פעולה והיא ניסתה להגיע לחברת הביטוח.

משה גפני: חברת הביטוח לא כל כך רחוקה מהמקום שאנחנו גרים.

משה גפני: אני רואה אותה כל יום מתקשרת וכל יום מתעצבנת.

משה גפני: אני שואל אותה: תגידי, מה הסיפור?

משה גפני: אז היא אומרת: אני צריכה משהו מחברת הביטוח.

משה גפני: אין לה סוכן.

משה גפני: ואז אמרתי לה: אני אעזור לך.

משה גפני: אני, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: התקשרתי לחברת הביטוח חודש.

משה גפני: חודש.

בצלאל סמוטריץ': אם היית מבקש ממרכז הוועדה, תוך שניה עושים את זה.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: חודש.

משה גפני: נסעתי בעצמי לחברה.

משה גפני: עוצר אותי השומר בכניסה ואומר: מה אתה רוצה?

משה גפני: אני רוצה איזה פקיד, באתי עם אשתי.

משה גפני: הוא אומר: אתה לא יכול, תדבר בטלפון.

משה גפני: אמרתי לו אני פה אז עבר שם מישהו ושאל אותי: חבר הכנסת גפני, מה אתה מבקש?

משה גפני: אמרתי: אני רוצה פקיד שיוכל לעזור לאשתי בנושא פרוזאי ממש.

משה גפני: לא קיבלנו שירות בסוף.

משה גפני: מה שמספרת רופאת השיניים מכרמיאל, זה קורה גם במרכז הארץ וזה קורה גם לאנשים שהם סתם אנשים פשוטים כמוני למשל.

משה גפני: אז רוצים לעשות דבר כזה, צריך לדעת מה מבחן התוצאה.

משה גפני: כולנו רוצים ללא יוצא מן הכלל לייעל את המערכת, לעזור לאזרחים ושזה יעלה כמה שפחות - -

דוד ביטן: אתה לא יודע שמכל הרפורמות לא יוצא כלום?

דוד ביטן: רק יוצא בלגן.

משה גפני: לא, אני עד עכשיו בטראומה, דוד.

משה גפני: הגעתי לחברת ביטוח, כזה מגדל גדול, מעליות והכל.

משה גפני: אחרי זה הם באים לפה, הם מקבלים משכורות גבוהות, והם אומרים שהמצב שלהם קשה.

משה גפני: הראל, בבקשה.

<הראל שרעבי: שלום.

<הראל שרעבי: אני מרשות שוק ההון.

<הראל שרעבי: דיברו פה על כמה עניינים, אני אסדר את התהליך, ואני מקווה שתוך כדי אני גם אענה לחלק מהדברים.

<הראל שרעבי: אני רוצה להתחיל מהמוטיבציה המרכזית של הנושאים שמדברים עליהם פה.

<הראל שרעבי: קודם כל, אני שמח כי יש קונצנזוס שמי שחשוב לנו זה העובדים כי לפעמים יש לי ספקות בעניין הזה.

<הראל שרעבי: אני שמח שברור לכולם שהעובדים הם בראש סדר העדיפויות שלנו.

<הראל שרעבי: עכשיו, צריך לזכור שמאז 2008 יש במדינת ישראל פנסיה חובה.

<הראל שרעבי: זה אומר שכל מעסיק מחויב על פי דין להפריש כספים לחיסכון הפנסיוני של העובדים שלו.

<הראל שרעבי: להפריש כספים לחיסכון הפנסיוני זה לא רק שלחתי כסף ולא מעניין אותי מה קרה אתו כי בסוף, כמו שאמרה פה הרופאה ואני מסכים אתה לגמרי, חשוב לנו שהעובד יראה את הכסף בסוף הדרך והוא לא בודק בשוטף שהכסף הופקד כמו שצריך, והוא לא נמצא שם.

<הראל שרעבי: ולכן, חשוב שבתהליך כל כך מסובך ומורכב - -

מיכל בירן: יהיה מי שיענה לטלפון.

<הראל שרעבי: רגע, שניה, אני אגיע גם לזה.

<הראל שרעבי: - - יהיה תהליך ברור, אחיד, מסודר, עם כמה שפחות אפשרויות לטעויות.

<הראל שרעבי: ובשביל זה, כבר מלפני ארבע שנים יזמנו מהלך מאוד מאוד מקיף שמסדר את כל שלב הפקדת הכספים לחיסכון הפנסיוני.

<הראל שרעבי: בשביל שנבין על מה מדובר, מדי חודש מופקדים מהמעסיקים אל הגופים המוסדיים כל חודש יותר משישה מיליארד שקלים, ובצד השישה מיליארד שקלים האלה עוברים מיליוני רשומות מידע.

<הראל שרעבי: אם הרשומות האלה לא ירשמו כמו שצריך אז הזכויות של העובדים לא יהיו תקינות, לא יהיה להם ביטוח, הכסף לא יהיה - - - הכאוס שבתהליך הזה ברור לכולנו.

<הראל שרעבי: עכשיו, איך עבדו עד אז?

<הראל שרעבי: עד אז עבדו בכל מיני דרכים מגוונות שאולי היו מתאימות לאי שם שנות ה-90 ולפני כן אבל ב-2017, כשיש פנסיה חובה שמחייבת את כל המעסיקים להפקיד לכל העובדים שלהם לקרנות פנסיה, ומדי חודש עוברים כאלה סכומים עם כל כך הרבה מידע, התהליך הזה חייב להיות מסודר.

<הראל שרעבי: הוא חייב, אין דרך אחרת.

<הראל שרעבי: ולכן, התהליך הזה שנקרא תקנות תשלומים, תקראו לו איך שאתם רוצים, מסדר וקובע פרוצדורה מאוד ברורה: כן, לשלוח דיווח על העובדים בנייר.

<הראל שרעבי: המשמעות היא שאם במקרה הפקיד בחברת הביטוח הקליד מהנייר פחות אפס אחד, אז לעובד יהיה במקום 1,000 שקל 100 שקל.

מיכל בירן: בממשק הזה יש - - -

משה גפני: סליחה, אין לנו את כל הזמן שבעולם.

<הראל שרעבי: ולכן, אין ברירה אחרת להבנתנו אלא שהתהליך הזה יעשה בקבצים ממוכנים אחידים, שבהם ההסתברות לטעויות היא הרבה הרבה יותר נמוכה, על זה אין חולק.

<הראל שרעבי: והמעבר מהשלב של ימי הנייר למיכון, הוא קורה בהדרגה.

<הראל שרעבי: התקנות האלה פורסמו ב-2014, נכנסו לתוקף ב-2016 על מעסיקים מעל 100 עובדים, נכנסו לתוקף על מעסיקים מעל 50 עובדים בינואר 2017.

<הראל שרעבי: היו אומרות להיכנס בינואר 2018 על שאר המעסיקים והודענו שאנחנו דוחים לגבי מעסיקים עד 20 - -

משה גפני: הראל, אנחנו לא שם.

<הראל שרעבי: רגע.

משה גפני: אין רגע.

משה גפני: אנחנו לא מחוקקים עכשיו את החוק שאתה מסביר את כל הדברים.

משה גפני: כל מה שאמרת, בסדר.

משה גפני: אני שואל האם יש לכם נתון שאתם יודעים מה קרה מאז?

משה גפני: האם ירד סכום העמלות שהאזרחים משלמים?

משה גפני: תגיד מה התוצאות.

משה גפני: אתה עכשיו חוזר על ההסבר של מה שאמרת פה - - אני מבקש לדעת.

<הראל שרעבי: מה שאני מתאר הוא המסגרת המשלימה לחוק וזה חשוב כי בסוף, אם אנחנו כופרים בחובה של מעסיק להפקיד בחיסכון פנסיוני עבור העובדים שלו אז בסדר, אבל אנחנו לא שם.

דוד ביטן: - - -

מיכל בירן: אתה מסובב את זה כי כולם פה מסכימים על זה.

משה גפני: הראל, תעצור שניה.

משה גפני: אני פה הבעל בית שם אתה הבעל בית.

משה גפני: בלסדר לי את הביטוח אתה הבעל בית.

משה גפני: לתת לך רשות דיבור אני הבעל בית.

משה גפני: על הנושא הזה אין ויכוח, הרי הצבענו בעד זה.

משה גפני: אנחנו קיבלנו את המסגרת הזאת.

משה גפני: אני רוצה לדעת, אחרי שאנחנו מקבלים כל כך הרבה תלונות, אני רוצה לדעת, תאמר מה תוצאת החוק הזה.

משה גפני: האם זה ייעל את המערכת?

משה גפני: האם זה הפחית את העמלות?

משה גפני: הרי יש פה דבר שהוא חסר הגינות, דיברנו עליו.

משה גפני: יש חברות תפעול שלא מחויבות לשלום דבר, ויש את סוכני הביטוח שהם כן מחויבים.

משה גפני: האם אתה יודע להגיד נתונים שבשבי

משה גפני: לם כדאי לנו לזרוק את סוכני הביטוח לפח?

<הראל שרעבי: חס ושלום.

משה גפני: אל תגיד חס ושלום, אני נולדתי בתל-אביב.

משה גפני: אני מבקש לדעת האם אתה יכול לזהות נתונים שמצדיקים את מה שעשינו בחוק הזה?

<הראל שרעבי: אמרו פה גם לפני: במקביל למהלך של הפרדת השיווק והתפעול קרו לא מעט מהלכים.

<הראל שרעבי: המגמה של ירידת דמי הניהול קורית, רואים אותה בעיניים - -

<קריאות: - - -

<הראל שרעבי: עכשיו כל אחד יגיד אם זה כן קשור או לא קשור.

<הראל שרעבי: אני אומר מה הנתונים.

<הראל שרעבי: אז קודם כל, דמי הניהול יורדים.

<הראל שרעבי: 2.

<הראל שרעבי: כן נכנסים לשוק גורמים שמתמחים בטכנולוגיה, והם מבצעים את ההפקדות של המעסיקים, והם עושים את זה טוב.

<הראל שרעבי: האם כולם עושים את זה טוב?

<הראל שרעבי: אני לא יודע להעיד, לא על הסוכנים ולא על המתפעלים.

<קריאות: - - -

<הראל שרעבי: רגע, אני פה לא סניגור של אף אחד.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: זה שאתה לא סניגור אנחנו שומעים.

<הראל שרעבי: גם לא קטגור.

<הראל שרעבי: עכשיו, לגבי הרגולציה: התחלתי לתאר את הרגולציה ואדוני עצר אותי אבל אי אפשר בלי רגולציה על התהליך הזה.

<הראל שרעבי: לא יכול להיות שבתהליך שבו עוברים סכומי עתק כאלה עם כל כך הרבה מידע, לא תהיה רגולציה.

<קריאות: - - -

משה גפני: רגע, רבותי.

<הראל שרעבי: יש רגולציה והיא מוטמעת בשלבים והיא גם נכתבת בשלבים, והיא כל הזמן על סמך ביקורות מהשטח אנחנו מטמיעים עוד ועוד שלבים.

<הראל שרעבי: אנחנו מדי חודש מוציאים הוראות גם בנושאים האלה, כל הזמן.

<הראל שרעבי: התלוננו פה על השירות למעסיקים – אז הוצאנו לפני חודשיים טיוטה שמחייבת את הגופים, ושלא ישתמע אפילו במקרה שאני מסנגר פה על גוף מוסדי כזה או אחר שמחייב את הגופים לתת שירות למעסיקים בגלל ביקורות שעשינו וראינו שהשירות למעסיקים לא טוב אבל אי אפשר - שוב, את התקלות צריך לתקן, אי אפשר לכפור בתהליך.

<הראל שרעבי: אין פתרון אחר אם אנחנו רוצים שתהיה פנסיה לעובדים בסוף הדרך.

משה גפני: תודה רבה.

<קריאה: לי יש נתונים.

משה גפני: לא, רגע.

משה גפני: רחל בבקשה.

<הראל שרעבי: משפט אחרון: שאלתם על הרגולציה למתפעלים: יש רגולציה מקיפה על המעסיקים, והמתפעלים פועלים בשליחותם.

<הראל שרעבי: העלו פה את הנקודה של העברת הכסף – למיטב הבנתנו, גופים מתפעלים לא צריכים להעביר כסף, וככל שצריך לאסור את זה - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: הראל, יש פער גדול בין מה שאתה מציג פה פעם אחר פעם לבין התלונות שאנחנו מקבלים מהשטח, ותאמין לי שאנחנו יודעים לזהות תלונות אמתיות, ויש תלונות אמתיות.

<הראל שרעבי: אני לא טוען שהעסק מסודר פיקס, אנחנו בתהליך הטמעה.

מיכל בירן: יש שאלה אחת שלא הצלחתי להבין כי חוץ מכל הדברים הכלליים שדיברת עליהם, דמי הניהול, ויש עדין הרבה בעיות, ועדין יש כמעט 750,000 איש שמשלמים מקסימום.

מיכל בירן: עדין יש בעיות אבל תשובה אחת בהקשר לנושא הספציפי שאנחנו מדברים עליו: האם השיטה הזאת עם הכסף שעובר למעסיקים דרך הסוכנים, האם זה קורה?

<הראל שרעבי: זה קורה.

איתן ברושי: - - -

<קריאות: - - -

<הראל שרעבי: לענות?

משה גפני: לא.

משה גפני: תכף נחזור לזה.

משה גפני: רחל, בבקשה.

רחל עזריה: הרפורמה הזו בעיני היא רפורמה נכונה, ,בסדר?

רחל עזריה: אני שמה את זה על השולחן, אני חושבת שהיו בעיות בעבר ואני חושבת שזה חלק ממה שאנחנו צריכים לטפל בו.

רחל עזריה: מה שלי לא ברור זה האם זה קשיי הקליטה או קשיי השינוי או שבאמת יש לנו בעיה אמתית שאנחנו צריכים לטפל בה.

רחל עזריה: ומה שאני מבקשת - -

משה גפני: אני הולך לעשות את זה.

רחל עזריה: אנחנו צריכים להבין כי אם מדובר באיזה – אין מה לעשות, ההתחלה תמיד קשה וצריך לראות איך אפשר לרכך אבל אם מדובר בבעיה אמתית, אז - -

<קריאות: - - -

משה גפני: מה זה?

רחל עזריה: לא, זה היה רטורי.

משה גפני: לא, זה נראה שכולם מסכימים אתנו.

רחל עזריה: אני אומרת אמתי.

רחל עזריה: אולי השאלה המרכזית היא איך אנחנו נצליח לרדת לשורש העניין כי ברור שאנחנו מתנהלים בעולם שבו היה יתרון למצב הקודם וגם אנחנו מתנהלים בעולם שבו התפקיד של סוכני הביטוח, ודיברנו על זה, הוא צריך להשתנות מתפקיד של מי שעושה את המכירות לתפקיד של מי שמלווה.

רחל עזריה: עכשיו, אני חושבת שזה תהליך שאנחנו צריכים לעשות, וזה גם תהליך של שינוי.

רחל עזריה: מה שאנחנו רואים פה זה שהציבור הופך להיות מודע יותר, והקשר שיש בין המעסיק לבין סוכן הביטוח, אנחנו צריכים לנתק אותו.

רחל עזריה: השאלה איך אנחנו עושים את זה בלי לפגוע ברפואת השיניים?

מיכל בירן: הציבור לא נהיה מודע יותר, ואף אדם, כולל הכלכלנים, אומרים לי שהם מקבלים את - - - מקרן הפנסיה והם ושמים את זה ב"טריי" לאחרי החגים.

משה גפני: מיכל, אני חשבתי שאת הולכת להגיד משהו אחר במסקנה.

משה גפני: אני אבקש שהם ישבו יחד ושאנחנו נעקוב בניגוד למה שהיה קודם.

משה גפני: רועי פולקמן ואחריו איתן ברושי ואני ארצה מישהו שיביא נתונים.

משה גפני: בבקשה.

<הראל שרעבי: ב-10 לחודש אנחנו מוציאים משכורות, תראי את זה חי.

רועי פולקמן: אני רק רוצה לשאול כמה שאלות כי דברים נאמרו: 1.

רועי פולקמן: אני רוצה לגעת בבירוקרטיה.

רועי פולקמן: אתה סיפרת, היו"ר, על אשתך - -

משה גפני: אני קיבלתי דרך אגב מכתב, שיש איזו סוכנת ביטוח שרוצה לטפל בבעיה שלי.

רועי פולקמן: אז תשמע, הרב גפני: היתה תקופה שעבדה אצלי מישהי במשק בית, ואני הפסקתי עם זה כי אמרו לי אחר כך שהפתרון הוא כוח אדם – לא יכולתי להתעסק עד אין קץ בבירוקרטיה.

רועי פולקמן: רדפתי אחרי חברת הביטוח לפנסיה כי אתה יודע, אתה מעסיק כחוק ומשלם.

רועי פולקמן: אז ביטוח לאומי, אתה נכנס לאתר ומשלם מיד, ובסיפור הפנסיה – פשוט לא יכולתי להתעסק בזה יותר, הם לא חוזרים שבועות.

רועי פולקמן: העברתי דוח פיזור או איך שזה נקרא לחברת הביטוח - -

<קריאה: אנחנו הצלחנו.

רועי פולקמן: אז אני רוצה להגיד שהלכתי לרואה החשבון שלי ובקיצור, התייאשתי.

רועי פולקמן: אמרתי שאני לא רוצה לעבור על החוק ונפרדנו כידידים מה שנקרא, כי לא יכולתי יותר להתעסק בזה, לא היה לי כוח לזה.

רועי פולקמן: אני, כמעסיק של בן אדם אחד שהייתי צריך לשלם לו את הזכויות המגיעות לו כחוק.

רועי פולקמן: ולכן, אני אומר שיש פה בעיה אמתית של הבירוקרטיה.

רועי פולקמן: פרסמו את הדוח הזה - -

משה גפני: מה אתה מציע?

רועי פולקמן: אני רוצה להבין גם עכשיו האם המתפעל יכול לייצר התקשרות כזאת או אחרת כדי לחסוך את הבירוקרטיה?

רועי פולקמן: לא יכול להיות – מה שאני לא הבנתי למשל בתיאור של רופאת השיניים, האם המתפעל יכול לתת את ההיזון החוזר - -

מיכל בירן: אבל זה לא אנשים מקצועיים, זה סתם טלפנים.

רועי פולקמן: לא, אם המתפעל נותן את השירות הזה, אז - - -

<קריאה: - - - אין לו רישיון סוכן ביטוח כחוק.

רועי פולקמן: רגע, רגע.

רועי פולקמן: נגיד שהיא אמרה: אני סגרתי – אם כל מה שנדרש מהמעסיק זה שני מכרזים, אחד עם מתפעל ואחד עם סוכן ביטוח, ומאותו רגע הם יודעים לסגור את כל המעגל בלי התערבות וזה מטופל והם יודעים לסגור את זה, חצי צרה כי אז אני אומר: אני, כמעסיק, את כמעסיקה, לא נתעסק בזה.

רועי פולקמן: אבל אם אין את זה ואין את הסגירה הזאת "באק טו באק" בין המתפעל כי היא אומרת: תקשיב, אני עשיתי שני מכרזים.

רועי פולקמן: פעם הייתי עושה כמעסיק אחד לצורך העניין, ודיברנו על ניגוד העניינים.

רועי פולקמן: אם אני יכול לעשות היום שני מכרזים ובזה זה נגמר והם יודעים לסגור את הפינות – אם הם לא מדברים ביניהם ואני עכשיו נופל בין הכיסאות, אז הרפורמה הזאת לא עובדת.

רועי פולקמן: הדבר השני, שכן ביקשתי גם בשיחה המקדימה עם הראל היה להבין את התועלות כי באמת דובר, אני מבין את ניגוד העניינים, אני לא חולק שהיה פה ניגוד עניינים, אני רק רוצה להבין את התועלות שיצאו מזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני צריך לסיים את הדיון הזה כי יש לנו דיון נוסף - -

מיכל בירן: כן, אבל הם לא ענו על ה דבר הבסיסי וזה איפה הכסף הזה, שהמעסיקים - -

משה גפני: אם את חושבת לברר את זה בישיבה הזאת, כל הכבוד לך, את באמת אישה אופטימית.

משה גפני: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת וכל השותפים, אנחנו שמענו פה את רופאת השיניים מכרמיאל שבאה במיוחד לכאן, ולא שמענו את התשובה של הראל ידידי, מה אתה אומר על הטענות?

איתן ברושי: יש כאן מצב שחוזר על עצמו גם בתחומים אחרים: יש פה ציבור גדול שמנהל את הנושא הזה, ויש חברי כנסת שלא כולם בקיאים כמו החברים שיושבים פה, ונוצר נתק שאני מכיר אותו גם מתפקידים שמילאתי בעבר.

איתן ברושי: בירושלים חושבים שיודעים את הכל, קצת נשאר לתל-אביב וזהו.

איתן ברושי: בכל זאת, יש כאן ציבור גדול, צריך לשמוע את דעתו.

איתן ברושי: אתה בירכת את אריה וגם אני מברך, וכולם יורדים לכנסים באילת ונואמים נאומים, וכשמגיעים להחלטות דעתם לא חשובה.

משה גפני: מה?

משה גפני: לא.

איתן ברושי: אז אני אומר ככה, גפני: ברגע שיש ויכוח בין בעלי המקצוע ובין אלה שעוסקים בזה יום יום, וישבה פה הרופאה מכרמיאל, יושבת פה, וגם גרה במועצה אזורית משגב מרקפת והיא באה במיוחד לכאן, מבחינתי זה מה שקובע, עם כל הכבוד לכל מי שיושב פה.

<רועי כהן: נכון.

מיקי לוי: מה נכון, רועי?

מיקי לוי: מה נכון?

<רועי כהן: כי אתה צריך לדאוג לעסקים הקטנים.

מיקי לוי: אתה מדבר על העסקים הקטנים?

מיקי לוי: אתם לא מצליחים להסדיר איך אתם פה בניגוד עניינים?

משה גפני: מיקי לוי, לא מתאים לך.

<רועי כהן: נמנע את הניגוד עניינים.

איתן ברושי: אני רוצה לסיים: לא צריך להפוך את זה לשאלה הכי חשובה אבל בסופו של דבר, אם יש כאן ספקות על מה שהוחלט ואם שמענו את הטענות, צריך לתת להם תשובה.

איתן ברושי: ולכן, אני מציע לאפשר תוך זמן קצר הידברות נוספת ולהגיע פה להחלטה.

איתן ברושי: אני רוצה - -

<קריאות: זה לא עוזר.

איתן ברושי: אני רוצה להדגיש בעיני את החשיבות של מה שהחברים האלה אומרים: אני לא הופך אותם כל הזמן לניגודי אינטרסים.

איתן ברושי: האחריות שלהם יותר גדולה ממה שנראה לכם ניגודי אינטרסים.

משה גפני: יפה.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה וקצר ובמתינות.

משה גפני: כל הכועס כאילו עובד עבודה זרה.

מיקי לוי: נכון, אני לא.

מיקי לוי: אני רוצה להזכיר לכולנו כאן שהמטרה המרכזית היתה למנוע ניגוד עניינים בין אפשרי המעסיק לבין סוכן הביטוח.

מיקי לוי: והיו דברים מעולם, אני לא מדבר בחלל ריק.

מיקי לוי: מצד אחד, הוא מעניק שירותי שיווק לעובדים ומצד שני, הוא מעניק שירותי תפעול למעביד עצמו.

מיקי לוי: זה אומר שהוא בא בשני הכובעים, ובסופו של יום דמי התפעול נפלו על העובדים.

מיקי לוי: אני רוצה להזכיר לך שהחוק הזה התקבל יחד, הוא תוצר הבנות גם עם סוכני הביטוח, גם עם מעסיקים וגם עם ההסתדרות.

מיקי לוי: ובסוף מה קרה?

מיקי לוי: דמי הניהול ירדו כלפי מטה כי ניגוד העניינים הזה הופרד.

<קריאה: לא בגלל החוק.

משה גפני: לא להפריע.

משה גפני: מיקי לוי, אני לא אאפשר שיפריעו לך, תשלים.

מיקי לוי: אני אומר עוד פעם שאם זה יבוטל, אנחנו נמצא את עצמנו בעוד שנתיים שהעובדים משלמים דמי תפעול נוספים כפי שהיה בעבר.

מיקי לוי: אני לא אומר שזה שיא ההחלטה הטובה או החוק הזה מתאים אבל אני טוען שאסור לבטל אותו כי אם נבטל אותו, אנחנו נחזיר את ניגוד העניינים כפי שהיה בעבר.

מיקי לוי: הסוכן הוא גם משווק והוא גם מתפעל, ויש לו עניין ובשביל זה נוצרה ההפרדה.

מיקי לוי: ליבי עם אותה רופאת שיניים, יכול להיות שיש משהו שצריך לעשות לטובת העניין הזה אבל אסור לבטל כי אם אנחנו נבטל את העניין הזה, ויש כאן לובי חזק מאוד, אני רואה את זה, אז אנחנו נפגע בעובדים.

<קריאות: רוצים לפתור - - -

משה גפני: רבותי.

משה גפני: מה יש לך?

משה גפני: אתם רוצים שנסכם בלי שאתם תדברו?

משה גפני: אבי כהן בבקשה.

<אבי כהן: אני מאגף הפנסיה בהסתדרות.

<אבי כהן: האמת שחבר הכנסת לוי אמר את כל מה שרציתי אז בשתי מילים: צריך להפריד בין הדיון המהותי לדיון הטכני.

<אבי כהן: הדיון המהותי - -

משה גפני: איזה חבר כנסת אמר?

<אבי כהן: מיקי לוי.

<אבי כהן: הדיון המהותי הוא באמת תיקון של עוול של שנים של עובדים ששילמו דמי טיפול של המעסיקים שלהם, והתיקון הזה ביטל את זה, זה מה שהוא עשה, וביטל ניגוד עניינים.

<אבי כהן: כרגע באים עם בעיות טכניות, אז בעיות טכניות אפשר לתקן אבל לא בגלל זה מבטלים שום דבר.

<אבי כהן: עכשיו, זה שהתיקון הזה הציף את כל תחלואי הענף שקיימים מאה שנה – גם בעבר לא שויכו כספים וישבו ב"פנדינג" ואנשים לא קיבלו שירות והיו בעיות מורכבות לביצוע, הן לא נולדו בינואר 17 כל הבעיות האלה.

<אבי כהן: הן קיימות שנים, וזה שהציפו את זה וזה פה, זה מצוין.

<אבי כהן: רשות שוק ההון, אני בטוח שתטפל בהם ואנחנו נתמוך בהם וגם אני בטוח שהכנסת תתמוך בהם אבל זה לא מהצעת החוק הזאת.

<אבי כהן: יש בעיות טכניות וצריך לטפל.

<אבי כהן: במהות זה - -

איתן ברושי: למה לא טיפלת?

מיכל בירן: זה לא התפקיד שלו - - -

איתן ברושי: מה לא התפקיד שלו?

<קריאות: - - -

מיכל בירן: ההסתדרות והמעסיקים כבר טיפלו בבלגן ששוק ההון עשה.

<אבי כהן: - - - הצדדים שעשו את ההסכם שבעקבותיו לא באו חזרה לצדדים - -

משה גפני: אני חוזר הביתה היום הערב בעזרת השם, מה להגיד לאשתי?

<קריאות: שיהיה טוב.

משה גפני: מה אני אומר לה?

משה גפני: איך מגיעים לחברת הביטוח?

<רם כהן: אני מנכ"ל חילן פנסיה.

<רם כהן: חילן משמשת כגורם מתפעל.

משה גפני: אני מבקש בקצרה, הייתי צריך כבר לסיים את הדיון.

<רם כהן: מאוד קצר, ואני הולך להגיד פה כמה עובדות שאולי החברים שם לא יאהבו לשמוע אותן אבל תרשו לי להגיד אותן, בסדר?

<רם כהן: חילן פנסיה משמשת גורם מתפעל, והיא גורם מתפעל של 300,000 עובדים במשק היום.

<רם כהן: גורם מתפעל גדול במשק היום.

<רם כהן: השקענו המון משאבים בפיתוח תהליך תפעול תקין, ונכון להיום אנחנו סולקים 300,000 עובדים, כ-700,000,000 שקל לחודש.

<רם כהן: מתחילת הרפורמה סלקנו 15 מיליארד שקלים לתכניות של העובדים.

<רם כהן: נתונים שיש בידינו על היזונים חוזרים ומה התוצאות מדברים על 99.4% - - - שנקלט בתכניות של העובדים מתחילת הרפורמה ועד היום.

<רם כהן: 99.4% מהכספים שהעברנו, אני חוזר, נקלטו בחשבונות של העובדים.

<רם כהן: אין פה כאוס, יש פה שקיפות מלאה.

<רם כהן: כל אחד מהמעסיקים רואה את הנתונים.

<רם כהן: יש פה שקיפות מלאה, יש פה סדר גדול מאוד אצל כל - -

<רועי כהן: - - - אתה נותן למעסיקים גדולים.

<רועי כהן: אתה נותן למעסיקים קטנים?

<רם כהן: אמרתי שאתה לא תאהב את העובדות.

<רועי כהן: לא, לא.

<רועי כהן: חילן יכולה לקחת - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: הוא ישלים את הדיבורים שלו.

רועי פולקמן: האם מעסיקה יכולה לעבוד עם חילן?

<קריאות: - - -

<רם כהן: הרופאת שיניים - אני מסביר כרגע את רופאה השיניים שתקבל את הטלפון שלי לאחר מכן, ואני אתפעל אותה ותראה שזה יעלה לה גרושים - -

<קריאות: - - -

משה גפני: תעצור.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא מנהל דיון עם אף אחד מהנוכחים פה.

משה גפני: שאתה מדבר אתי, ותשלים את הדברים שלך.

משה גפני: הבנו את מה שאתה אומר.

<רם כהן: רופאת השיניים, אני מזמין אותה לקבל את הטלפון שלי - -

משה גפני: לא, אתה לא יכול להזמין אותה.

<רם כהן: אוקי, סליחה.

<רם כהן: התשובה לרופאת השיניים אומרת שהסוכן שלה היה אמור לטפל בה תמורת 10.5 שקלים לעובד.

<רם כהן: אז אני לא יודע איך זה הגיע למאות שקלים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: לכן אתה אומר שזה בסדר, הכל בסדר.

<רם כהן: התפעול עובד מצוין, ואם אנחנו נחזור לעולם הישן מה שיקרה - -

מיכל בירן: אף אחד לא ביקש לחזור לעולם הישן.

משה גפני: רגע, אני רוצה לחזור לעולם הישן.

משה גפני: אם לא יסתדר אז נחזור לעולם הישן.

<רם כהן: אם אנחנו נחזור לעולם הישן, היחידים שיפגעו פה זה העובדים מכיוון שפה יש אנשים שמקומם נפקד פה, שזה המעסיקים מול העובדים - -

משה גפני: תודה.

משה גפני: היית ברור.

רועי פולקמן: גפני, רק שאלה קצרה: אתה תתפעל ב-40 שקלים - - -

<רועי כהן: - - -

רועי פולקמן: רועי, תשתדל.

רועי פולקמן: שאלה קצרה.

רועי פולקמן: ..

מיכל בירן: יש אצלכם מעסיקים שמקבלים 40 שקלים לחודש?

מיכל בירן: לא.

מיכל בירן: אין אצלם מעסיקים שמשלמים 40 שקלים לחודש.

<קריאות: - - -

<רם כהן: המעסיקים משלמים שקלים בודדים בחודש.

רועי פולקמן: רגע, אבל יש מינימום?

<רם כהן: אין מינימום.

רועי פולקמן: אם יש לי שלושה עובדים, אני אשלם לך 30 שקל, אתה תקבל תפעל אותי?

<רם כהן: כן.

<ירון גינדי: זה חתימה, זה חוזה עכשיו.

משה גפני: רמי דיין, בקצרה.

<רמי דיין: שלום.

<רמי דיין: אני מפורום מנהלי הסדרים פנסיוניים.

<רמי דיין: בגדול, החקיקה מבחינת הכיוון הכללי שלה היא חקיקה נכונה בגלל שאין פה בעיה מבחינת הכימות.

<רמי דיין: יש בעיות מבחינת היישום של הדברים.

<רמי דיין: ברמת היישום של הדברים, אנחנו חושבים שיש, והצענו הצעות בעניין הזה גם לרשות שוק ההון, איך מבצעים סיכונים גם כדי להקל על מעסיקים קטנים.

<רמי דיין: לדוגמה: אחד הדברים שאנחנו חושבים שאפשר ונכון יהיה לעשות זה להשית עלות של 0.6 אבל מנגד גם להוריד את העלות המינימלית השקלית שמעסיק שמעסיק עובדים בעלי שכר נמוך יוכלו לשלם פחות כסף מאשר הם משלמים היום.

<רמי דיין: זו נקודה אחת.

<רמי דיין: נקודה שנייה ברמה הטכנית: יש ברפורמה כרגע עוד הליך שהראל לא דיבר עליו שנמצא על הפרק, שלצורך העניין בנובמבר רשות שוק ההון הולכת להחיל עוד שלב נוסף ברפורמה שמבחינת המצב היום הולך להפוך את המצב מבחינה טכנית קשה יותר.

משה גפני: ולכן, מה אתה מציע?

<רמי דיין: ולכן, מה שאנחנו חושבים שנכון יהיה לעשות זה א.

<רמי דיין: כן לנסות לגבש איזו שהיא הסכמה עם רשות שוק ההון על מתווה מתוקן לכל החקיקה.

<רמי דיין: והבקשה כרגע לפחות זה שכל הנושאים שעומדים על הפרק מבחינת שינויים, שאחד מהם זה הנושא של מספר הפוליסה, שרשות שוק ההון תדחה אותה לפחות בשלושה חודשים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון הזה: אנחנו לא מערערים על המתווה שאותו קבענו בחקיקה, ואנחנו היינו שמחים מאוד אם החקיקה הזאת היתה עובדת ולא היו תלונות והכל היה בסדר.

משה גפני: זה לא המצב.

משה גפני: אנחנו מזהים מהשטח, כולנו מזהים את זה, שיש בעיה אמתית שצריך להתגבר עליה.

משה גפני: אם אנחנו בסוף התהליך, אנחנו לא נצליח להתגבר עליה, אני אמליץ לחזור חזרה לעולם הישן - -

איתן ברושי: מה זה לוח זמנים?

משה גפני: שניה, הלכתי לסוף כדי - -

מיכל בירן: זה לא אומר טכנולוגית.

מיכל בירן: אתה לא מתכוון טכנולוגית.

משה גפני: מה שאני אומר בהתחלה: אני מבקש שאתם תשבו עוד פעם אבל בליווי שלנו.

משה גפני: אני אבקש לדעת בתוך כמה ימים במה התקדמתם כי בינתיים, מה שישבתם, לא היה משמעותי ולא היה דבר שפתר איזו שהיא בעיה.

משה גפני: להיפך, עוד החריף.

משה גפני: נוסף לכל הטענות, אותן טענות שהראל שרעבי, יש לו ביטחון עצמי רב והוא לא חוזר בו אפילו מילימטר ממה שהוא אומר.

מיקי רוזנטל: מסרב בגמגום.

משה גפני: בסדר, אז אני לא מקבל לשון הרע בחודש חשון אבל אני לא מקבל את הגישה הזאת שבה אי אפשר לבוא בהידברות.

<הראל שרעבי: אני חייב להתקומם.

<הראל שרעבי: אדוני אמר ש...

משה גפני: לא, אני לא אמרתי שום דבר שאני מקבל אותו.

משה גפני: אני עכשיו מציע מתווה – אנחנו הולכים על המתווה שאתם קבעתם ועל החקיקה שאנחנו אישרנו.

משה גפני: אנחנו הולכים לשם.

משה גפני: אני רוצה להוריד את התלונות בגלל שיש תלונות שהן מתקבלות על הדעת ומאוד יכול להיות, מה ששאלה פה קודם נדמה לי רחל עזריה או מישהו מחברי הכנסת שאל האם זה חבלי לידה, שזה כבר מתחיל להיות לא חבלי לידה וזה כבר הרבה זמן או - -

<הראל שרעבי: התהליך התחיל ביולי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה אמרתי, ריבונו של עולם?

<הראל שרעבי: את התלונות - - - אבל אם אדוני רוצה שנהיה מעשיים, צריך לקבל את התלונות ולקרוא אותן.

משה גפני: הצלחת לבלבל אותי, אני חוזר מהתחלה: אני מבקש שאתם תשבו, סוכני הביטוח, עם הרשות לשוק ההון.

משה גפני: אני מבקש שתשבו על התלונות שהם מתלוננים.

משה גפני: אנחנו לא משנים את המתווה, אנחנו משנים דברים שהתברר שאי אפשר לחיות אתם בגלל שאנחנו רוצים את סוכני הביטוח.

משה גפני: אין לנו בעיה עם חברות התפעול אבל הכל צריך להיכנס למסלול.

משה גפני: אני לא מקבל את הדבר הזה שהוא נותן פתרון לרופאת השיניים, לא מקבל את זה.

משה גפני: עם כל הכבוד, הוא נותן לחברות גדולות, זה בסדר גמור.

משה גפני: חברות גדולות גם יכולות להתמודד אתו.

משה גפני: רופאת השיניים לא יכולה להתמודד אתו.

משה גפני: ולכן, בוא נניח את זה בלי להגיד עמדה.

משה גפני: אני מבקש בתוך שבוע שאתם תגידו, אחרי שישבתם, האם התקדמתם בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לשמוע ממך ואני רוצה לשמוע מהם.

משה גפני: האם התקדם העניין?

איתן ברושי: מי זה "מהם"?

משה גפני: מסוכני הביטוח, מאריה.

משה גפני: אני רוצה להגיע לפתרון שזה גם יועיל לרשות שוק ההון וזה גם יועיל לסוכני הביטוח, גם הם לא דיברו נגד המתווה הזה.

מיקי לוי: לעובדים.

משה גפני: לעובדים, הכל.

משה גפני: כל המערכת הזאת - -

מיכל בירן: אבל צריך להסתכל קצת מחוץ לקופסה כי בתוך הקופסה אין פתרונות.

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: אני מאוד מבקש לא להתבצר בעמדות, זאת תהיה עמדתי ואני אמליץ לחברי הוועדה.

משה גפני: אם לא יהיה פתרון, אני אציע לחזור חזרה מהחוק הזה, לא שאני נגדו.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נקדם את החקיקה שלו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ולכן, אני אומר לך שיש פה מחלוקת בין חברי הכנסת, יש כאלה שחולקים על המתווה הזה.

משה גפני: אני לא חולק על המתווה, אני מקבל את המתווה הזה ובתנאי שמגיעים לפתרון, שהפתרון הזה מוסכם על כולם עם המתווה הזה.

משה גפני: מוסכם על כולם.

משה גפני: אנחנו נדע לזהות כשתהיה מחלוקת בינך או ביניכם לבין סוכני הביטוח, נדע לזהות מי צודק.

משה גפני: בפעם הקודמת שאמרתי לכם לשבת לא עקבתי אחרי זה.

משה גפני: חשבתי שתשבו בגלל שברוב המקרים שישבו הגיעו לפתרונות ובאו לפה עם תוצאות.

משה גפני: אני מקווה שגם הפעם זה יקרה.

משה גפני: הפעם אנחנו עוקבים אחרי זה.

משה גפני: אי אפשר להשאיר את המצב הזה כמות שהוא.

משה גפני: בבקשה, משפט.

<הראל שרעבי: אנחנו, אני חייב להתקומם נגד האמירה שאנחנו מתבצרים בעמדתנו כי זה לא עניין של דיבורים.

<הראל שרעבי: אנחנו עושים מעשים בשביל לשפר.

<הראל שרעבי: סוכני הביטוח ביקשו - -

משה גפני: פרס ישראל תקבלו על זה.

<הראל שרעבי: - - רגע, סוכני הביטוח ביקשו לדחות את הכניסה של מעסיקים קטנים ודחינו.

<הראל שרעבי: ביקשו לטפל בשירות שהגופים נותנים למעסיקים - טיפלנו.

<הראל שרעבי: לא כל דבר – בישיבות היתה התבצרות אני חושב מהצד השני אבל אנחנו נוקטים במעשים כדי לצמצם את הפערים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אתה נשאר לדיון הבא?

<הראל שרעבי: אם אדוני מבקש, אני אשאר.

משה גפני: לא, אני לא מבקש שום דבר.

משה גפני: אתה נשאר לדיון הבא?

מיכל בירן: אפשר לענות על השאלה של כמה מתוך ה-10 שקלים האלה שעברו מהמעסיקים באמת עברו?

מיכל בירן: לא כאן בדיון, אפשר לקבל תשובה בכתב?

משה גפני: ממי?

מיכל בירן: מהראל.

משה גפני: הראל תביא לנו תשובה?

<הראל שרעבי: מה השאלה?

מיכל בירן: אמרת בסוף, אני רוצה תשובה לשאלה אחת - -

משה גפני: כמה כסף חזר?

מיכל בירן: העניין שהכסף שהמעסיקים משלמים שמים 10 שקלים ומשהו על כל עובד, לאן זה הגיע וכמה מזה - - -

<הראל שרעבי: התהליך קורה - - -

<ירון גינדי: כבוד היושב ראש, אבל בינתיים שידחה.

מיכל בירן: זאת השאלה המרכזית בדיון.

<רמי דיין: אפשר לבקש שלפחות עד - - -

משה גפני: לא, אני לא מאפשר יותר.

<קריאה: רק להגיד תודה.

משה גפני: אתה אל תגיד תודה לפני שאנחנו גומרים את הדיון הזה אתו.

משה גפני: אני מבקש באמת גם מכם וגם מכם, אני מבקש שתשבו בלב פתוח ונפש חפצה להגיע לפתרונות כדי שהמתווה הזה יצליח.

משה גפני: אני בתוך שבוע אבקש דיווח מה היה בישיבה, מה אתם חושבים שהיה צריך לתקן יותר.

משה גפני: מה אתה חושב שצריך לתקן יותר או שאי אפשר לתקן יותר.

משה גפני: אנחנו נצטרך לקבל החלטה.

משה גפני: במידה וחס וחלילה לא תגיעו לפתרון ואם אנחנו הולכים על חזרה עם החוק הזה או שמתקנים בחוק עצמו.

משה גפני: אני מציע - במקרים קודמים שהיתה ישיבה בין הגוף השלטוני לבין הגוף שמתעסק בעניין הזה, הגיעו לפתרונות ויכולנו לברך על המוגמר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.