ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 695, 2018-02-19 13:00

איתן כבל: שלום.

איתן כבל: התכנסנו היום, אנחנו מדברים על דיון מהיר שהגישו שבעה חברי כנסת, מיכל רוזין, מאיר כהן, רחל עזריה, סאלח סעד, יוליה מלינובסקי, שאיננה חשה בטוב, היא לא הגיעה היום לכנסת, היא גם ממגישות ההצעה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ ואחמד טיבי.

איתן כבל: הנושא, מפעל 'פניציה' בירוחם בסכנת סגירה, מפעל 'פניציה' בירוחם בסכנת סגירה עקב לחץ של רבנים שלא יפעל בשבת, אלה שני המוקדים שסביבם מתמקד העניין.

איתן כבל: אני רק רוצה, בצלאל, בבקשה.

איתן כבל: מה שאני רוצה, ברשותכם, לומר - - - מי אדוני?

אמנון כהן: אמנון כהן.

איתן כבל: אתה המנכ"ל של 'פניציה'.

איתן כבל: ראיתי אותך כבר פה?

אמנון כהן: כן, אני בן בית כבר פה.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רק רוצה לומר בקצרה שאני יודע שיש דין ודברים בעניין הזה, מתוך כוונה להגיע לסיכום שיאפשר למפעל להמשיך ולעבוד בצורה תקינה, שלא נמצא את עצמנו מבצעים פעולות, או שלא תתקבלנה, חס וחלילה, החלטות או פעולות שעלולות לגרום מפיטורי עובדים, חס וחלילה, ועד הדבר הכי גרוע, שזה, מאיר, סגירת המפעל.

איתן כבל: באמת, אין מילים שאני יכול לומר שלא תפרזנה או תגמדנה את הסיטואציה שעלולה להיות בשטח כתוצאה מזה.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר שוועדת הכלכלה, בכל התקופה שבה אני בתפקידי, הנושאים של 'פניציה' לסוגיהם השונים מונחים כאן ובאמת עמלנו, כולם, ואני אומר כל הוועדה, על כל חבריה, סיעותיה, גווניה וצבעיה על מנת ש'פניציה' תוכל להמשיך ולפעול ולא נעשה חס וחלילה איזה פעולה שעלולה לפגוע בעניין הזה.

איתן כבל: ראשון הדוברים יהיה חברי מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: היא הראשונה.

איתן כבל: אין שום בעיה.

איתן כבל: חברתי מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: חבר הכנסת איתן כבל, חבריי.

מיכל רוזין: קודם כל אני רוצה להבהיר שהמטרה היא לנסות לפתור והמטרה היא לנסות באמת להעלות סוגיה שהיא סוגיה, אני חושבת, יותר רחבה מרק מפעל 'פניציה'.

מיכל רוזין: אני רוצה לספר לך, חבר הכנסת כבל, שאני עוד ביקרתי במפעל, אני לא אגיד לפני כמה שנים, כי אז אני אסגיר את גילי, כשהייתי יועצת שר המסחר והתעשייה רן כהן ואני זוכרת - - -

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים לספור.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה מזמן מדי.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שיש לי להגיד, שזה היה מזמן מדי.

מיכל רוזין: הצעירים לא מכירים את ההיסטוריה, לא יודעים מתי, אז נשאיר אותם בבורותם.

מיכל רוזין: אני חושבת שבאמת זה אחד המפעלים החשובים שלא לחינם אמרת שחשוב לנו לשמור על קיומו, בוודאי אחרי המשבר במפעל נגב קרמיקה ובוודאי כשרוב עובדי המפעל או כולם הם עובדים מדימונה ומירוחם, מפעל שבאמת פעיל 30 שנים וחשוב מאוד לאזור ולפריפריה ולתעסוקה בפריפריה.

מיכל רוזין: הלוואי ירבו כמוהו ויותר, אנחנו בהחלט מברכים על כך ורוצים שהממשלה תתמוך בהקמת מפעלים יותר ויותר.

מיכל רוזין: אני כמובן הגשתי את הבקשה לדיון לאחר פרסום שגם בו היו הרבה מאוד טעויות, לדעתי, ומאז אני חושבת קיימתי כל כך הרבה דיוני הלכה שאני חושבת, כבל, שבישיבות לא קיימתם כל כך הרבה דיוני הלכה.

מיכל רוזין: אז באמת - - -

איתן כבל: תתפלאי כמה דיונים קיימנו פה, אמיתי, בעניינים שנוגעים ל - - - לא חשוב.

מיכל רוזין: אז באמת הקדשתי זמן רב ללמוד את הנושא וללמוד את כל ענייני ההלכה והקשיים וכדומה.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שכאשר מדובר במפעל שפועל 30 שנים באותה המתכונת יש פה בהחלט, אפשר לומר, הקצנה ביחסי דת ומדינה.

מיכל רוזין: אנחנו רואים את זה, אנחנו חווים את זה עם המרכולים ועם שאר חקיקות שמגיעות פה לכנסת, אבל אנחנו מתחילים לראות את זה שזה מחלחל גם לשטח.

מיכל רוזין: אני חושבת שזו דוגמה לזה.

מיכל רוזין: אני יודעת שלמפעל 'פניציה' לא קל להיות במקום שהם יהוו חס וחלילה סמל למאבק על דת ומדינה, וזו לא הכוונה שלי לעשות את זה, אבל אני חייבת לומר שההקצנות האלה, אנחנו פוגשים אותן בכל מיני מקומות כי גם בנושא הלכה ניתן למצוא פתרון כפי שניתן היה עד היום למצוא פתרון.

מיכל רוזין: אני חייבת להדגיש שלמפעל 'פניציה' יש היתר עבודה בשבת.

מיכל רוזין: חייבים להגיד את זה, על פי החוק יש היתר עבודה בשבת מהמדינה ולכן האתגור פה הוא לאו דווקא מהמדינה, בהבדל אולי מסיפור הרכבת, שאולי גם פה יש סיפור פוליטי מאחוריו, אבל באמת יש פה היתר עבודה, לכן הם פועלים כחוק, הם עובדים כחוק.

מיכל רוזין: הם מעסיקים, תקן אותי אם אני טועה, אמנון, כ-250 עובדים, נאמנים, לאורך שנים, רבים מהם, דרך אגב, שומרי מסורת ואפילו דתיים שומרי מצוות.

מיכל רוזין: אני חושבת שהעובדה שאנחנו בהליך הזה מסכנים גם את קיומו של המפעל, כי אין מה לעשות, כי רווח והפסד קשורים גם להפסד תפקודו וקיומו של המפעל, ובוודאי אפילו בכל מיני הצעות כאלה ואחרות שהוצעו אנחנו מסכנים גם את המשך העסקתם של כל העובדים שמועסקים היום.

מיכל רוזין: ולכן שמנו על השולחן של הכנסת את הדיון הזה.

מיכל רוזין: אני יודעת שמתקיימים דיונים ויכול להיות שזה יגיע לפתרונו, זאת אומרת אני חושבת שכן נכון שלפחות הכנסת, כמפקחת, כמי שבעצם מפקחת על הממשלה שנתנה היתר, היתר רשמי, היתר חוקי למפעל 'פניציה' לעבוד בשבת, להבין מה מאתגר את ההיתר הזה ומה הקושי ויכול להיות שגם אנחנו נוכל לעזור.

מיכל רוזין: לא באנו להרע, באנו לעזור, באנו לנסות למצוא את הפתרון ולפעמים גם, בכל זאת, כשיש התערבות של הכנסת כרשות המפקחת על הממשלה אפשר בהחלט למצוא.

מיכל רוזין: יש פה סוגיה סוציאלית והיא חשובה ביותר, של העובדים מירוחם ומדימונה ואני חושבת שאסור לזלזל, ואני חושבת שגם בצלאל סמוטריץ שהצטרף אלינו עכשיו בטובו, הוא הסכים איתנו שאם יש דבר שהוא בכל זאת מהווה פה משקל זה העובדה שהמפעל באמת נמצא בפריפריה והוא מעסיק עובדים מהפריפריה.

מיכל רוזין: תודה לך על קיום הדיון, אני יודעת שהייתה הרבה דילמה סביב זה, אני מקווה שהדיון יתנהל בצורה עניינית, ראויה וגם עם מסקנות.

איתן כבל: תודה, חברתי.

איתן כבל: מאיר כהן.

מאיר כהן: אני ביקרתי במפעל לפני שבועיים, פגשתי ליד המכונות את חבריי מכיתה ב' בירוחם, גדלתי שם וראיתי את האנשים האלה המקסימים.

מאיר כהן: אני רוצה לחזק את הדברים שמיכל אמרה ולנתק אותם מ'פניציה'.

מאיר כהן: אני אתמול דיברתי עם אחד מחבריי, שמדבר גם עם אלברט לוי והוא אומר שיש כיוון, אבל עוד פעם, בסופו של יום כל הכיוונים מובילים לכך שאנחנו באיזה תהליך של התרפסות חסר תקדים, אני אומר את זה בצורה הכי בוטה, שכל הסטטוס קוו סביב כשרות הולך ומתפרק לנו בין הידיים ואנחנו צריכים לשים לב לכך.

מאיר כהן: אתה בוודאי, אדוני, כיושב ראש ועדת הכלכלה, כי זה יגיע לפתחך, כי ברגע שהאישורים נגמרים והממשלה רוצה לחדש, יש היום כל מיני גופים חדשים שלא שיחקו עד היום, שבאים ואומרים ש'אתם תרקדו על פי החליל שלנו', אני חושב שזה מאוד מאוד מאוד מסוכן.

מאיר כהן: ויסכימו כולם, גם חובשי הכיפות שבינינו.

מאיר כהן: הרי לא יעלה על הדעת שמפעל שהוקם לפני 30 שנה וזכה בכל האישורים, היום אומרים לו 'תשמעו, אתה צריך ללכת לכיוונים אחרים'.

מאיר כהן: אגב, אני חייב לציין שאחד הסיפורים המרתקים, שהסכימו להביא גויים של שבת, אבל חזרו בהם.

מאיר כהן: גם הגויים של שבת.

מאיר כהן: על פי ההלכה, גוי של שבת שנמצא בארץ ניכר הוא עדיף, אז אף פעם אין גבול לכך.

מאיר כהן: וזהו, אני מציע, אדוני, שנשמע את היושב ראש, כי אני אמרתי את דבריי ואני נסוג כי אני שם את יהבי על - -

איתן כבל: ברור, אני מבין גם את הזהירות.

מאיר כהן: - - על המשא ומתן בין ההנהלה לבין - - - שחלילה לא נפגע ב - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אני נמצא פה מזווית טיפה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': תראו, אני מאמין שמדינה יהודית יכולה וצריכה לאפשר שמירת שבת.

בצלאל סמוטריץ': אני לא כל כך מבין את הטענות שאתם באים לגופי הכשרות, בסוף גוף כשרות לא אמר למפעל מה לעשות, מה לא לעשות.

מאיר כהן: מה אתה אומר?

איתן כבל: תנו לו.

בצלאל סמוטריץ': רגע, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אם הפסיקה ההלכתית שלי אומרת שכדי שמוצר יהיה כשר אז גם הבקבוק לא צריך להיות מיוצר בשבת אז אני לא אתן הכשר ליקב שיבוא עם הבקבוקים שלכם.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אומר לכם, תייצרו מה שאתם רוצים, אבל אי אפשר למנוע מאנשים דתיים לצרוך כשרות ואי אפשר למנוע מגוף כשרות לתת את הכשרות על פי השקפת עולמו ההלכתית.

בצלאל סמוטריץ': דא עקא?

בצלאל סמוטריץ': שאני בטוח שיש פתרונות, רק מה?

בצלאל סמוטריץ': הפתרונות דורשים גמישות מצד המפעל, הפתרונות דורשים גמישות מצד המדינה, שאולי גם היא תצטרך פה לסייע והפתרונות דורשים לחפש פתרונות טכנולוגיים לאוטומציה כמה שרק אפשר.

בצלאל סמוטריץ': ההלכה יודעת לתת פתרונות גם למציאות מודרנית שכוללת מפעלים שהתנור עובד בהם כל השבוע, כי אחרת לכבות אותו ולהדליק אותו זה לוקח - - -

לאה פדידה: אבל גם הפלטה עובדת בשבת.

בצלאל סמוטריץ': עזבי, אני לא אעשה דיון הלכתי פה.

בצלאל סמוטריץ': אני כן אגיד - - -

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח כאן - - - בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': בואו נצא מנקודת הנחה מכבדת ולא מזלזלת באף צד, לא בקושי של המפעל ובקושי האמיתי שהדרישות האלה מייצרות לו, אבל גם לא בדרישות ההלכה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר עכשיו לזלזל ואפשר, אם רוצים, לקבל שיעור בהלכות שבת, מה ההבדל בין פלטה לשעון שבת, אפשר - - -

איתן כבל: בצלאל, יקירי, אני לא רוצה - - -

בצלאל סמוטריץ': כל מה שאני אומר, אני חושב שלנו יש אתגר גדול במדינה יהודית לאפשר כלכלה ותעשייה מודרניים עם אפשרות לשמירת הלכה שכוללת שמירת שבת וזה דורש מכולם להתאמץ בגבול האפשר.

איתן כבל: בצלאל, תודה.

איתן כבל: חברי סאלח סעד, בבקשה.

סאלח סעד: תודה, אדוני, על קיום הישיבה.

סאלח סעד: אני חושב שכמו איתן כבל, יו"ר ועדת הכלכלה, שעושה עבודה נהדרת למען כלל האוכלוסייה בישראל, באמת תבורך על כל מה שאתה עושה, אנחנו רואים אותך מתכנס לכל הדיונים החשובים שמדברים, במיוחד על הפריפריה, אני מדבר על הפריפריה עכשיו ואני יכול להגיד לך, תבורך על כל מה שאתה עושה.

סאלח סעד: עוד פעם נקיים דיון על עיר מוכת אבטלה כמו ירוחם, מפעל של 300 עובדים, כמו המפעלים האחרים שדנו בהם כאן בוועדת הכלכלה, עכשיו אנחנו מדברים על נושא כל כך - - - לדעתי אין ספק שהמדינה הזאת היא מדינת היהודים, היא מדינה חשובה, מכבדים את השבת, מכבדים את הדתיים, אבל יש גבולות, גבולות בטעם הטוב אפילו.

סאלח סעד: הייתי מציע שאחרי שנקיים את הדיון הזה, לדעתי העניין צריך להגיע יותר עמוק, כי מי כמוך יודע, אדוני היושב ראש, אנחנו מדברים גם על חוק המרכולים, גם הכפייה הדתית, אז למה לנו היום להיכנס גם למפעל של 300 עובדים שעובדים קשה מאוד במפעל 'פניציה' בשביל להתפרנס, להפריע להם לעבוד ולהמשיך את עבודתם.

סאלח סעד: אני עדיין לא מבין את זה.

סאלח סעד: עוד פעם הדתיים, עוד פעם ה - - - אני מכבד את כולם, באמת, אני מכבד את הדתיים, מכבד את החרדים, מכבד את כל ההלכה, אבל יש גבולות.

סאלח סעד: זה מפעל שקיים 30 שנה, מפעל שצריך להתקיים גם בכבוד, 300 עובדים בירוחם - - -

אמנון כהן: סליחה, אתה השלישי שאומר שהמפעל קיים 30 שנה, חשוב לי לתקן אתכם, המפעל קיים מ-1934, 84 שנה.

סאלח סעד: עוד לפני שקמה המדינה.

אמנון כהן: לפני, מ-1934 והשם הראשון שלו, אגב, היה פלשתין.

איתן כבל: שם ותפקיד לפרוטוקול.

איתן כבל: אני יודע, רק הפרוטוקול.

אמנון כהן: אמנון כהן, אני מנכ"ל ויו"ר של 'פניציה'.

סאלח סעד: אני אומר, עוד לפני שקמה מדינת ישראל.

מאיר כהן: כמה זמן המפעל קיים בירוחם?

אמנון כהן: מ-68'.

עליזה לביא: וממתי הייתה לו תעודת כשרות?

עליזה לביא: מהרגע הראשון?

עליזה לביא: איך זה היה, אתה יודע?

אמנון כהן: כן, תמיד.

עליזה לביא: כי לא היו מוסדות מדינה.

סאלח סעד: בכלל לא הייתה מדינת היהודים כאן.

אמנון כהן: אני אגיד.

אמנון כהן: זה היה השלישי כבר, אזה ה-30 שנה, נראה לי - - -

מיכל רוזין: תודה שתיקנת.

סאלח סעד: אני אומר, עליזה, בכלל לא הייתה מדינת היהודים כאן ב-34', המפעל נקרא פלשתין, אז בואו, אנחנו לא רוצים שיהיה פלשתין עכשיו.

סאלח סעד: 'פניציה', מפעל שהוא קיים עוד לפני שקמה המדינה, צריך לתת לו את כל הגיבוי מוועדת הכלכלה שאכן ימשיך את עבודתו ובלי הפרעות מיותרות שבאמת מעיקות על כולנו, גם בתחומים אחרים.

סאלח סעד: גם כאן, בתחום העובדים שעובדים במו ידם - - -

איתן כבל: תודה, חבר.

איתן כבל: עליזה, בבקשה.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לחברים המציעים.

עליזה לביא: אני חושבת שהדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב והוא דיון שעתיד לחול על עוד מפעלים.

עליזה לביא: כלומר הדיון הוא קריטי בהתבוננות, בהתייחסות, בראייה של כלל המרכיבים של הדיון הזה משום שעלול או עשוי להיות כאן שינוי ויהיו לו השלכות שחורגות מעבר לדיון הנקודתי, לכן צריך לעסוק בו בשום שכל.

איתן כבל: הדגש הוא על השום שכל.

עליזה לביא: ואני חושבת שכן אפשר למצוא פתרונות.

עליזה לביא: כשרוצים אפשר למצוא פתרונות.

עליזה לביא: לכאורה הוויכוח על המקום הזה מביא הרבה מאוד כאבים ומכאובים של דיונים שלא נעשו פה באמת עד הסוף ולכן אנחנו יוצאים ורואים את המציאות הזו במפעל הזה.

עליזה לביא: יש פה מפעל שעובד, כמו שאמר המנכ"ל, ובטח תיכף תיתן לו את רשות הדיבור בכלל על המרקם המאוד מיוחד של המפעל הזה, של העובדים, של המיקום שלו, ואני חושבת שלפני הכול, ואנחנו נרצה לשמוע מה היה בוועדה.

עליזה לביא: אפשר למצוא פתרון בשורה התחתונה ולא להביא אותו למקומות האלה.

עליזה לביא: אני באה מדיון קודם של חוק שאני מנסה להוביל, שאנשים דתיים, שלא יהיו מחויבים לעבוד בשבת, אז צריך לראות איך עושים את זה, אז בטח שכאן, שיש פה מפעל שנים רבות ופתאום אנחנו רואים כלי נוסף שמאיים על המפעל הזה, יש פה אי נוחות אחת מאוד מאוד גדולה, שאני חוששת שאם לא יימצא פתרון ראוי הכלי הזה יחול גם על מפעלים נוספים.

איתן כבל: תודה.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

עליזה לביא: ואני מזכירה, אלה מפעלים שעובדים בהיתר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לאה, ואיילת סוגרת את הרשימה.

לאה פדידה: קודם כל תודה.

לאה פדידה: תודה לכם, חברי הכנסת שהציעו את הרעיון ולך, היושב ראש, שאתה מקיים את הדיון החשוב הזה.

לאה פדידה: יש לי תחושה שבזמן האחרון מה שקורה עם הדתיים זה מין סיפוח זוחל, כל פעם אנחנו מגיעים למשהו אחר, פעם לצבא ופעם למרכולים ועכשיו למפעל שעבד כל השבת.

לאה פדידה: אותי זה מטריד, זה מדאיג בשני אופנים.

לאה פדידה: האחד, מה הבא בתור, הרי המפעל הזה פעל ועבד ואנחנו נמצאים, אז בפעם הבאה גם יסגרו לנו את השאלטר של חברת חשמל ולא נוכל, מי שכן מדליק את המתג של האור - - - לכן הנושא הזה מלחיץ אותי ביותר.

לאה פדידה: כן, כמו שחברתי עליזה אמרה, אנחנו צריכים לכבד ואדם שלא רוצה לעבוד בשבת, כבודו ואין לנו לפגוע בו, אבל בטח ובטח לא בדברים חיוניים.

לאה פדידה: כאן, במקרה הנ"ל, נוסף גם הפן של המיקום הגיאוגרפי של המפעל.

לאה פדידה: הדיון הראשון כשהגעתי לכנסת היה על המפעל בירוחם שנסגר.

לאה פדידה: כשעליתי במעלית אמרתי 'רק לא עוד פעם'.

לאה פדידה: הרי אנחנו יודעים כמה האזור מוכה אבטלה וכמה זו מכת מוות.

לאה פדידה: לכן בהגיענו לדיון הזה אנחנו צריכים להתייחס אליו ראשית ספציפית לירוחם, שכל מפעל נותן לה את נשימת החיים שהיא צריכה, אבל גם בדיון הזה למצוא את הפתרון הטוב ביותר שכולנו נוכל לחיות בארץ מבלי לפגוע אחד בשני ומבלי באמת לייצר איזה שהיא כפייה.

לאה פדידה: זו חובתנו.

איתן כבל: תודה, יקירה.

איתן כבל: איילת, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: לצערי הרב, למעט הפוגות קלות שאנחנו עוסקים בנטו תעשייה אנחנו מוצאים את עצמנו בעיקר מתעסקים בסגירת מפעלים.

איילת נחמיאס ורבין: נטו תעשייה זה המהלך הממשלתי של ההשקעה שאני מאוד מאוד מקווה, אגב, אנחנו נצטרך לעקוב אחרי זה, אנחנו התחלנו לעשות פעולות בעניין, כפי שאתה יודע, אדוני היושב ראש, אבל צריך להגיד משהו, כל פעם שאנחנו מתעסקים בתעשייה, למרות שהממשלה החליטה על RIA, כלומר על תהליך שבו בודקים כל רגולציה שמשיתים, כל פעם אנחנו מוצאים את עצמנו עוד הפעם נדרשים להתעסק בסגירת מפעל.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד ששר הכלכלה עוסק בנגב המזרחי, הוא מוטרד ממה שקורה בנגב המזרחי, אבל רק אתמול או שלשום אנחנו התבשרנו שבעצם שמוליק דונרשטיין, שהתכוון לרכוש את נגב קרמיקה לא ירכוש את נגב קרמיקה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת אנחנו עוד הפעם נכנסים לאותה סאגה שהיינו בה לפני פחות מחצי שנה, שהמפעל הזה בירוחם ייסגר.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני באה מתעשייה, לא בתחומים של זכוכית, אלא דווקא בתחומים של פלסטיק, אבל אני יודעת מה המשמעות של סגירת מכונה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת כמה הדבר הזה יכול להיות דרמטי, בטח במונחים של 24 שעות, וחייבים להבין את הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: בצד השני, היינו בדיון קצר בוועדת הכספים, צריך לאזן באמת בין הצורך של אנשים שיהיה להם יום מנוחה, זה ברור ומובן לחלוטין, אבל איך עושים את זה באמת מבלי לפגוע בתעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד, לא כל כך מזמן אנחנו היינו בלחץ אדיר ש'פניציה' תיסגר.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, הזיכרון פה מאוד מאוד קצר במדינה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: במושגים של תעשייה אי אפשר להאמין כמה זה כלום, זה לא נותן בכלל אוויר למפעל לחזור להתאפס, הנה, רגע, עכשיו אני מחובר לגז, אני יכול לייצר בשקט ושוב מין תנופה כזאת ואיום שצריך להגיד הוא איום מאוד מאוד קשה על קיומו של המפעל.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני חושבת שאם אנחנו לא באמת נתחיל לגרום לממשלה, איתן, וזה כן נתון בידיים שלנו, אדוני יושב הראש, אם לא נתחיל לגרם לממשלה לדבר את השפה שבה היא טוענת שהיא מדברת, וזה באמת לראות איך מפעלים פה יכולים לשרוד לאורך זמן - - - אתה יודע, זה מצחיק, כשמדברים איתנו על מפעלי עוגן וכל מיני דברים בסדרי גודל האלה, איזה שטויות, בואו קודם תשגיחו על המפעלים שכבר קיימים פה.

איילת נחמיאס ורבין: תתחילו בזה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל והיושב ראש, אתה רוצה להתייחס?

אמנון כהן: שלום לכולם.

אמנון כהן: אני מודה שאני לא תכננתי, יש לנו צוות שמתעסק במשבר השבת, נקרא לזה, מאז חודש אוגוסט.

אמנון כהן: זה כבר כמעט חצי שנה שאנחנו מתעסקים בנושא הזה.

אמנון כהן: הצוות כולל את יו"ר הוועד, את אלברט לוי, שהשם שלו הוזכר פה, ועוד סמנכ"ל תפעול בשם מיכאל בן סימון.

אמנון כהן: אנחנו ביקשנו לדחות את הדיון הזה לאור כל מיני דיונים שאנחנו עושים במפגשים עם שרים וחברי כנסת ואני כבר מרגיש פה בן בית בדבר הזה, אבל חשוב לי להגיד מספר דברים לוועדה, שבסופו של דבר הבנתי שהוועדה צריכה להתכנס ואותי מה שמטריד זה הפרנסה של 250 משפחות שעובדים היום במפעל.

אמנון כהן: מפעל 'פניציה', יש שתי פניציות במדינת ישראל, אותה 'פניציה' שדיברתם עליה מקודם, אגב, בשנת 34', כשהמפעל הוקם, הוא כלל גם זכוכית שטוחה וגם זכוכית כמו שלנו, שזה נקרא מכלי זכוכית, היא התפצלה באיזה שהוא שלב, זאת עברה לכור, ההיא עברה לבעלים אחרים.

אמנון כהן: 'פניציה', שהיום אני מנהל אותה, נרכשה על ידי הפילנתרופ מורטון מנדל לפני כ-14 שנים מנימוקים של ציונות, לא מנימוקים של עסק שמרוויח, לא מנימוקי, בוא נקרא לזה נגב קרמיקה, שהוזכרה פה מספר פעמים.

עליזה לביא: זה אותו מנדל של קרן מנדל?

אמנון כהן: כן, אותו מנדל.

אמנון כהן: יש לו את החלק של הפילנתרופיה של מכון מנדל למנהיגות - -

עליזה לביא: אני מכירה אותו בהקשר של קרן מנדל.

אמנון כהן: - - וכן הלאה.

אמנון כהן: ויש את הקטע העסקי שלו, שכולל את 'פניציה' מצד אחד, שאני מנהל אותה.

אמנון כהן: יש עוד חברה שאני מנהל אותה, שעובדת בשבת, קוראים לה 'ביקור רופא', שמתעסקת ברפואה דחופה, ועוד קבוצת 'תדביק', שגם היא קבוצה שעובדת בשבתות, מתעסקת בנושא של אריזות.

אמנון כהן: בכל אופן נחזור לעניין של 'פניציה'.

אמנון כהן: 'פניציה', כמו שנאמר פה, עובדים, יש היתר עבודה בשבת, עובד משמרות, כמו כל מפעל זכוכית בעולם, זה מפעל שעובד 24/7, 365 יום בשבת, כולל ביום כיפור.

אמנון כהן: תנור של 1,600 מעלות לא ניתן לעצירה.

אמנון כהן: כנ"ל המכונות.

אמנון כהן: המפעל הזה, וחבל שסמוטריץ לא איתנו, הוא אמר מה שאמר ונעלם, המפעל במשך 30 השנים האחרונות עבד גם בצמוד למכון ההלכה, דיברו פה על אוטומציה, דיברו פה על כל מיני דברים, בשביל לצמצם.

אמנון כהן: מרבית הייצור הוא אוטומטי, עדיין המפעל עובד בשבת, כל המכונות עובדות בשבת כי אי אפשר לעצור אותן, כי המשמעות של העצירה היא לא אפשרות, גם של המכונות, כי להחזיר אותם לעבודה ולניצולות, ומדברים על פריון וכו' וכו', היא לא אפשרות והמשמעות שלה היא משמעות כספית אדירה ש'פניציה' לא יכולה לעמוד בה והיא תיסגר מהיום למחר.

אמנון כהן: מרבית השנים שביליתי פה עם שרים כאלה ואחרים בענייני 'פניציה' התייחסו לבעיות השגרתיות שאתם חווים פה כוועדת הכלכלה, אם זה רגולציה, אם זה מטבעות, התרסקות המטבעות, דברים שגם ככה ל'פניציה' מאוד קשה להתמודד עם כל הדברים האלה ובמקרה שלנו לא ניתנו נושאי היצף שמגנים על התוצרת שלנו ואנחנו בעצם מתחרים עם העולם ועם המטבעות וכן הלאה.

אמנון כהן: ברגע שהגיע הנושא של השבת לא ידענו איך להתמודד איתו.

אמנון כהן: נעזרנו בכל מי שצריך.

אמנון כהן: היה פה, בוא נגיד גיוס מחוף לחוף, שמאל ימין, של שני ראשי ערים קודם כל, שזה העובדים שמתגוררים אצלם, הסתדרות, התאחדות התעשיינים, שר הכלכלה, השר בנט, נפגשנו עם אין ספור רבנים, אנשי כנסת, חברי כנסת, דתיים, חילוניים, וכרגע אנחנו נמצאים, בפגישה אחרונה שהיינו העברנו את הכדור, אני קורא לזה, לרבנות הראשית שדיברה על כך שהיא תנסה לעזור לנו לפתור את הבעיות האלה ולהגיע למתווה הלכתי מקובל על הצדדים, ששוב, כמו שאני אומר לכם, 'פניציה' לא יכולה לעמוד בזה.

עליזה לביא: מה מכון ההלכה, שנעזרתם בו לאורך השנים, אומר?

אמנון כהן: מכון ההלכה מונה על ידי הוועדה לקדושת השבת לבדוק איך אפשר לא לחלל את השבת.

אמנון כהן: למרות שהוא עובד איתנו 30 שנה, הוא הביא יועץ חיצוני, היועץ החיצוני אמר בדיוק מה שאמרתי לכם פה.

עליזה לביא: היועץ החיצוני של מכון ההלכה הזה?

אמנון כהן: כן, ועדיין כרגע הגענו לאיזה שהוא מבוי סתום, שאנחנו מנסים לפתור אותו.

אמנון כהן: הרבנים רוצים להגיע למתווה שנקרא מתווה יום כיפור, ביום כיפור עוצרים את המכונות, מורידים את המשיכה מהתנור ובעצם ממחזרים את הזכוכית.

עליזה לביא: אדוני, ברשותך, מאיפה קיבלת את הפנייה הראשונה?

עליזה לביא: זה הגיע מהמועצה הדתית בירוחם?

עליזה לביא: זה הגיע מהרבנות הראשית?

עליזה לביא: מאיפה זה הגיע בפעם הראשונה?

אמנון כהן: לא, האמת היא שזה הגיע מכל מיני כיוונים, מנציגי יקבים מצד אחד, נעשה משהו בקרב קיצוניים, נקרא לזה, בשוק החרדי.

עליזה לביא: אבל אדוני מקבל פנייה ראשונה למשרד שלו, כמנכ"ל 'פניציה', ממי?

עליזה לביא: ממי אתה מקבל בפעם הראשונה את הפנייה הזו, את ההוראה הזאת?

אמנון כהן: מכל מיני אנשי קשר כאלה ואחרים, זה לא היה מישהו אחד, זה היה הרבה שעמדו על זה שנלך למפגש שכולל את כל הכשרויות האפשריות במדינת ישראל, כולל הרבנות הראשית.

איתן כבל: אמנון, עליזה, הרי מה אני עכשיו - - - זה או שאנחנו עכשיו מתחילים לקיים את הדיון ואז אני מציע שאנחנו, איך אומרים?

עליזה לביא: נחכה?

איתן כבל: בוודאי, נכבד את בקשת ההנהלה וועד העובדים של אלברט, חברי, הוא באמת חבר אישי שלי, וגם של מאיר, הוא פנה כדי לנסות ולמצוא את נקודת האיזון.

איתן כבל: אני אגיד רק כמה משפטים בקצרה לסיכום אחרי דבריו של שי, מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.

איתן כבל: בבקשה.

<שי רינסקי: תודה רבה.

<שי רינסקי: קודם כל אני מתחבר לכל מה שנאמר פה, לא קל בעינינו מפעל נוסף בירוחם, אנחנו משקיעים שעות רבות, מפה אני יוצא לבית הדין בעניין נגב קרמיקה.

<שי רינסקי: זה מפעל עוגן בירוחם, אין ספק, זה חשוב ובזמן שאנחנו מעודדים, כמו שנאמר פה על ידי איילת, את הנגב המזרחי בהקמה של 15 מפעלים לראות ליד זה מצוקה של מפעל ליד, אז אנחנו נותנים את תשומת הלב המרבית.

<שי רינסקי: במסגרת הזו גם אנחנו נכנסנו לתחום הרבנים כדי לשבת איתם ולראות מה ניתן לעשות.

<שי רינסקי: הבאנו גם את היקבים כדי לחזק אותם.

<שי רינסקי: אני מתחבר למה שנאמר פה, שאפשר להגיע לפתרון.

<שי רינסקי: כבן אדם דתי אני גם אומר שאפשר להגיע לפתרון, צריך את הרצון של הצדדים.

<שי רינסקי: אני מקווה מאוד שיימצא הפתרון.

<שי רינסקי: הרבנות נכנסת פה פנימה ומבינה את המוקש שעלול להיות פה.

<שי רינסקי: כמו שנאמר, לא רוצה להתעמק ולחפור לעומק יותר ויותר, אבל משרד הכלכלה - - -

איתן ברושי: למה זה קשור ליקבים?

עליזה לביא: כי אותו דבר עושים להם שם.

מיכל רוזין: כי הבקבוקים - - -

איתן ברושי: חשבתי ששותים יין ואז מקבלים החלטות.

איתן כבל: איתן, אתה רואה איך הדיון מתקיים.

עליזה לביא: אנחנו הולכים על ביצים.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: עשו לי טובה.

איתן כבל: האמת שהתחכמויות פה לא עוזרות.

איתן כבל: אני אומר את זה בעדינות, בחברות.

איתן כבל: בבקשה.

<שי רינסקי: אני אסיים שאנחנו נעשה את המקסימום, אנחנו עושים את המקסימום ויושבים עם אמנון ועם כל הגורמים כדי למצוא פתרונות.

איתן כבל: אם כבר אדוני כאן ובאמת זו זכות גדולה עבורנו שאתה איתנו כאן, בוודאי בדיון החשוב הזה, אם יוכל אדוני לומר משפט בעניין נגב קרמיקה.

<שי רינסקי: הוא נמצא בשעה חמש בדיון בבית הדין לראות מה קורה.

<שי רינסקי: היה דורנשטיין רב בריח - - -

איתן כבל: שהוא כתב את המכתב שהוא - - -

<שי רינסקי: במשא ומתן כזה ואחר.

<שי רינסקי: גם נכון לאתמול בערב זה עדיין לא נגמר.

<שי רינסקי: יש פגישה נוספת השבוע, יש עוד קבוצה - - -

איתן כבל: הוא כתב מכתב, הוא הוציא מכתב לכל הח"כים, לא יודע, אולי, לפחות אני קיבלתי כזה כיו"ר ועדת הכלכלה.

<שי רינסקי: משמואל?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: הוא הציג את הדילמות, לא לחינם כבר ניצלתי את ההזדמנות שאדוני העלה את העניין הזה.

איתן כבל: שוב, זה משא ומתן עסקי ואני רוצה להיזהר ולומר שהתחושה לפחות שהוא הקרין שאולי אין לו עניין או רוצה לנצל את הסיטואציה כדי להקשות בכלל על ביצוע אותה עסקה.

איתן כבל: מאיר, אתה הבנת את זה כמו שאני מצטט את זה?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: איש טוב ועם משרד מצוין, אני חייב להגיד שגם השר וגם - - - עושים הכול, כמעט קיבלו את הכול, מוכנים לעזור בכול, אבל הצד השני קצת - - -

איתן כבל: מיכל, רצית לשאול משהו, בבקשה?

מיכל רוזין: כן, אני רוצה להחזיר את המנכ"ל בבקשה ל'פניציה' ואני רוצה לשאול, מעבר לזה שעמדתכם פחות או יותר ידועה, כלומר אתם נתתם היתר, או שזה עבודה ורווחה, אני כבר לא יודעת באיזה משרד, אי אפשר לדעת, כי זה עבר בין המשרדים, מי נתן את ההיתר לעבוד בשבת.

איתן כבל: עבודה ורווחה.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה להבין, מכיוון שאנחנו לא פותחים פה את הסוגיה ההלכתית, הם גם לא נמצאים פה, גם אם היינו רוצים, אנחנו מדברים עם עצמנו, מקסימום עם סמוטריץ, ואת זה כבר עשיתי כל הבוקר.

מאיר כהן: זה כמו לדבר עם עצמנו.

בצלאל סמוטריץ': עם חברים כאלה מי צריך - - -

איתן כבל: מי קבע שאנחנו חברים שלך בכלל?

איתן כבל: מי דיבר עליך?

איתן כבל: אני דיברתי עליו, מה אתה מתערב?

איתן כבל: בסדר, אתה צודק.

מיכל רוזין: אמרת בלי הלצות.

מאיר כהן: איתן, פעם היינו אחים, עכשיו אנחנו חברים רק.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול בכל זאת, האם אתם נערכים גם לתרחישים נוספים?

מיכל רוזין: כלומר לתרחישים שבהם, אני מאוד מקווה, הוא התפלל, אני מקווה, שיצליחו להגיע, מה שנקרא יחזרו לסטטוס קוו ויחזרו מדרישותיהם והדברים יעבדו כפי שעבדו 30 שנה ו-84 שנים?

מיכל רוזין: צדקתי, או טעיתי שוב במספרים?

איתן כבל: קרוב.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה להבין איך אתם, כמשרד כלכלה, נערכים כדי להגן על מפעל 'פניציה' מפני סכנת הסגירה, מפני פיטורי עובדים.

מיכל רוזין: כי יש כמה אופציות, זה לא חייב להיות סגירה, זה יכול להיות גם צורך לפטר עובדים, ואיך אתם כממשלה בונים איזה תכנית של פיצוי או תכנית של עזרה או תכנית שבה אם הנושא ההלכתי לא ייפתר?

מיכל רוזין: לא יכול להיות שאנחנו רק - - - יש פה ממשלה ובסוף אנחנו בידיים של רבנים שיחליטו מה יהיה גורל המפעל.

מיכל רוזין: מה אתה, כגורם ממשלתי, לכן עשיתי את הדיון הזה בכנסת, כי אותי מעניין, סליחה, לא מעניין אותי מה הרב הזה או האחר יגיד ומה הם יפסקו, בסופו של דבר יש פה ממשלה, יש פה מדינה, אני רוצה לדעת איזה הגנה אתה נותן כמדינה שמכירה בהלכה ומכירה בחשיבות של כשרות וטה טה טה, מה בסופו של דבר אתה נותן כמערכת הגנה למפעל, לכל אחת מהאופציות שתיכפה עליהם?

מיכל רוזין: אני רואה בכך כפייה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להצטרף לדברים של מיכל, אבל מכיוון קצת אחר.

בצלאל סמוטריץ': ממש לאחרונה שר החקלאות סיים מהלך של כמו קרן השתלמות לחקלאים לשנת שמיטה.

בצלאל סמוטריץ': החקלאי מפריש סכום מסוים, המדינה אל מול זה נותנת גם איזה שהוא סכום, שמאפשר למי שרוצה לשמור שמיטה ובאמת לא לעבוד בשנת השמיטה.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת חושב שאתם, כמשרד הכלכלה, כחלק מהרצון שלנו להיות במדינה יהודית ולעודד שמירת שבת, צריכים לבוא למפעל כמו 'פניציה' ולהגיד לו 'תשמע, הנגזרות של לשמור שבת זה אחת, שתיים, שלוש, ארבע, בוא נתחלק בעלויות'.

בצלאל סמוטריץ': איזה שהוא מענק, איזה שהוא סיוע.

עליזה לביא: לא, לא.

עליזה לביא: יש פה גם משהו ש - - - לעצור את ה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, לא לעצור.

בצלאל סמוטריץ': נניח שרוצים שמירת שבת מוחלטת, אני לא רוצה להיכנס פה לפרטים, אבל נניח שרוצים שמירת שבת מוחלטת, מה זה אומר?

בצלאל סמוטריץ': שהתנור ימשיך לעבוד לבד, סטייל יום כיפור כזה, יש לזה עלויות, 1 חלקי 7 מהאנרגיה, שזה כנראה ההוצאה העיקרית בייצור זכוכית, אתה מוליך לפח.

בצלאל סמוטריץ': שוב, יש אולי גם פתרונות אחרים, עובדים לא יהודים, אני לא נכנס לפרטים כי ביקשתם שלא ניכנס לפרטים, אנחנו מכבדים את זה, אבל אני אומר כאמירה עקרונית, כמו שאמרה חברת הכנסת רוזין, לא רק למפעל 'פניציה'.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו עניין, יש עסקים שישמרו שבת ולא יהיה שום נזק, יש עסקים שזה קצת יותר מורכב, בעיקר תעשייה, אני חושב שאנחנו כמדינה צריכים לשבת על זה ולבוא להגיד כן, עסק כזה שישמור שבת יקבל מאיתנו איזה שהוא מענק שיעזור לו, זה לא יהיה 100%, גם הוא קצת ייתן.

בצלאל סמוטריץ': אני מאמין שהקדוש ברוך הוא קובע את הפרנסה לכולנו, ואף אחד, אני אומר לך, אדוני המנכ"ל, מעולם אף אחד לא הפסיד כי הוא שמר שבת, לא בכסף ולא בזה, תסמוך עליו, הפרנסה ממנו.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רק אומר, אנחנו כמדינה יכולים לעזור במענקים לשמירת שבת.

איתן כבל: בצלאל, תודה.

בצלאל סמוטריץ': בסוגים כאלה של עסקים שאי אפשר - - -

איתן כבל: תודה, בצלאל.

איתן כבל: בבקשה, שי, ואני רוצה לסכם.

<שי רינסקי: אז אין לנו היום מערך סיוע ספציפי למפעלים שעוברים מחילול שבת לצורת עבודה אחרת, אבל כן, אנחנו כן עובדים במקביל אליהם, צמוד, לראות איך במערך כלי הסיוע שלנו אנחנו יכולים לעזור להם ולהיענות.

<שי רינסקי: יש לנו כמה רעיונות שאני מניח שיבשילו בחודש הקרוב, משהו כזה.

<שי רינסקי: בפסח זה אמור להתקדם.

עליזה לביא: עד פסח?

עליזה לביא: יש הגבלת זמן?

עליזה לביא: יש תוואי זמן?

מיכל רוזין: איתן, חשוב שנעקוב.

עליזה לביא: וזה פגרה, אדוני.

איתן כבל: פגרה, אבל אנחנו על זה.

עליזה לביא: אוקיי, אני יודעת, בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אם אפשר רק לא בליל הסדר ממש, הדיון.

עליזה לביא: מה קרה, אתה מארח השנה?

בצלאל סמוטריץ': לא, שלפחות אנחנו בבית הזה נשמור - - -

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: ברשותכם, קודם כל תודה ליוזמים.

איתן כבל: אני חושב שגם בנסיבות האלה היוזמה באה ממקום נכון וטוב, כל אחד מהכיוון אותו הוא ראה במשבר המתקיים.

איתן כבל: זה לא עניין פשוט, העניין הוא אפילו כבר יותר גדול מ'פניציה', אינני רוצה לפתוח, זה לא רק עניין של סטטוס קוו, זה אפילו לא הרבנות הראשית.

איתן כבל: איך אני אומר את זה?

איתן כבל: במחילה, שי, אתה יודע מאיפה אני בא, בצלאל יודע - - -

בצלאל סמוטריץ': פה זה לא הרבנות, זה גופים פרטיים.

איתן כבל: לא, אני אומר הרבה מעבר, אותה מערכת שקבוצה דתית מקיימת או קובעת סטנדרט - - -

בצלאל סמוטריץ': לעצמה.

איתן כבל: לעצמה, שהוא, אתה יודע, הוא לא נשאר בדל"ת אמות, זה לא הלכות - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה יכול למנוע ממנה?

בצלאל סמוטריץ': היא קובעת לעצמה, 'תעשה מה שאתה רוצה, אתה לא רוצה?

בצלאל סמוטריץ': אני לא אתן לך כשרות, תיקח את זה אצל מישהו אחר', מי שירצה יקנה - - -

איתן כבל: בצלאל, אינני נכנס, אני מבין את המקום ממנו אתה בא, אינני מנהל איתך עכשיו את השיח הזה, אני לא רוצה, אני רק אומר ואתה יודע שבעולמות שמהם אני בא, הייתי ואני מתכתב איתם עד היום, ואתה חלק ממנו ויש כאן, באמת, זה לא זר, לא לעליזה ולא למאיר, למיכל קצת - - -

עליזה לביא: לא, מיכל היא רליגיוזית - - - היא לא שומרת שבת, אבל היא רליגיוזית - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, הבת שלה עשתה בת מצווה עכשיו.

איתן כבל: לכן אמרתי קצת.

איתן כבל: עכשיו בשיא הרצינות - - -

מיכל רוזין: מה נאמר עליי ולא ידעתי?

בצלאל סמוטריץ': לא, רק דברים טובים.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר באמת, בעניין הזה, שבעולמות האלה נקבעים סטנדרטים שאחר כך זה כמו דומינו וזו כוונתי.

איתן כבל: אתה יודע בדיוק למה אני מכוון ושי יודע בדיוק למה אני מכוון.

איתן כבל: אם הייתי יודע שקבוצה כזו או אחרת חיה, אתה יודע, בתוך - - -

בצלאל סמוטריץ': לכן אני מצפה מכל היושבים כאן לתמוך בחוק שלי של סטנדרטים אחידים בכשרות - - -

איתן כבל: בעזרת ה'.

בצלאל סמוטריץ': כי אז יפסיק המרוץ הזה אחרי ה - - -

איתן כבל: אוקיי, אתה כבר מוכר לנו את עצמך ב - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, זה חוק שקיים כבר שנה ואתם מתנגדים.

עליזה לביא: גם לנו יש - - -

איתן כבל: לכן אנחנו, קודם כל, אדוני המנכ"ל ואדוני המנכ"ל והיו"ר, נמשיך ונעקוב אחרי העניין הזה.

איתן כבל: אני מעת לעת ארשה לעצמי להתקשר אליך כדי להתעדכן.

איתן כבל: אני אודה לך אם אדוני יידע לעדכן אותנו מראש, כי אני אומר לך, אין לי ספק שאלברט והנהלת המפעל ייתנו לנו את העדכון, אבל חשוב שאתם כגורם ממשלתי רשמי, שאמונים על העניין הזה, תלוו את העניין.

איתן כבל: ואני רוצה לסיים ולומר שאני מאוד מקווה שעל הדיון הזה יתקיים המשפט 'אתה חונן לאדם דעת ומלמד אנוש בינה', שכל הצדדים באמת יידעו לשים את ה - - -

עליזה לביא: את הרגישות הראויה.

איתן כבל: את הרגישות הראויה ולהבין את העניין.

איתן כבל: כמו שהיהדות תמיד ידעה לתת פתרונות כשהיא סברה שצריך, שהיא תדע גם כאן.

בצלאל סמוטריץ': גם היהדות וגם הגורמים האחרים.

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.